РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015Справа №910/23964/14

За позовом Заступника прокурора Оболонського району міста Києва в інтересах держави

в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ"

про внесення змін до договору, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від прокурора: Винник О.О. (службове посвідчення №015627 від 14.03.2013р.);

від позивача: Рог О.В. (представник за довіреністю №225-КР-1114 від 09.04.2015р.);

від відповідача: Небатов А.Є. (представник за довіреністю №12/01/2015юр. від 12.01.2015р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Оболонського району міста Києва (надалі також - прокурор, прокуратура) звернувся до суду в інтересах держави в особі Київської міської ради (надалі також - позивач) з позовною заявою про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 18.09.2002р., зареєстрованого за №78-6-00111 від 15.09.2003р., укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "КСГ" (надалі також - відповідач) та п. 2.2. Договору оренди земельної ділянки від 15.09.2003р. викласти в наступній редакції: "Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі 3% (три відсотки) від грошової оцінки".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір оренди земельної ділянки від 18.09.2002р., укладений між позивачем та відповідачем, підлягає приведенню у відповідність до вимог чинного законодавства в частині визначення розміру орендної плати, а саме ст. 288 Податкового кодексу України та рішення Київської міської ради №89/9146 від 28.02.2013р. "Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України".

Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти позовних вимог заперечує та вказав, зокрема, що Податковим кодексом України не встановлено обов'язку внесення змін до договорів оренди, укладених у минулому та зазначений договір є цивільно-правовим та має ґрунтуватися на засадах юридичної рівності, а відтак у позивача відсутні правові підстави для збільшення розміру орендної плати. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем порушено процедуру надання пропозиції про внесення змін до договору, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження надсилання йому листа Департаменту земельних ресурсів №05704-12814 від 19.06.2013р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2014р., в справі було порушено провадження суддею Морозовим С.М., справі присвоєно №910/23964/14, розгляд було призначено на 25.11.2014р.

В судовому засіданні 25.11.2014р. розгляд справи було відкладено до 02.12.2014р.

В судовому засіданні 02.12.2014р. ухвалою провадження в справі №910/23964/14 було зупинено до набрання законної сили рішенням по справі №826/17669/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ" до Київської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради №89/9146 від 28.02.2013р. в частині.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2014р. у справі №910/23964/14 було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.03.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015р. та ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2014р. було скасовано, а справу №910/23964/14 направлено до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2015р. розгляд справи №910/23964/14 призначено на 14.04.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів терміном до 01.05.2015р. включно та оголошено у справі перерву до 21.04.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2015р. у зв'язку з задоволенням клопотання відповідача про витребування доказів та неявкою повноваженого представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено до 28.04.2015р.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розгляд справи відбувався за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 28 квітня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2002р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір), зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 15.09.2003р. за №78-6-00111 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного Договору орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 29.11.2001р. за №136/1570 передає, а орендар приймає в оренду на 24 роки земельну ділянку, місце розташування якої в парку культури та відпочинку «Наталка» (житловий масив Оболонь) у Оболонському районі м. Києва розміром 3, 8460 га для будівництва, подальшої експлуатації та обслуговування гольф-центру у межах, які перенесені у натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно пунктів 2.1., 2.2. Договору за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцеві орендну плату у грошовій формі незалежно від результатів своєї діяльності. Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі півтора відсотка від грошової оцінки

Пунктом 3. Договору передбачено, що згідно з довідкою Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 02.07.2002р. №13 на час укладення договору грошова оцінка земельної ділянки становить 5 012 549,50 грн.

28.02.2013р. Київською міською радою було прийнято рішення №89/9146 "Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України".

Пунктом 1 вказаного рішення Київська міська рада вирішила внести зміни до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком до цього рішення, встановивши річну орендну плату у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Згідно з п. 2 Рішення орендарям земельних ділянок, зазначеним у додатку до цього рішення, доручено забезпечити оформлення внесення відповідних змін до договорів оренди земельних ділянок.

При цьому, п. 4 зазначеного Рішення передбачено, що органам державної податкової служби контролювати дотримання орендарями земельних ділянок, зазначених у додатку до цього рішення, вимог цього рішення при подачі суб'єктами господарювання податкових декларацій і обчисленні ними суми орендної плати та при нарахуванні фізичним особам суми орендної плати, а при адмініструванні орендної плати за ці земельні ділянки застосовувати розмір орендної плати, встановлений пунктом 1 цього рішення з моменту офіційного оприлюднення цього рішення.

