ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р.Справа № 922/1397/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД", м. Київ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Краснокутськ
про стягнення 33514,88 грн.

за участю представників:

позивача - Малишевої Г.С., довіреність № 36 від 15.04.2015 р.

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за поставлений товар у розмірі 33514,88 грн., з яких: 27929,07 грн. основного боргу та 5282,81 грн. процентів за користування чужими коштами. Позивач обґрунтовує позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов'язань взятих на себе за договором поставки № 48388 від 14.09.2014 року щодо своєчасних розрахунків за поставлений товар. Витрати по сплаті судового збору позивач також просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 березня 2015 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №920/1397/15 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 31 березня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31 березня 2015 року розгляд справи було відкладено до 20 квітня 2015 року.

В судове засідання з'явився представник позивача, який підтримав подану 31.06.2015 р. заяву (вх.№ 12688) про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача 6000,00 грн. основної заборгованості за договором поставки. Представник позивача в судовому засіданні також просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки в сумі 21929,07 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 5585,81 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення а.с. 56).

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, господарським судом встановлено наступне.

14 вересня 2014 року між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як покупцем) було укладено договір поставки № 48388 (далі - договір поставки), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити певний товар, асортимент, кількість та ціна якого, зазначені в видаткових накладних, які є його невід'ємною частиною.

Предметом поставки в договорі (п. 1.2, 1.2.1) сторони визначили лікарські засоби та вироби медичного призначення.

Пунктом 2.2 договору поставки сторони погодили, що загальна кількість та асортимент товару, що поставляється за договором, складається з кількості та асортименту товару, погоджених сторонами та вказаних у видаткових накладних на передачу товару.

Згідно з п. 3.7 договору поставки поставкою товару є дата отримання відповідної партії товару покупцем. Місцем поставки є місце поставки товару, вказане покупцем у замовленні на поставку відповідної партії товару.

Ціни кожної одиниці товару вказуються у видаткових накладних на поставки кожної партії товару (п. 5.3 договору поставки).

Відповідно до п.п. 6.1-6.3 договору поставки оплата покупцем товару за цим договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу.

При здійсненні покупцем оплати товару з відстроченням платежу строк, протягом якого покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар на користь постачальника, вказується постачальником у видатковій накладній на товар, який поставляється. При цьому, перебіг такого строку починається від дати поставки товару покупцю, що зазначена у видатковій накладній.

При здійсненні покупцем оплати товару за цим договором шляхом попередньої оплати, така оплата має бути здійснена протягом 2 банківських днів з дня отримання покупцем рахунку-фактури.

Наявні в матеріалах справи видаткові накладні (а.с. 25-36) свідчать, що позивач поставив, а відповідач прийняв обумовлений договором поставки товар: 26.12.2014 р. на загальну суму 12683,13 грн. із відстроченням платежу до 16.01.2015 р.; 30.12.2014 р. на загальну суму 8529,55 грн. із відстроченням платежу до 20.01.2015 р.; 06.01.2015 р. на загальну суму 11631,80 грн. із відстроченням платежу до 27.01.2015 р. (видаткові накладні а.с. 25-53)

Всього за період з 26.12.2014 р. по 27.01.2015 р. на виконання умов договору поставки позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 32844,48 грн.

Позивач стверджує, що відповідач частково розрахувався за отриманий за договором поставки товар, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 27929,07 грн.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором поставки, на підставі ч. 2 ст. 692 ЦК України, п. 10.4 договору поставки, позивач нарахував відповідачу на суму простроченого зобов'язання 20% за користування чужими грошовими коштами - в сумі 5585,81 грн.

Відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду (10.03.2015 р.) було частково сплачено суму заборгованості, яка становить предмет спору у даній справі - 10 березня 2015 року (3000,00 грн.) та 26 березня 2015 року (1000,00 грн.) - всього в сумі 4000,00 грн. (кредитові повідомлення а.с. 60-62).

03 березня 2015 року (тобто до звернення позивача з даним позовом до суду) заборгованість в сумі 2000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Встановлені вище обставини свідчать, що за період з 26.12.2014 р. по 27.01.2015 р. на виконання умов договору поставки позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 32844,48 грн.

Відповідач частково розрахувався за отриманий за договором поставки товар, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 27929,07 грн. Докази в спростування відповідних обставин відповідачем надані не були.

Після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач частково сплатив вказану заборгованість - на суму 4000,00 грн.

Факт сплати вказаних коштів свідчить про припинення існування предмета спору відносно відповідної частини заборгованості за договором поставки.

Відповідно до п.1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, а також факт існування спору щодо сплати відповідної частини заборгованості в сумі 4000,00 грн. до звернення позивача з даним позовом до суду та її сплату в процесі розгляду даної справи - провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 4000,00 грн. підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення решти заборгованості за договором поставки - в сумі 21929,07 грн. - суд зазначає наступне.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Встановлені судом обставини справи свідчать, що відповідач мав розрахуватися з позивачем за отриманий за договором поставки товар на умовах відстрочки платежу. Строк оплати відповідного товару на момент звернення позивача з давним позовом до суду - настав.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

До звернення позивача з даним позовом до суду відповдач частково розрахувався за отриманий від позивача товар на суму 2000,00 грн., тому в частині стягнення даної суми він не може вважатися боржником, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на відсутність в матеріалах справи належних доказів сплати відповідачем заборгованості за договором поставки в сумі 21929,07 грн., суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання за договором поставки, а від так позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

В ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Договором поставки (в. п. 10.4) сторони погодили, що за умови прострочення покупцем строків оплати товару за цим договором, він повинен сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 20% від простроченої суми оплати.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок на предмет відповідності вимогам чинного законодавства (зокрема, ст.ст. 536, 692 ЦК України) та умовам договору поставки, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами в сумі 5585,81 грн. є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, враховуючи те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій сторони - прострочення виконання зобов'язання з оплати товару, суд приходить до висновку про покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст. 175 ГК України, ст.ст. 526, 536, 610-612, 692, 712 ЦК України та керуючись ст.ст. ст.ст. 1, 4, 32, 33, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 80, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Припинити провадження у справі № 922/1397/15 в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а, ) заборгованості за договором поставки № 48388 від 14.09.2014 р. в сумі 4000,00 грн.

Відмовити в позові в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а, ) заборгованості за договором поставки № 48388 від 14.09.2014 р. в сумі 2000,00 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-а, ) 21929,07 грн. заборгованості з оплати товару за договором поставки № 48388 від 14.09.2014 року, 5282,81 грн. процентів за користування чужими коштами, 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.04.2015 р.

Суддя В.В. Суслова