РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015Справа №910/1995/15-г
За позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

до публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Дельта Банк" (АТ "Дельта Банк")

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Фондова біржа "Перспектива"

про стягнення 5 643 832,60 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача Цурка Н.О.(дов. від 18.12.2013)

Від відповідача Винник О.П.(дов. від 21.10.2014)

Від третьої особи не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов біржового договору від 07.11.2014 у розмірі 5 643 832,60 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.02.2015 порушено провадження у справі №910/1995/15-г та призначено до розгляду на 19.02.2015.

Представник відповідача в судове засідання 19.02.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 19.02.2015 прибув представник позивача та подав клопотання про фіксацію судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд задовольнив дане клопотання.

Також представник позивача подав клопотання, у якому просить залучити до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство "Фондова біржа "Перспектива"(49000, м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, буд. 30, ).

Суд, дослідивши матеріали справи, вирішив, що дане клопотання достатньо мотивоване, належно обґрунтоване, а тому його слід задовольнити.

Також представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Розгляд справи відкладено на 05.03.2015.

Представник третьої особи в судове засідання 05.03.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 05.03.2015 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Розгляд справи відкладено на 24.03.2015.

Представник третьої особи в судове засідання 24.03.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 24.03.2015 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 02.04.2015.

Представник третьої особи в судове засідання 02.04.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 02.04.2015 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

Представник відповідача подав суду усне клопотання про відкладення розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Представники позивача та відповідача подали клопотання про продовження строку розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Розгляд справи відкладено на 21.04.2015.

Представник третьої особи в судове засідання 21.04.2015 не з'явився, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав письмові пояснення щодо предмету спору.

В судове засідання 21.04.2015 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Біржова операція з купівлі-продажу цінних паперів із зобов'язанням їх зворотного продажу-купівлі - це операція щодо одночасного укладання двох біржових взаємопов'язаних угод з продажу та наступної купівлі емісійних цінних паперів того ж випуску та в тій же кількості, за обумовленими угодами цінами щодо першої та другої частини операції РЕПО.

Операція РЕПО складається з двох частин - перша частина операції РЕПО (угода про купівлю/продаж цінних паперів за визначеною ціною з подальшим зобов'язанням продати-викупити ці цінні папери за обумовленою ціною на обумовлену дату) та друга частина операції РЕПО (угода про зворотній продаж/викуп цінних паперів за обумовленою ціною на обумовлену дату та у кількості, визначеній першою частиною операції РЕПО).

Предметом операції РЕПО на фондових біржах можуть бути виключно емісійні цінні папери, які перебувають у біржовому списку. Особливості здійснення операцій РЕПО з державними цінними паперами визначаються законодавством.

Строк між датами виконання першої та другої частин операції РЕПО (строк операції РЕПО) не може перевищувати 365 календарних днів.

За укладеною першою частиною операції РЕПО покупцем цінних паперів сплачуються грошові кошти (ціна цінних паперів першої частини операції РЕПО) за отримані від продавця цінні папери, що є предметом операції РЕПО;

за укладеною другою частиною операції РЕПО продавцем сплачуються грошові кошти (ціна цінних паперів другої частини операції РЕПО) за відповідні цінні папери, що є предметом операції РЕПО.

Фондова біржа створює організаційні, технологічні, інформаційні та інші умови для проведення регулярних торгів цінними паперами на умовах їх зворотного викупу за встановленими правилами, забезпечує реєстрацію біржових угод за першою та другою частинами операцій РЕПО (біржові угоди щодо операцій РЕПО) та контролює їх подальше виконання.

Фондова біржа встановлює порядок здійснення операцій РЕПО на фондовій біржі.

Правилами ПАТ «Фондова Біржа «Перспектива», затвердженими Протоколом Біржової Ради ПАТ «ФБ «Перспектива» №14/05/30-01 від 30.05.2014 та зареєстрованими Рішенням НКЦПФР №861 від 02.07.2014 (далі - Правила Біржі) передбачено надання Учасникам Біржових торгів максимальної зручності в отриманні інформації, прийнятті рішень, укладанні Договорів та проведенні Клірингу та розрахунків на виконання зобов'язань за укладеними Договорами, створення інформаційної прозорості стосовно емітентів, Активів, результатів Біржових торгів, Учасників Біржових торгів і таке інше.

Параграфом 17 Правил Біржі передбачено, що допуск Учасників Біржових торгів до Біржових торгів на Ринку РЕПО здійснюється за рішенням директора Біржі. Таке рішення доводиться до відома Члена Біржі протягом не більше 10 робочих днів з дня отримання заяви на участь в Біржових торгах на Ринку РЕПО. У разі, якщо Члена Біржі не допущено до Біржових торгів на Ринку РЕПО, наводиться обґрунтування відмови. У випадку позитивного рішення Член Біржі отримує доступ до Ринку РЕПО, відповідно до Розділу 4 цих Правил.

Заявки РЕПО можуть виконуватися частково (в меншому обсязі, ніж зазначено в Заявці), якщо це передбачено умовами Заявки. Біржові торги на Ринку РЕПО можуть відбуватися кожної Торговельної сесії.