Додатком до рішення Київської міської ради №89/9146 від 28.02.2013 р. визначено перелік договорів, в які мають бути внесені зміни, зокрема у спірний Договір.

Вказане рішення офіційно оприлюднено 02.04.2013р. у газеті Київської міської ради "Хрещатик" та на офіційному веб-сайті Київської міської ради.

За твердженням прокурора, листом №05704-12814 від 19.06.2013р. Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звертався до відповідача з проханням внести зміни до спірного Договору в частині розміру орендної плати, проте означений лист відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Заступник прокурора Оболонського району міста Києва звернувшись до суду з позовом посилається на те, що сторони не досягли згоди щодо внесення змін до договору оренди землі, і тому це зумовило звернення з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини 1 ст. 15, ст. 21 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Згідно з пунктами 288.1, 288.4 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з п. п. 288.5.1. ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010р. №2756-VI, який набрав чинності з дня набрання чинності Податковим кодексом України, до частини другої статті 21 Закону України "Про оренду землі" внесені зміни, в силу яких розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Таким чином, з наведених вище положень Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі" вбачається, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений у договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає лише порядок визначення орендної плати за землю та граничні розміри орендної плати. Також, договором оренди землі мають визначатись форма, умови внесення орендної плати, при цьому строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності повинні встановлюватись відповідно до Податкового кодексу України.

Виходячи з аналізу зазначених законодавчих приписів, орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється в договорі.

Згідно з п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Реалізовуючи виключні повноваження в земельних правовідносинах, Київська міська рада прийняла рішення №89/9146 від 28.02.2013р., згідно з яким міська рада до моменту прийняття нею рішення про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком до цього рішення, встановивши річну орендну плату у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок (справа № А-19747).

Докази скасування та/або визнання недійсним у встановленому законом порядку рішення Київської міської ради № 89/9146 від 28.02.2013 р. відсутні.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Вказаними приписами законодавства передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

При цьому, слід звернути увагу на те, що надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 Господарського кодексу України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору за наявності спору (тобто за відсутності згоди відповідача на зміну умов договору).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України у справі №28/5005/640/2012 від 20.11.2012 р.

Судом встановлено, що п. 2.3. Договору сторони визначили, що розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін (шляхом внесення змін до договору), за винятком випадку, передбаченого пунктом п'ятим договору.

Відповідно до п. 5. Договору орендодавець має право у односторонньому порядку (шляхом надсилання Орендареві повідомлення через податкові органи або через інший уповноважений на це орган) збільшити розмір орендної плати у випадку, коли внаслідок змін у законодавстві орендна плата стане меншою від розміру земельного податку.

Оскільки сторонами в договорі оренди передбачено можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 06.12.2010р. у справі №2-1/10068-2008, від 27.12.2010 р. у справі №27/15-10, від 23.05.2011 р. у справі №7/105-10(30/234-09), від 04.07.2011 р. у справі №41/81пд та від 20.11.2012 р. у справі №28/5005/640/2012.

Таким чином, внесення змін щодо розміру орендної плати у договір оренди земельної ділянки, у зв'язку з законодавчою зміною граничного розміру орендної плати відповідає, як вимогам чинного законодавства, так і умовам укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 2.18. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору.

Згідно з п. 2.19. вищевказаної постанови, у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку. Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі". Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву не заслуговують на увагу суду та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, наявність правових підстав для внесення змін до договору оренди землі щодо розміру орендної плати, позовні вимоги в справі №910/23964/14 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки в силу вимог п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді, то на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору, стягуються з відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Внести зміни до Договору оренди земельної ділянки від 18.09.2002р., зареєстрованого за №78-6-00111 від 15.09.2003р., укладеного між Київською міською радою (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КСГ" (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 4/26; ), виклавши п. 2.2. Договору оренди земельної ділянки від 18.09.2002р. в наступній редакції: "Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі 3% (три відсотки) від її грошової оцінки".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КСГ" (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 4/26; ) в доход Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 копійок).

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.04.2015р.

Суддя С.М. Морозов