Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

від "27" квітня 2015 р. Справа № 906/353/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А. ,

за участю представника позивача: Терехов О.Л., дов. №2565-О від 16.08.2013р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 93093,53 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення з відповідача 93093,53 грн., з яких 40937,08 грн. - заборгованість за кредитом; 33082,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 14284,59 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 4789,59 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду від 16.03.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 30.03.2015р.

Ухвалою суду від 30.03.2015р. розгляд справи відкладено на 27.04.2015р.

27.04.2015р. позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої останній просить стягнути з відповідача 92793,53грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: з яких 40937,08 грн. - заборгованість за кредитом; 33082,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13984,59 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 4789,59 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

За приписами ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки подана позивачем заява не суперечить нормам ГПК України, суд приймає її до розгляду та вирішує спір в межах зменшених позовних вимог.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Надав для огляду оригінали документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Разом з тим представником позивача надано довідку про стан заборгованості відповідача, за даними якої з 05.02.2015 по 27.04.2015 відбулось часткове погашення заборгованості, на загальну суму 300,00грн., дані кошти були направлені на погашення пені. Заборгованість відповідача станом на 27.04.2015р. складає 108440,28грн. (а.с.94).

Відповідач свого повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, вимоги суду, викладені в ухвалі від 30.03.2015р. не виконав.

Пунктом 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. передбачено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки вся поштова кореспонденція надсилалсь відповідачу на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на викладене, справа розглядається за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2012 р. Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 (відповідач) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку зі зразками підписів (а.с.32), згідно якої клієнт погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування за розрахунковими картками (що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://www.privatbank.ua.), тарифами банку, які разом із цією заявою та карткою зі зразками підписів і відбитка печатки складають Договір банківського обслуговування (далі- Договір).

Цим підписом відповідач приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг.

Відповідно до умов зазначеного договору, відповідачу встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_2, в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт-банк, smsповідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі -Умови).

Згідно з п.3.2.1.1.16 Умов при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки", або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Пунктом 3.2.1.1.1 Умов визначено, що кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - "Кредит") надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - "Ліміт"). Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, smsповідомлення або ін.). Банк здійснює обслуговування ліміту Клієнта, яке полягає у проведені його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, в разі наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Відповідно до п.3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Пунктом 3.2.1.1.8 Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта в порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки", або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").

Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (п. 3.2.1.1.6. Умов).

Позивач, на виконання зобов'язань за укладеним договором 04.03.2013р., встановив на рахунок відповідача кредитний ліміт у розмірі 42000,00грн., що підтверджується довідкою (а.с. 48).

Внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань станом на 05.02.2015р. має місце заборгованість в розмірі 40937,08грн., яка винесена на прострочку 26.06.2013 р., що підтверджується банківською випискою (а.с. 51, 67).

Згідно п. 3.2.1.4.1. за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За приписами п. 3.2.1.4.1.1 Умов, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з кінцевої дати дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню (п. 3.2.1.4.1.2 Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.4.1.3 зазначених Умов, у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань, Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4 Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п. 3.2.1.4.9 Умов).

Сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно п.п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2 проводиться в порядку, вказаному в п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.2.1.4, 3.2.1.2.2.8. Відсотки, сплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (крім випадків розірвання кредиту згідно п. 3.2.1.2.3.4). Сплата відсотків може бути проведена клієнтом також з інших належних йому рахунків в установленому законом порядку (п. 3.2.1.4.3. Умов).

Як вбачається з розрахунку (а.с. 49-50, 67-71), позивачем станом на 05.02.2015р. нараховано відповідачу відсотки за користування кредитом в розмірі 33082,27грн.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Згідно п.3.2.1.5.4 Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

У пункті 3.2.1.4.10 Умов закріплено, що зобов'язання при реалізації банком права на стягнення неустойки виконуються в такій послідовності: кошти отримані від Клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості, насамперед спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п.п. 3.2.1.2.16, 3.2.1.2.3.15, далі для погашення неустойки згідно розділу 5 цього розділу "Умов та правил надання банківських послуг", далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості виконується не пізніше дати, зазначеної в п.3.2.1.1.8. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими. У разі розрахунку витрат Банку відповідно до п.п. 3.2.1.2.2.16, 3.2.1.2.3.15 за погодженням сторін можлива зміна термінів погашення кредиту.

