РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015Справа №910/6177/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Агральп Україна»
ДоДержавного підприємства «Конярство України»
Простягнення 264 300,00 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Жученко І.Ю. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агральп Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Конярство України» про стягнення 264 300,00 грн. заборгованості за договором поставки насіння №4323 від 30.04.2013 року.

Ухвалою суду від 18.03.2015 року було порушено провадження у справі № 910/6177/15-г та призначено її до розгляду на 06.04.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 06.04.2015 року не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання 06.04.2015 року не з'явився, проте 06.04.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом розглянуто та задоволено, в зв'язку з чим ухвалою суду від 06.04.2015 року розгляд справи відкладено на 27.04.2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 27.04.2015 року надав усні пояснення відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 27.04.2015 року не з'явився, проте до канцелярії суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 11) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Господарський суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 27.04.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агральп Україна» (позивач, постачальник) та Державним підприємством «Конярство України» (філія «Лимарівський кінний завод №61») (відповідач, покупець) був укладений договір поставки насіння №4323, відповідно до п. 1 якого в порядку та на умовах, визначених договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити даний товар.

Відповідно до п. 2.1 договору найменування товарів, їх кількість, ціна товарів, їх вартість загальна та за одиницю визначаються в специфікаціях та видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору.

Специфікацією (додаток №1 до договору) від 30.04.2013 року сторони погодили найменування товару, кількість, ціну за одиницю, вартість товару.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили, що розрахунок за товари, які постачаються у відповідності з договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно виставлених рахунків в строки та на умовах, погоджених сторонами в специфікації до договору.

Специфікацією (додаток №1 до договору) від 30.04.2013 року сторони погодили, що 100% вартості товару оплачується покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальнику в строк до 15.10.2013 року.

Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 30.12.2013 року, але не припиняє свою дію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому. У випадку, якщо сторони за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору не заявлять про його припинення, договір вважається автоматично пролонгованим на той же строк і на тих же умовах.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що на виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар на суму 264 300,00 грн., на підтвердження чого позивач надав: видаткову накладною №425 від 30.04.2013 року, довіреність (типової форми №М-2) №7 від 22.04.2013 року.

Проте відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого товару не виконав, вартість поставленого позивачем товару в розмірі 264 300,00 грн. не оплатив, у зв'язку з чим заборгованість відповідача за договором складає 264 300,00 грн.

У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 264 300,00 грн.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Підписання відповідачем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України.

В силу наведених вище положень законодавства прийняття відповідачем продукції від позивача є підставою виникнення у відповідача зобов'язання оплатити вказану продукцію відповідно до змісту товаророзпорядчих документів на неї.

Як встановлено судом товар був переданий відповідачу 30.05.2013 року, відтак, з наступного дня одержання товару у відповідача виник обов'язок оплатити цей товар, а у позивача відповідно вимагати його оплати.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору поставки насіння №4323 від 30.04.2013 року позивач поставив відповідачу товар на суму 264 300,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: видаткової накладної №425 від 30.04.2013 року, довіреності (типової форми №М-2) №7 від 22.04.2013 року.

Проте відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого товару не виконав, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 264 300,00 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю в сумі 264 300,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Стягнути з Державного підприємства «Конярство України» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б.Гринченка, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агральп Україна» (місцезнаходження: 49054, м. Дніпропетровськ, вул. Благоєва, буд. 8, ) 264 300 (двісті шістдесят чотири тисячі триста) грн. 00 коп. - заборгованості, 5 286 (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повне рішення складено

29.04.2015 року.