ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р. Справа № 911/873/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Інтербанк», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цемлайн», Київська обл., м. Українка
про Стягнення 446 816,76 доларів США,
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1, довіреність №б/н від 01.04.2015 року;
відповідача:ОСОБА_2, довіреність №б/н від 13.01.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Інтербанк» (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Цемлайн» (відповідач) про стягнення 446 816,76 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 11 090 285,99 грн. заборгованості по сплаті відсотків з а період з 22.04.2011 року по 02.03.2015 року, у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язань за договором №1628/5 про відкриття кредитної лінії від 26.09.2008 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.03.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 26.03.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.03.2015 року розгляд справи було відкладено на 09.04.2015 року.

Через канцелярію господарського суду Київської області 07.04.2015 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

09.04.2015 року через канцелярію господарського суду Київської області відповідач подав клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за договором №1628/5 про відкриття кредитної лінії від 26.09.2008 року у період з 21.04.2011 року по 03.12.2014 року, у задоволенні, якого судом відмовлено, як необґрунтованого та безпідставного.

Через канцелярію господарського суду Київської області 09.04.2015 року відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності в частині стягнення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за договором №1628/5 про відкриття кредитної лінії від 26.09.2008 року у період з 21.04.2011 року по 02.03.2012 року.

У судовому засіданні 09.04.2015 року було оголошено перерву у розгляді справи до 23.04.2015 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.09.2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Інтербанк» (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Цемлайн» (позичальник) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1628/5 (кредитний договір), до якого в подальшому були внесені зміни додатковими угодами №1 від 20.10.2008 року, №2 від 26.11.2008 року, №3 від 28.11.2008 року, №4 від 23.09.2009 року.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №3 кредитор відкриває позичальнику відкличну непоновлювальну лінію в сумі 600 000,00 доларів США на поновлення оборотних коштів та придбання основних засобів. Здійснення розрахунків по кредиту здійснюється шляхом перерахування валюти на розрахунковий рахунок Позичальника № 2600 7 031628001 в ПАТ КБ «Інтербанк» м. Києва, МФО 300216 з подальшим її продажем та проведення рахунків у національній валюті.

Пунктом 1.2. кредитного договору, з урахуванням відповідних змін, що були внесені додатковою угодою за №4 встановлено, що кредитор відкриває позичальнику відкличну непоновлювальну лінію на період з 26 вересня 2008 року по 24 квітня 2019 року з процентною ставкою 19% річних.

Згідно п. 1.3. кредитного договору, надання кредиту здійснюється на підставі письмового повідомлення позичальника про свій намір отримати кредит із зазначенням його суми не пізніше, ніж за три банківські дні до бажаної дати отримання кредиту.

Пунктом 2.1.1. кредитного договору передбачено, що позивач зобов'язаний надати відповідачу кредит відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.3. договору та направити кошти на поточний рахунок позичальника на протязі трьох банківських дні починаючи з дати, отримання письмового повідомлення позичальника.

Відповідно до пп. 2.3.2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісячно, протягом перших трьох банківських днів місяця, наступного за звітнім. Останній платіж здійснити одночасно з погашенням кредиту у строк, що передбачений даною кредитною угодою для погашення кредиту. Проценти нараховуються по фактичній заборгованості щомісячно, станом на « 01» число місяця, наступного за звітним, виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці та фактичної кількості днів у році, рік дорівнює 360 дням. Повний строк, за який нараховуються і сплачуються проценти починається з моменту виникнення фактичної заборгованості по кредиту і закінчується моментом повного погашення заборгованості по кредиту. При цьому, перший та останній день користування кредитом вважається, як один день.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії №1628/5 від 26.09.2008 року, сторони уклали іпотечний договір від 26 вересня 2008 року (іпотечний договір), зареєстрований в реєстрі за № 5190.