Зразок Договору, що укладається на Ринку РЕПО, у формі документу на папері, що містить інформацію та реквізити, ідентичні до Договору, укладеного в формі Електронного документа, публікується на Інтернет-сайті Біржі.

07.11.2014 між публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі - позивач, покупець за 1 частиною РЕПО) та АТ «Дельта Банк» (далі - відповідач, продавець за 1 частиною РЕПО) було укладено на ПАТ «ФБ «Перспектива» (далі - біржа) наступні біржові договори РЕПО (2 частина):

№ з/пНомер та дата договору РЕПО (2 частина)Найменування емітента, вид ЦП, код ВЮКількість ЦП, штДата розрахунків за 2 частиною РЕПОСума за 2 частиною РЕПО, грн.
1170339; ДДР-1012/14; ДДР-861/2014 від 07.11.2014овдп, ІІА4 97010.12.201471 351 506,80

Рішенням Директора Біржі від 02.07.2014 № 14/07/02-01 (далі - рішення), затверджено порядок виконання учасниками біржових торгів зобов'язань по сплаті коштів або поставки цінних паперів при настанні строку розрахунків на ринку РЕПО та встановлено, що Біржею формується відомість правочинів, що містять реквізити для формування документів на переказ коштів та цінних паперів за наслідками Біржових торгів при настанні дати. Визначеної в якості строку розрахунків згідно умов укладеної 2 частини РЕПО, до 17 год.00 хв. За умови наявності заблокованих активів обох Учасників Біржових торгів, підтверджують факт готовності до розрахунків за 2 частиною РЕПО засобами Торгового терміналу, що фіксується в ЕТС Біржі.

Крім того, зазначеним рішенням встановлено, що у випадку, якщо на ринку РЕПО за умови не підтвердження факту готовності до розрахунків винною стороною 2 частини РЕПО до 17 год.00 хв., добросовісний Учасник Біржових торгів - сторона Договору має намір припинити Договір в односторонньому порядку, то 2 частина Договору РЕПО вважається припиненою в односторонньому порядку в момент відправлення Біржі добросовісним Учасником Біржових торгів повідомлення про одностороннє припинення 2 частини Договору РЕПО.

У відповідності до 15.9. Правил Біржі при невиконанні Учасником Біржових торгів зобов'язання по сплаті коштів або поставки цінних паперів за Договором, добросовісний Учасник Біржових торгів - сторона Договору має право припинити Договір в односторонньому порядку. Договір вважається припиненим в односторонньому порядку в момент відправлення Біржі добросовісним Учасником Біржових торгів повідомлення про одностороннє припинення Договору, зразок якого публікується на Інтернет-сайті Біржі. Повідомлення про одностороннє припинення Договору за ініціативи добросовісної сторони автоматично формується в ЕТС Біржі та зберігається Біржею в Реєстрі Договорів Біржі.

Біржа засобами ЕТС Біржі інформує винну сторону Договору - контрагента про припинення Договору.

10.12.2014 у передбачений Правилами ПАТ «ФБ «Перспектива» рішенням директора Біржі час АБ «УКРГАЗБАНК» засобами Торгового терміналу підтвердив факт готовності до розрахунку за 2 частиною вказаного договору РЕПО, але у передбачений Правилами Біржі час АТ «Дельта Банк» не підтвердив факт готовності до розрахунку за 2 частиною вказаного вище договору РЕПО.

Зазначений договір РЕПО було припинено АБ «УКРГАЗБАНК» в односторонньому порядку, про що свідчить видане Біржею Повідомлення №4 від 10.12.2014 про припинення ДОГОВОРУ РЕПО частина 2 від 07.11.2014 № 170339; ДДР- 1012/14; ДДР-861/2014.

Таким чином, на думку позивача, АБ «УКРГАЗБАНК» у відповідності до п. 15.9. Правил Біржі та норм чинного законодавства є добросовісною стороною, а АТ «Дельта Банк» - є винною стороною.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних ос:б прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасово адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕЛЬТА БАНК», , МФО 380236, місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б м. Київ, 01133.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізики« осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ДЕЛЬТА БАНК» призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Тимчасову адміністрацію в АТ «ДЕЛЬТА БАНК» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до пункту 5 частини 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або Фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Позивач, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано даний позов, є кредитором банку, отже щодо нього застосовуються правовідносин приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб", в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 904/7479/14, постанові від 13 січня 2015 року у справі № 910/13843/14, постанові від 16.09.2014 р. у справі N 910/7157/14, в постанові від 18 березня 2015 року у справі N 927/1624/14.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Як вже зазначалось, відповідно до пунктів першого та другого частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача була запроваджена тимчасова адміністрація.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи із суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Нормами статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значені "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

Відтак, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Розглядаючи спір по суті, судом враховано, що відповідно до пункту 3 частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що уповноважена особа Фонду дала дозвіл на перерахування позивачу заявлений до стягнення коштів.

Крім того, виходячи зі змісту статей 39, 40, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку), у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково. Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 643 832,60 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 4, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 24.04.2015