ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. Справа № 911/417/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі Криворізької дирекції залізничних перевезень

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Транс-Інвест"

про стягнення 43 063,00 грн

за участю представників:

від позивача: Федусова Р.М. (дов. №34 від 01.01.2015);

від відповідача: Осташевський В.С. (дов. №03/12 від 02.03.2015).

Обставини справи:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" в особі Криворізької дирекції залізничних перевезень (далі - позивач) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Транс-Інвест» (далі - відповідач) про стягнення 43 063,00 грн штрафу за невірно зазначену в перевізних документах масу вантажу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.02.2015 порушено провадження у справі № 911/417/15, розгляд справи призначено на 12.03.2015.

10.03.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ур-Транс-Інвест» надійшов відзив на позовну заяву №М03/15-2 від 06.03.2015 (вх. №5367/15 від10.03.2015), згідно якого відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 12.03.2015 оголошено перерву до 16.04.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.03.2015 задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду спору від 12.03.2015 та продовжено строк вирішення спору у справі №911/417/15 на 15 днів.

В судовому засіданні 16.04.2015 представник позивача підтримав позов повністю, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-Транс-Інвест» на підставі накладної №41003260 від 30.07.2014 відправило зі станції Золотоноша 1 на станцію Кривий Ріг Придніпровської залізниці вантаж - брухт чорних металів.

Згідно п. 24 накладної маса вантажу, визначена відправником становить 68 950 кг.

03.08.2014 позивачем було складено комерційний акт серії АА №018397, згідно якого було встановлено, що маса вантажу не відповідає даним зазначеним у накладній, а саме при контрольному зважуванні вагону №67854901, який навантажувався згідно накладної №41003260 від 30.07.2014 замість 68 950 кг фактично містилося 72 580 кг, вантажопідйомність по документу 69 000 кг, тому фактично вага вантажу перевищює вантажопідйомність на 3 580кг.

Зазначений акт був підписаний виконуючим обов'язки начальника станції Хмарським Я.В., заступником начальника станції з вантажної роботи Махньовою О.П., приймальником поїздів Коригою М.Г.

Крім того, факт невірного визначення маси вантажу зафіксовано у Книзі обліку перевірок правильності визначення маси вантажу та перевірки кількості вантажу у вагонах станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці, виписку із якої долучено до матеріалів справи.

08.08.2014 позивачем було складено акт загальної форми №21117 на підставі накладної №41003260, згідно якого нараховані додаткові збори у зв'язку з перевищенням зазначеної маси вантажу у розмірі 7 728,00 грн.

Таким чином, позивачем на підставі ст.ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України за невірно зазначену массу вантажу було нараховано штраф у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, який складає 38 335,00 грн (провізна плата 7 667,00 грн х 5).

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач не погодився з вимогами позивача, вважаючи їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що позивач наддав неналежні докази вчинення відповідачем правопорушення та підпис на комерційному акті вчинено неуповноваженою особою.

Однак, суд критично ставиться да заперечень відповідача з огляду на те, що суду не було надано належних доказів спростування вимог позивача, крім того, позивач в судовому засіданні зазначив, що складений акт відповідачем не оскаржувався в судовому порядку та не був визнаний недійсним.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно з ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2011 за № 334.

Пунктом 10 Правил складання актів передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене та зважаючи на наявні у матеріалах справи документи і встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 38 335,00 грн. штрафу за неправильно зазначену в перевізних документах масу вантажу та 7 728,00 грн додаткових витрат є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-Транс-Інвест" (08133, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Балукова, буд. 1, ідентифікаційний код 37756769) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (50023, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Ленінського Комсомолу, буд. 2, ідентифікаційний код 25927436) 38 335 (тридцять вісім тисяч триста тридцять пять) грн 00 коп. штрафу, 7 728 (сім тисяч сімсот двадцять вісім) 00 коп додаткових витрат та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 29.04.2015

Суддя В.М. Антонова