КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа№ 910/9244/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Авдеєва П.В.

при секретарі

судового засідання: Грабовському Д.А.

за участі представників сторін:

позивач Сидорчук Р.Д. - дов. від 05.01.2015 № 01

відповідач Шляхетський А.Л. - дов. від 24.02.2015 № 2-383д

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

ПАТ "Державне акціонерне товариство

"Чорноморнафтогаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2015

у справі № 910/9244/14 (суддя Морозов С.М.)

за позовом ПАТ "Державне акціонерне товариство

"Чорноморнафтогаз"

до відповідача ПАТ "Укргазвидобування"

про стягнення витрат на зберігання товарно-

матеріальних цінностей в сумі 753 478,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача ПАТ "Укргазвидобування" боргу в розмірі 753 478,10 грн. за Договором на відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей № УГВ -11498/11-09 від 26.10.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання за вказаним Договором та не відшкодовано позивачу фактичні витрати на зберігання трубної продукції у період з 01.01.2011 по 31.08.2012 включно, що за розрахунком позивача становить 753 478,10 грн..

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.09.2013 №910/9244/13 (суддя Митрохіна А.В.) позовні вимоги було задоволено повністю, стягнуто з відповідача ПАТ "Укргазвидобування" на користь позивача ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" 753 478,10 грн..

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2014 №910/9244/13 Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2013 №910/9244/13 було скасовано та прийнято нове судове рішення, за яким відмовлено позивачу ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" у задоволенні позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2014 №910/9244/13 Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2013 та Постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2014 були скасовані, а справа №910/9244/13 була передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 №910/9244/13 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, як заявлених необґрунтовано.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, позивач ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду суду міста Києва від 03.02.2015 №910/9244/13 скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідач у своєму Відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 № 910/9244/14 без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Ухвалою КАГС від 06.03.2015 №910/9244/13 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача та призначено судове засідання (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Яковлєва М.Л.).

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дійшла висновку апеляційну скаргу позивача ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2009 року між Державним акціонерним товариством "Чорноморнафтогаз" (Сторона -1 за Договором) та Дочірньою компанією "Укргазвидобування Національної акціонерної копанії "Нафтогаз України" (Сторона-2 за Договором) було укладено Договір на відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей №УГВ-11498/11-09 (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору відповідач довіряє, а позивач зобов'язується надати послуги з зберігання трубної продукції, надалі майна, згідно з актами приймання - передач, які є невід'ємною частиною договору.

На виконання умов Договору відповідач передав, а позивач прийняв на зберігання майно:

- Труби б/ш г/д ДЕСТ 8732-78 ст.10Г2 Д325х14 в ізоляції в кількості 833 шт. (8 488,00 метрів);

- Труби б/ш г/д ДЕСТ 8732-78 ст.10Г2 Д325х18 в ізоляції в кількості 598 (6 017,620 метрів).

Факт виникнення між позивачем і відповідачем договірних відносин з надання позивачем відповідачу послуг зі зберігання даної трубної продукції на підставі вищезазначених Договору та Акту №1 приймання-передачі трубної продукції на відповідальне зберігання від 26.10.2009 встановлений за іншим Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2011 №9/180, залишеним без змін Постановою КАГС від 27.02.2012 №9/180 і Постановою ВГСУ від 10.05.2012 №9/180.

Факти, встановлені за вказаними судовими рішеннями у справі №5023/3623/11, в силу ст. 35 ГПК України мають преюдиціальний характер і не потребують повторного доведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до п. 2.1 Договору, позивач зберігає майно відповідача на базі ССМУ ДАТ "Чорноморнафтогаз" с. Яковенково, АР Крим.

За Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2011 у іншій справі №9/180 було встановлено, що майно зберігалось на базі у період з 26.10.2009 по 03.09.2012..

