ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"21" квітня 2015 р. Справа № 911/619/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Немирівлатінвест», Вінницька обл., Немирівський р-н, с. Сподахи

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробонус», смт. Ворзель, м. Ірпінь

про стягнення 149 598,90 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач - Решодько І.М. предст. дов. №б/н від 06.10.2014;

відповідач - Сердюк Н.О. предст. дов. б/н від 20.03.2015;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Немирівлатінвест» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробонус» про стягнення 149 598,90 грн., яка складається з: 120 000,00 грн. коштів, перерахованих в якості попередньої оплати за товар та 29 598,90 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив у повному обсязі поставку товару на суму, яка була сплачена позивачем у якості попередньої оплати за договором поставки № В3026 від 10.01.2013, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 120 000,00 грн. попередньої оплати та 29 598,90 грн. пені за несвоєчасну поставку товарів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2015 у справі №911/619/15 було порушено провадження та призначено до розгляду на 23.03.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.03.2015 розгляд справи було відкладено на 06.04.2015 року.

06.04.2015 року через канцелярію суду відповідач подав відзив, у якому проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що з позивачем була попередня домовленість, про те, що відповідач повертає не всю суму, а позивач замовляє у відповідача інший товар на суму неповернутих коштів.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені відповідач зазначає, що нарахування пені за період з 30.03.2013 по 07.10.201 року є безпідставним, оскільки 05.04.2014 року позивач відмовився від подальшої поставки товару.

Зазначений відзив озвучений представником відповідача у судовому засіданні та залучений судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.04.2015 строк розгляд спору було продовжено в порядку, передбаченому ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 06.04.2015 оголошувалась перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України на 21.04.2015 року.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору по суті, в судовому засіданні 21.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, суд,-

встановив:

10 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агробонус» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НемирівЛатІнвест» (Покупець) укладено договір поставки № В3026, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах визначених цим Договором.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що асортимент, ціна, строк оплати, одиниця виміру, кількість, вартість партії товару визначається сторонами у Специфікації до даного Договору або видаткових накладних.

Відповідно до Специфікації № 1 до Договору поставки, позивач взяв на себе зобов'язання поставити товар на загальну суму 1 610 928,00 грн. у строк до 30.03.2013, а позивач мав сплатити 100% вартості товару на умовах авансового платежу у строк до 29.01.2013 року.

Як стверджує позивач, він свої зобов'язання виконав належним чином та у повному обсязі, сплативши відповідачеві грошові кошти у розмірі 1 610 928,00 грн., на підтвердження чого надав відповідні платіжні доручення, копії яких наявні у матеріалах справи.

Разом з тим, за словами позивача, відповідач свої зобов'язання за Договором поставки виконав неналежним чином, здійснивши поставку товару лише на суму 255 133,80 грн.

За домовленістю сторін, позивач частково повернув відповідачу товар на суму 73 936,80 грн., що підтверджується накладною на повернення № 1 від 07.05.2013.

На вимогу позивача, відповідачем було частково повернуто грошові кошти у сумі 1 309 731,00 грн.

Таким чином, за розрахунком позивача, залишок неповернутих грошових коштів складає 120 000,00 грн. (1 610 928,00 грн. перерахованих коштів - 255 133,80 грн. вартість поставленого товару + 73 936,80 грн. вартість повернутого позивачем товару - 1 309 731,00 грн. сума повернутих відповідачем грошових коштів).

За словами позивача, в подальшому ТОВ «Немирівлатінвест» відмовилось від поставки товару за Договором поставки №В3026 від 10.01.2013, про що відповідача було повідомлено листом № 484 від 03.10.2014. Крім того, даний лист містив вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 120 000,00 грн. протягом 7 днів з дати отримання листа.

Даного листа відповідач отримав 07.10.2014 року, на підтвердження чого позивач надав копію повідомлення про отримання поштового відправлення.

Відповідач жодним чином не відреагував на лист № 484 від 03.10.2014 та не повернув позивачу грошові кошти у розмірі 120 000,00 грн., у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись з позовом до суду.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

В зв'язку з тим, що відповідач свого обов'язку стосовно передачі оплаченого товару не виконав, та, разом з тим, не надав доказів повернення коштів за непоставлений товар, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про повернення грошових коштів у розмірі 120 000,00 грн. є обґрунтованою, правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 29 598,90 грн. пені, нарахованої на підставі п. 7.2. Договору, відповідно до якого, у випадку прострочення поставки Постачальник повинен сплатити Покупцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла за період прострочення від вартості неоплаченого за кожен день прострочення.

У свою чергу, відповідач заперечує проти нарахування пені за період з 30.03.2013 по 07.10.2014 року та зазначає, що зобов'язання з поставки товару припинилось 05.04.2013 року.

Суд погоджується з запереченнями відповідача, оскільки претензією № 174 від 05.04.2013 року позивач відмовився від подальшої поставки та вимагав повернення коштів за непоставлений товар.

Таким чином, позивач має право нараховувати пеню за несвоєчасну поставку товару лише за період з 30.03.2013 року (день до якого відповідач мав здійснити поставку) до 05.04.2013 року (день коли позивач відмовився від поставки товару).

Як вбачається з розрахунку позивача, пеня була обрахована за період з 30.03.2013 по 07.10.2014 року на суму 120 000,00 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що станом на 30.03.2013 вартість несвоєчасно поставленого товару складала 1 355 794,20 грн., а отже нарахування пені за період 30.03.2013 року до 05.04.2013 року слід проводити на вказаний розмір грошових коштів.

Здійснивши власний розрахунок пені, з урахуванням обставин справи, норм чинного законодавства за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон» за період з 30.03.2013 року до 05.04.2013 року на вартість несвоєчасно поставленого товару у розмірі 1 355 794,20 грн., судом встановлено, що розмір пені, який підлягає до стягнення з відповідача становить 3900,23 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 120 000,00 грн. грошових коштів за непоставлений товар та 3900,23 грн. пені. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробонус» (08296, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Крупської, 18 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Немирівлатінвест» (22812, Вінницька обл., Немирівський р-н, с. Сподахи, вул. Центральна, 3А, ) - 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. боргу, 3900 (три тисячі дев'ятсот) 23 коп. пені та 2478 (дві тисячі чотириста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 30.04.2015р.

Суддя О.В. Щоткін