Позивачем, у відповідності до умов договору, нараховано відповідачу станом на 05.02.2015 р. пеню в розмірі 14284,59 грн., яку згідно заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути в сумі 13984,59 грн. (а.с. 95).

Відповідно до п.п. 3.2.1.2.2.7 Умов, клієнт зобов'язується сплатити банку винагороду відповідно до п.п. 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6, 3.2.1.4.11.

Пунктом 3.2.1.4.4 Умов передбачено, що клієнт сплачує банку винагороду за користування ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць.

За період з січня 2014 р. по січень 2015 р. відповідачу банком нараховано 4789,59 грн. винагороди за користування кредитним лімітом в сумі 40937,08 грн. (а.с. 67).

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов, Банк, на свій розсуд, має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - зажадати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення.

В зв'язку з неналежним виконанням умов договору, позивачем відповідачу направлена претензія №20514ZRRWS0BX від 29.10.2014р. з вимогою про сплату простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 40937,08грн., простроченої заборгованості за відсотками - 26777,96грн., заборгованості з комісії за користування кредитом - 3315,87грн., заборгованості по пені - 18941,60грн. (а.с. 53).

Відповідач вимогу позивача про сплату простроченої заборгованості не виконав, відповіді не надав, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Оцінивши в сукупності матеріали справи та пояснення представника позивача судового процесу, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2. ст. 639 ЦК України).

Водночас, ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України).

Так, матеріалами справи підтверджується факт надання відповідачу грошових коштів в кредит в розмірі 42000,00грн. В свою чергу відповідач зобов'язання щодо повернення отриманих грошових коштів у встановлений договором строк не виконав.

Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення отриманого кредиту у останнього утворилась заборгованість, яка станом на день звернення до суду та на день розгляду справи в суді не змінилась та становить 40937,08грн.

Таким чином вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Перевіривши розрахунок процентів за користування кредитом в розмірі 33082,27 грн., суд встановив, що їх нараховано арифметично вірно, у відповідності до умов договору та норм чинного законодавства .

За таких обставин вимога про стягнення з відповідача 33082,27грн. процентів за користування кредитом є обґрунтованою, правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що відповідно до п.3.2.1.5.4 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3 здійснюється протягом 3 (трьох) років від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Дослідивши банківські виписки та розрахунок позивача, суд встановив, що позивачем здійснювалось нарахування пені за несвоєчасно проведені розрахунки по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом та винагороди за користування лімітом.

Перевіривши розрахунок пені, суд вважає його арифметично вірним, тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню в сумі 13984,59 грн..

Вимоги про стягнення 4789,59грн. заборгованості по комісії за користування кредитом позивачем також заявлені правомірно та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до норм чинного законодавства, та підлягають задоволенню в сумі 92793,53грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: з яких 40937,08 грн. - заборгованість за кредитом; 33082,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13984,59 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 4789,59 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Пунктом 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Оскільки позивач заявою від 27.04.2015 зменшив розмір позовних вимог на 300,00 грн. до 92793,53 грн., тому сума судового збору становить 1855,87грн.

З платіжного доручення № IHN91B0ZNE від 11.02.2015р. вбачається , що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1861,87грн. (а.с.10).

За таких обставин, позивачу слід повернути з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір в сумі 6,00 грн. на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570)

- 40937,08 грн. заборгованості за кредитом;

- 33082,27 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом;

-13984,59 грн. пені;

- 4789,59 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом;

-1855,87 грн. судового збору.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570)

з Державного бюджету України надлишок сплаченого, згідно платіжного доручення № IHN91B0ZNE від 11.02.2015р., судового збору в сумі 6,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.04.15

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (оригінал з печаткою (рек. з пов.)

3- відповідачу (рек. з пов.)