Зазначений факт також підтверджується: Актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей на 03.08.2011, Актами приймання-передачі трубної продукції з відповідального зберігання: №3 від 20.07.2011, №4 від 20.07.2011, №5 від 29.07.2011, №6 від 07.08.2012, №7 від 12.08.2012, №8 від 16.08.2012, №9 від 24.08.2012, №10 від 28.08.2012, №11 від 01.09.2012, №12 від 03.09.2012.

Загальна кількість трубної продукції, прийнятої на відповідальне зберігання позивачем від відповідача складає:

- трубна продукція - труби б/ш г/д ДЕСТ 8732-78 СТ.10Г2 Д325х14 в ізоляції у кількості 956,883 тонн (з врахуванням ізоляції), а також труби б/ш г/д ДЕСТ 8732-78 ст.10Г2 Д325х18 в ізоляції у кількості 863,635 тонн (з врахуванням ізоляції);

- трубна продукцію - труби б/ш г/д ДЕСТ 8732-78 ст.10Г2 Д325х18 в ізоляції у кількості 77,787 тонн (з врахуванням ізоляції).

Зазначене підтверджується підписаними повноважними представниками Актами приймання-передачі трубної продукції на відповідальне зберігання за №1 від 26.10.2009, та уточненим до нього Актом №2 від 08.07.2011.

Пунктом 2.2. Договору сторони погодили, що видача майна, у тому числі часткова, здійснюється по пред'явленні необхідних документів та оформленні актів прийому - передачі.

Судом першої інстанції встановлено, у період з 20.07.2011 по 03.09.2012, позивачем здійснювалося повернення (передача) відповідачу майна з відповідального зберігання (трубної продукції - труби б/ш г/д ДЕСТ 8732-78 ст.10Г2 Д325х14 в ізоляції у загальній кількості 956,883 тонн (з врахуванням ізоляції), а також труби б/ш г/д ДЕСТ 8732-78 ст.10Г2 Д325х18 в ізоляції у загальній кількості 941,422 тонн (з врахуванням ізоляції), згідно Договору, що підтверджується Актами приймання-передачі трубної продукції з відповідального зберігання: №3 від 20.07.2011, №4 від 20.07.2011, №6 від 07.08.2012, №7 від 12.08.2012, №8 від 16.08.2012, №9 від 24.08.2012, №10 від 28.08.2012, №11 від 01.09.2012, №12 від 03.09.2012

Залишкова кількість трубної продукції була передана Позивачу 03.09.2012, що підтверджується Актом приймання - передачі № 12. (т. 1 а/с 38)

Згідно з п. 8.3 Договору Договір починає свою дію з моменту підписання його сторонами і діє у питанні надання послуг до 31.12.2010, а в питанні розрахунків - до повного виконання зобов'язання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилаючись на норми ст. 947 ЦК України, стверджував, що відповідачем не було відшкодовано позивачу фактичні витрати на зберігання трубної продукції у період з 01.01.2011 по 31.08.2012 включно, що за розрахунком позивача складають 753 478,10 грн..

Для встановлення фактичної суми витрат, понесеної позивачем при зберіганні майна відповідача до 03.09.2012, апеляційним господарським судом за першим розглядом даної справи, була призначена судова бухгалтерська експертиза. (т. 1 а/с 207)

За результатами проведення судово-економічної експертизи судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надано Висновок №13554/13555/13-45 від 29.04.2014. (т.1 а/с 212 - 218)

Судовими експертами, зокрема, було встановлено, що до розрахунку витрат по зберіганню трубної продукції ДАТ "Чорноморнафтогаз" віднесено наступні статті витрат: зарплата - 178 270,56 грн., єдиний соціальний внесок - 66 007,97 грн., автотранспорт - 23 235,15 грн., загальновиробничі витрати - 476 647,63 грн., відрядження - 1260,00 грн., матеріали - 1 273,41 грн., амортизація - 6 783,38 грн..