Рішенням господарського суду Київської області від 03.06.2011 року по справі №19/035-11 були частково задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Інтербанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цемлайн», стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цемлайн» (08720, Київська область, м. Українка, вул. Промислова, 41, ідентифікаційний код 31099076) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Інтербанк» (03148, м. Київ, вул. Академіка Корольова 5-А, ідентифікаційний код 14358604), заборгованість, що виникла за Договором про відкриття кредитної лінії за №1628/5 від 26 вересня 2008 року в розмірі 5841060 (п'ять мільйонів вісімсот сорок одну тисячу шістдесят) грн. 77 коп. та складається з: - 600 000,00 доларів США (шістсот тисяч доларів 00 центів США) - заборгованість за кредитом, що за офіційний курсом НБУ на час звернення з позовом до суду становить - 4779240,00 (чотири мільйони сімсот сімдесят дев'ять тисяч двісті сорок) грн.; - 112606,69 доларів США (сто дванадцять тисяч шістсот шість доларів 69 центів США), що складає за офіційний курсом НБУ на час звернення з позовом до суду 896957,32 (вісімсот дев'яносто шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім) грн. 32 коп. заборгованості за відсотками за період з 01.05.2010 р. по 20.04.2011 р.; - 86938 (вісімдесят шість тисяч дев'ятсот тридцять вісім) грн. 26 коп. - пені за несвоєчасне повернення суми кредиту за період з 10.03.2011р. по 21.04.2011р.; - 77925 (сімдесят сім тисяч дев'ятсот двадцять п'ять) грн. 19 коп. - пені за несвоєчасне погашення відсотків за період з 22.04.2010 р. по 20.04.2011 р. шляхом звернення стягнення на нерухоме майно - майновий комплекс загальною площею 3631,9 кв.м., який розташований на земельній ділянці загальною площею 2,656 га, що знаходиться за адресою: вул. Промислова, 41, м. Українка, Обухівський район, Київська область та складається з: 1) приміщення по виготовленню гашеного вапна, площею - 184,7 кв.м.; 2) насосна станція зі свердловиною, площею - 11,9 кв.м.; 3) галерея водозабірна, площею - 16,1 кв.м.; 4) наземна галерея, площею - 142,7 кв.м.; 5) підземна галерея, площею - 357,8 кв.м.; 6) насосна, площею - 19,1 кв.м.; 7) електромайстерня, площею - 29,0 кв.м.; 8) слюсарня майстерня, площею - 19,4 кв.м.; 9) приміщення видачі бетону, площею - 8,0 кв.м.; 10) відділення приготування розчину, площею - 41,6 кв.м.; 11) побутове приміщення, площею - 14,6 кв.м.; 12) адміністративно-побутовий комплекс з бойлерною і вентиляційною камерою, площею - 412,0 кв.м.; 13) приміщення цеху по виробництву виробів з газобетону, площею - 867,3 кв.м.; 14) комплекс упаковки та фасовки цементу, площею - 26,2 кв.м.; 15) силосна ємність для зберігання цементу, площею - 427,8 кв.м.; 16) спорудження для розвантаження цементу, площею - 47,2 кв.м.; 17) компресорна, площею-214,8 кв.м.; 18) склад зберігання матеріалів, площею - 300,0 кв.м.; 19) площадка для зберігання упакованого цементу, площею 29,6 кв.м.; 20) склад, площею - 7,6 кв.м.; 21) відділення приготування бетону, площею 29,6 кв.м.; 22) склад, площею 28,2 кв.м.; 23) склад, площею 7,6 кв.м., яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Цемлайн» (08720, Київська область, м. Українка, вул. Промислова, 41, ідентифікаційний код 31099076) та було передане в іпотеку Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Інтербанк»(03148, м. Київ, вул. Академіка Корольова 5А, ідентифікаційний код 14358604) відповідно до умов Іпотечного договору від 26 вересня 2008 року. Визнано спосіб реалізації вищевказаного об'єкту нерухомості (предмету іпотеки) - шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів з початкової ціною не нижче його вартості, визначеної в Іпотечному договорі від 26 вересня 2008 року, тобто з початковою ціною не нижче - 14 072 200 (чотирнадцять мільйонів сімдесят дві тисячі двісті) грн. 38 коп. В іншій частині вимог в позові відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цемлайн» (08720, Київська область, м. Українка, вул. Промислова, 41, ідентифікаційний код 31099076) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Інтербанк» (03148, м. Київ, вул. Академіка Корольова 5-А, ідентифікаційний код 14358604) 24673 (двадцять чотири тисячі шістсот сімдесят три) грн. 75 коп. - витрат по сплаті державного мита та 228 (двісті двадцять вісім) грн. 35 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зазначене рішення суду у встановленому законом порядку набули законної сили.

Вказані факти в силу ч. 2 ст. 35 ГПК України є преюдиціальним для цієї справи значенням у вирішенні даного спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини« згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Пунктом 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2012 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» визначає, що не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій). Хоча фактам, встановленим іншими судовими рішеннями, крім зазначених у статті 35 ГПК, й не надано преюдиціального значення для господарських судів, але вони мають враховуватися судами у розгляді справ з урахуванням загальних правил статті 43 названого Кодексу щодо оцінки доказів. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до пп. 2.2.1. кредитного договору, кредитор має право, оскільки вважається, що позичальник надає згоду достроково припинити дію кредитного договору та стягнути суму кредиту, проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені кредитним договором, у разі, зокрема, недотримання відповідачем умов кредитного договору.

Згідно пп. 2.2.2. кредитного договору, кредитор має право, оскільки вважається, що позичальник надає згоду достроково припинити дію цього договору та звернути стягнення на заставне майно у випадку одноразового прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Оскільки, рішенням господарського суду Київської області від 03.06.2011 року по справі №19/035-11 з відповідача стягнено заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1628/5 від 26.09.2008 року шляхом звернення стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки від 26 вересня 2008 року, що можливо за умови дострокового припинення дії договору про відкриття кредитної лінії №1628/5 від 26.09.2008 року, то суд приходить до висновку, що договір про відкриття кредитної лінії №1628/5 від 26.09.2008 року є таким, що припинив свою дію.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за процентами не підлягають задоволенню.

Разом з тим відповідач у заяві (вх. №8230/15 від 09.04.2015 року) вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності, в частині стягнення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом за договором №1628/5 про відкриття кредитної лінії від 26.09.2008 року у період з 21.04.2011 року по 02.03.2012 року.

Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, враховуючи положення ст. 261 Цивільного кодексу України та те, що право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду не порушений суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013 року, у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 28.04.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак