РІШЕННЯ

"08" квітня 2015 р.Справа № 14/48/5022-815/2012

Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Руденка О.В. , судді Галамай О.З. , судді Шумського І.П. розглянув справу

за позовом Приватного підприємства "Галицькі аграрні інвестиції", вул. Я. Осмомисла, 15, м. Галич, Галицький район, Івано-Франківська область, 77100

до відповідача Божиківської сільської ради, вул. Центральна, 15, с. Божиків, Бережанського району, Тернопільської області, 47535

про визнання недійсним рішення №68 від 11.11.2011р.

представники сторін не з'явились

У відповідності до ч.7 ст. 81-1 господарського процесуального кодексу України, технічна фіксація (звукозапис) судового засідання не здійснювалася.

Суть справи: Приватне підприємство "Галицькі аграрні інвестиції" звернулося в господарський суд Тернопільської області із позовом до Божиківської сільської ради про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування № 68 від 11.11.2011р.

Заявлені вимоги, що підтримані в судовому засіданні його повноважним представником, позивач мотивує невідповідністю оспорюваного правового акту індивідуальної дії приписам законодавства, яке регламентує спірні правовідносини.

Відповідач у відзиві на позов № 143 від 22.10.2012р. та наданих в судових засіданнях усних поясненнях наведені підприємством доводи спростовує, посилаючись на обставини, встановлені прокуратурою Бережанського району при проведенні перевірки законності прийнятих Божиківською сільською радою рішень щодо передачі в оренду земель запасу та земель резервного фонду.

В процесі вирішення спору провадження у справі зупинялось, розгляд справи відкладався, а його строк продовжувався, з підстав, що викладені у відповідних ухвалах.

У судове засідання 08.04.2015 року повноважні представники сторін не з'явились, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

З наведеного, спір вирішується судом по суті за наявними у справі матеріалами.

Оцінивши надані учасниками спору докази та норми законодавства, яке регламентує спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

За приписами ст.ст. 15, 16, 21 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу, у спосіб визначений законом.

У абзаці першому пункту 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" зазначено, зокрема, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 цього ж нормативного акту, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Із матеріалів справи слідує, що 30.05.2011 року Божиківською сільською радою було прийнято рішення № 39 та № 47, якими погоджено переведення тимчасово до земель запасу сільської ради не витребуваних (нерозподілених) земельних ділянок (паїв) площею 248,52 га на термін до моменту отримання їх спадкоємцями документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (пай), а також передачу невитребуваних земельних часток (паїв) площею 248,52 га, проектні дороги 29,43 га та земельних ділянок загальною площею 200 га із земель запасу на території органу місцевого самоврядування в оренду ПП "Галицькі аграрні інвестиції".

На виконання даних актів ненормативного характеру та відповідно до розпорядження голови Бережанської РДА № 297 від 25.06.2011р. між учасниками спору 25.06.2011р. було укладено договір оренди землі (державної або комунальної власності) №09 та договір оренди землі (невитребувані земельні ділянки) № 10, згідно із якими позивачем прийнято в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення площами 200 га та 277,95 га, що знаходяться в адміністративних межах сільської ради.

Відповідність даних правових актів індивідуальної дії приписам законодавства, яке регламентує спірні правовідносини, досліджувалась прокуратурою Бережансього району.

За результатами проведеної перевірки, прокурором встановлений факт передачі позивачу земельних ділянок державної форми власності у користування без проведення земельних торгів (конкурсу) та, як наслідок, зроблено висновок про перевищення органом місцевого самоврядування визначених законом повноважень.

Вказане слугувало підставою для внесення 04.11.2011 року прокурором протестів за № 46-2706 вих11 та № 46-2708 вих11 з вимогою скасувати рішення від 30.05.2011р.

В силу приписів статті 21 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), опротестування актів місцевої ради в межах здійснення прокурорського нагляду, зупиняє їх дію та підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після надходження.

За наслідками розгляду актів прокурорського реагування 11.11. 2011 року, депутатами на дванадцятій сесії шостого скликання Божиківської сільської ради прийнято рішення № 68, яким визнані такими, що втратили чинність рішення № 39 від 30.05.2011р. і № 47 від 30.05.2011р., про договір оренди ПП "Галицькі аграрні інвестиції".

Законність цього правового акту індивідуальної дії оспорюється позивачем у даній справі.

Дослідивши доводи господарюючого суб'єкта, матеріали справи та заперечення органу місцевого самоврядування судом зроблено висновок про те, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Системний аналіз положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого врядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення, шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

У той же час, у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

У рішенні від 16.04.2009 року по справі № 1-9/2009 (далі-рішення КСУ) Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Як стверджує позивач, скасувавши свої попередньо прийняті рішення, відповідач діяв всупереч ст.19 Конституції України, тобто поза межами наділених повноважень, оскільки відмова від правовідносин, які виникли на основі скасованих актів в односторонньому порядку суперечить приписам Закону України "Про оренду землі" та порушує його право як орендаря.

Разом з тим, як вбачається із долучених до матеріалів справи судових рішень винесених по справі № 13/16/5022-674/2012, договори оренди землі № 09 та № 10 від 25.06.2011 року, укладені між Божиківською сільською радою та Приватним підприємством "Галицькі аграрні інвестиції" визнано недійсними, а також зобов'язано останнього повернути передані у користування земельні ділянки у землі запасу Божиківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області.

Наведені висновки судів вмотивовані тим, що виходячи з приписів чинного законодавства, необхідною умовою для передачі такої земельної ділянки в оренду мало бути проведення земельних торгів, за результатами яких укладається договір оренди. У зв'язку з недотриманням цієї процедури органом місцевого самоврядування порушено господарську компетенцію під час укладення договору оренди землі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 р. у справі № 13/17/5022-675/2012 (за позовом прокурора Бережанського району Тернопільської ПП "Галицькі аграрні інвестиції", третя особа - Управління Держкомзему у Бережанському районі, про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання вчинити дії), яка відповідно до статті 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, зважаючи, що наведені судові акти набрали законної сили, є чинними на час розгляду справи та в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України мають приюдиційне значення у даній справі, суд констатує, що рішення № 39 та № 47 від 30.05.2011р. скасовані органом місцевого самоврядування обґрунтовано через їхню невідповідність приписам законодавства, яке регламентувало спірні правовідносини.

Згідно роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 № 02-5/35, недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

При цьому суд зважає на те, що надання в оренду спірної земельної ділянки ПП "Галицькі аграрні інвестиції" не відноситься до жодного із випадків передбачених частинами 2-3 статті 134 Земельного кодексу України, а тому необхідною умовою для її передачі в оренду було проведення земельних торгів, за результатами яких, приймається відповідне рішення органом виконавчої влади або місцевого самоврядування. Наведений законодавчий припис у спірних правовідносинах дотриманий не був.

Як наслідок, договори оренди землі, які були укладені на підставі рішень від 30.05.2011 року № 39 та № 47 визнані судом недійсними, а відтак, відсутні підстави для висновку про те, що на час вирішення даного спору зазначені правові акти індивідуальної дії були виконані.

В свою чергу, Конституційний Суд України у резолютивній частині рішення від 16.04.2009 року по справі № 1-9/2009 вказав, що стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що господарським товариством у встановленому порядку не доведено існування обставин з якими закон пов'язує визнання рішення органу місцевого самоврядування недійсним, що, в свою чергу, обумовлює відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з ст. 44- 49 ГПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1, 2, 29, 32-36, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено: 17.04.2015 р.

Головуючий суддя О.В. Руденко

Суддя О.З. Галамай

Суддя І.П.Шумський