При цьому, за вказаним Висновком експертів зазначено, що з наданих на дослідження документів НЕ ВБАЧАЄТЬСЯ, ЩО ЦІ СТАТТІ ВИТРАТ ВІДНОСЯТЬСЯ САМЕ ДО ВИТРАТ, ПОНЕСЕНИХ ПАТ ДАТ "Чорноморнафтогаз" ПРИ ЗБЕРІГАННІ ТРУБНОЇ ПРОДУКЦІЇ ЗГІДНО ДОГОВОРУ УГВ-11498/11-09 від 26.10.2009.

Приймаючи у першому розгляді Постанову від 11.06.2014 по даній справі про скасування Рішення місцевого господарського суду від 04.09.2013 №910/9244/13, за яким позовні вимоги позивача у справі були задоволені та приймаючи нове судове рішення про відмову позивачу в позові, Київський апеляційний господарський суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин щодо понесення позивачем втрат, пов'язаних із зберіганням трубної продукції саме відповідача у період з 01.01.2011 по 31.08.2012.

В обґрунтування зазначених висновків Київський апеляційний господарський суд послався на Висновки судово-економічної експертизи Київського НДІ судових експертиз №13554/13555/13-45 від 29.04.2014 року згідно яких за результатами дослідження наявних в матеріалах справи та додатково наданих документів, підтвердити чи спростувати суму витрат, понесених ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" при зберіганні трубної продукції згідно Договору на відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей №УГВ-11498/11-09 від 26.10.2009 року, за період з 01.01.2011 року по 31.08.2012 року не видається за можливе, з причин наведених в дослідницькій частині висновку.

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2013 №910/9244/13 та Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2014 №910/9244/13, Вищий господарський суд України в своїй Постанові від 04.12.2014 №910/9244/13 зазначив про таке:

"Обґрунтування висновків апеляційного господарського суду тільки висновками судово-економічної експертизи, без всебічного і повного дослідження та оцінки зібраних у справі доказів в їх сукупності, визнати законними і обґрунтованими не можна.

Не можна погодитись з висновками апеляційної інстанції і в тому, що правовідносини сторін виникли на підставі договірних відносин з надання позивачем відповідачу послуг зі зберігання трубної продукції у період з 01.01.2011 року по 31.08.2012 року згідно Договору на відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей №УГВ-11498/11-09 від 26.10.2009 року, оскільки розглядаючи спір апеляційний господарський суд не звернув уваги та не дав правової оцінки тим обставинам, що згідно п. 8.3 вказаного Договору, останній починає свою дію з моменту підписання його сторонами і діє у питанні надання послуг до 31.12.2010 року, а у питанні розрахунків - до повного виконання зобов'язання, що відповідає вимогам ч.3 ст.946 ЦК України.

При цьому, апеляційний господарський суд, також, не звернув уваги та не дав правової оцінки тим обставинам, що згідно п. 4.2 Договору вартість надання послуг по зберіганню труб визначається згідно з кошторисом (Додаток №1), який є невід'ємною частиною Договору."

Проаналізувавши матеріали справи, врахувавши зауваження Вищого господарського суду України та пояснення сторін, місцевий господарський суд за новим розглядом даної справи дійшов висновку про наступне.

Як вже зазначалось вище, дія укладеного між сторонами Договору у питанні надання послуг зберігання закінчилась 31.12.2010.

Вищий господарський суд України у прийнятій Постанові від 04.12.2014, за якою дану справу передано на новий розгляд, зазначив про необхідність звернення уваги на строк дії Договору зберігання та надання цьому правової оцінки.

Беручи до уваги норми чинного законодавства України, встановлено, що предметом розгляду в даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача коштів (витрат), понесених позивачем за зберігання трубної продукції у вигляді заробітних плат, нарахувань на заробітні плати, послуг автотранспорту, загальновиробничих витрат, витрат на відрядження, вартості пропана та амортизації обладнання, а підставою пред'явленого позову є Договір на відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей №УГВ-11498/11-09 від 26.10.2009.

Сторонами визначений строк дії Договору до 31.12.2010, тобто строк щодо обов'язку зберігання труб закінчився.

Після зазначеної дати закінчення строку дії Договору до 31.12.2010, зберігання позивачем труб не врегульовано умовами Договору, а тому спір про стягнення коштів за фактичне зберігання, у даному випадку, носить позадоговірний характер, і не може бути розглянутий на Договорі зберігання від 26.10.2009 № УГВ-11498/11-09.

Таким чином, обгрунтування позивачем своєї позовної заяви про стягнення коштів в розмірі 753 478,10 грн. за фактичне зберігання трубної продукції в період з 01.01.2011 по 31.08.2012 на Договорі від 26.10.2009 № УГВ-11498/11-09 є безпідставним.

Окрім того, як зазначено в Постанові КАГС від 11.06.2014 №910/9244/13, проведеною у даній справі судово-економічною експертизою встановлено, що з наданих на дослідження документів не вбачається, що статті витрат, заявлені позивачем в позові, відносяться саме до витрат, понесених позивачем ПАТ ДАТ "Чорноморнафтогаз", при зберіганні трубної продукції згідно Договору УГВ-11498/11-09 від 26.10.2009.

Однак, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Поряд з цим згідно ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Таким чином, задля встановлення достовірності понесення позивачем витрат в позадоговірних відносинах з відповідачем за зберігання трубної продукції у вигляді заробітних плат, нарахувань на заробітні плати, послуг автотранспорту, загальновиробничих витрат, витрат на відрядження, вартості пропана та амортизації обладнання необхідним є надання до суду первинної документації, якою підтверджується фактичне понесення позивачем витрат на зберігання саме трубної продукції, що належить відповідачу.

Необхідною є наявність в матеріалах справи виписок по рахунку позивача про перерахування працівникам останнього (сторожам) сум заробітних плат.

Окрім того, стягнення з відповідача всіх сум заробітних плат працівників позивача, які здійснювали свої професійні обов'язки щодо охорони підприємства позивача в цілому є неприпустимим, оскільки охорона трубної продукції відповідача є лише частиною від всіх обов'язків сторожів.

Надання до матеріалів справи довідки про фактичні витрати по нарахуванню заробітної плати сторожам за період з 01.01.2011 по 31.08.2012 не доводить понесення позивачем цих витрат та дійсного перерахування коштів працівникам згідно штатних окладів.

Місцевим господарським судом зазначено, що факт понесення позивачем витрат та виникнення обов'язку у відповідача щодо оплати таких витрат, повинен підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, зокрема, платіжними дорученнями, квитанціями та інше, у відповідності до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"

Окрім того, саме лише зазначення понесених позивачем витрат в самостійно складених довідках без підтвердження цих витрат необхідною документацією та обґрунтуванням доцільності їх понесення не може бути прийнято судом як доказ в розумінні ст. 32 ГПК України.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи, судом першої інстанції встановлено, що факт понесення позивачем витрат в межах вказаного Договору не доведено, окрім того, в матеріалах справи відсутні відповідні первинні докази на підтвердження цих витрат.

За оцінкою колегії суддів, враховуючи все вищевикладене в сукупності, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги в у даній справі є недоведеними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

У доводах апеляційного оскарження позивач, як і у суді першої інстанції, посилаючись на норми ст. 947 ЦК України, продовжував стверджувати, що відповідачем не було відшкодовано позивачу фактичні витрати на зберігання трубної продукції у період з 01.01.2011 по 31.08.2012 включно, що за розрахунком позивача складають 753 478,10 грн..

Але ці ствердження базуються на тих же доказах та поясненнях, що надавалися господарському суду та яким вже надана належна правова оцінка.

На підставі вищезазначеного колегія суддів, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що Господарським судом міста Києва у повному обсязі досліджено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 № 910/9244/14 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 № 910/9244/14 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 № 910/9244/14 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/9244/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді М.Л. Яковлєв

П.В. Авдеєв