ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р. Справа № 923/383/15
Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Регіонального центра технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 4 філії "Дирекція первинної мережі ПАТ "Укртелеком" м. Одеса

до військової частини А-1836 м. Херсон

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області м. Херсон

про стягнення 2801грн. 18 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа Воробйовська В.В., довір. № 3385 від 03.11.2014р.

від відповідача - уповноважена особа Щербина Р.О., довір. № 1 від 02.01.2015р.

від третьої особи - не прибули

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Регіонального центра технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 4 філії "Дирекція первинної мережі ПАТ "Укртелеком" (позивач) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 (відповідача) 2753 грн. 24 коп. основного боргу, 4 грн.64 коп. 3% річних, 43 грн. 30коп. пені, відповідно до умов договору оренди нерухомого майна № 1181-8 від 11.09.2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на положення ст. ст. 258, 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 232 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 31.03.2015 року за клопотанням відповідача залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області.

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на наступні обставини. 13.03.2014 року військова частина НОМЕР_1 здійснила оплату в сумі 1376 грн. 62 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 213 від 10.03.2015 року. На думку відповідача, є відсутньою вина військової частини НОМЕР_1 у несвоєчасному проведенні розрахунків з позивачем у зв`язку з недофінансуванням Збройних Сил України з Державного бюджету України. А порушення зобов`язання не завдало позивачеві збитків, які б не покривались сумою 3% річних.

Третя особа на стороні відповідача, повідомлена про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, не скористалась своїм правом на участь у вирішенні спору, про причини неявки господарський суд не повідомила. У відзиві на позовну заяву просить прийняти законне та обґрунтоване рішення, пояснюючи, що відповідачем було сплачено позивачу 1376грн. 62коп. платіжним дорученням від 10.03.2015року № 213.

У судовому засіданні 21.04.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в :

11.09.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (надалі за текстом рішення - Позивач), в особі в.о. заступника директора з питань економіки та фінансів філії "Дирекція первинної мережі ПАТ "Укртелеком" та Військовою частиною НОМЕР_1 (надалі за текстом рішення - Відповідач), в особі командира, було укладено договір № 1181-8 щодо оренди нерухомого майна товариства (надалі за текстом рішення Договір).

Згідно умов п. 1.1. Договору Орендодавець (позивач) передає, а Орендар (відповідач) бере у строкове платне користування частину технологічного приміщення (надалі за текстом рішення - Майно), розташованого в м. Миколаєві на першому поверсі чотирьохповерхового будинку № 72 по пр. Леніна, загальною площею 2,00 кв. м. - для встановлення обладнання зв`язку.

Відповідно до умов п. 2.1. Договору передача Орендареві (відповідачу) Майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками Сторін Акта приймання - передачі Майна (Додаток № 1 до Договору), вказаного в п. 1.1. цього Договору. При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження Майна переходить до Орендаря (відповідача) з відповідними наслідками.

В акті приймання - передачі майна (Додаток № 1 до Договору) зазначено, що датою приймання - передачі Майна в користування є 01.01.2014 р.

Згідно умов п. 3.1. Договору орендна плата встановлюється орендодавцем за договірною ціною на підставі його внутрішніх нормативних актів і відповідно до фіксованого розміру місячної орендної плати становить 688,31 грн., з ПДВ (20%) за 1 кв. м. технологічного приміщення. Орендна плата за перший місяць оренди за 2 кв. м. всієї орендованої площі становить 1376,62 грн. з ПДВ (20%) та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього строку дії договору.

Відповідно до пункту 3.7. Договору датою початку оплати вважається дата приймання - передачі майна, що вказана в додатку 1.

Згідно пункту 3.5. Договору орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

Відповідно пункту 3.8. Договору у разі закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання орендна плата за останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до Акта передачі - приймання орендованого майна. Орендна плата за останній місяць сплачується орендарем на підставі рахунку, який складається орендодавцем на дату підписання Акта передачі - приймання та підлягає оплаті протягом 20 календарних днів.

Згідно пункту 3.9. Договору орієнтовна власність оренди майна за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. складає 13766,20 грн. ПДВ (20%) 2753,34 грн. Всього 16519,44 грн. У випадку, якщо сума наданих орендарю послуг за договором буде перевищувати зазначену суму, орендар зобов`язаними сплатити в повному обсязі суму за фактично надані послуги.

Відповідач в період з 01.11.2014 р. по 31.12.2014 р. не проводив розрахунки за надані послуги, чим порушив умови п. 6.1.3. Договору.

Заборгованість (основний борг) за надані послуги згідно Договору № 1181-8 від 11.09.2014р. (01.11.2014 р. по 31.12.2014 р.) становить 2753 грн. 24коп. з ПДВ.

13.03.2015 року військова частина НОМЕР_1 здійснила оплату за Договором в сумі 1376 грн. 62 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 213 від 10.03.2015 року.

Таким чином, після звернення позивача до суду відповідач перерахував позивачу частину боргу в сумі 1376 грн. 62 коп., що підтверджується платіжним дорученням №213 від 10.03.2015 року, у зв`язку з чим провадження в цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

Частиною 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З урахуванням часткової оплати боргу, станом на день розгляду справи заборгованість по основному боргу становить 1376грн. 62коп. Доказів сплати зазначеної суми, відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобов`язань за вказаним договором.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню в сумі 1376 грн. 62 коп.

Відповідно до пункту 8.2. Договору у разі наявності заборгованості по орендній платі чи іншим витратам за договором за попередній місяць станом на 20 число поточного місяця, орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 21 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

У зв`язку з несвоєчасними розрахунками відповідача за договором позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 43грн. 30 коп.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського Кодексу України зазначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України", що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі загальної подвійної облікової ставки.

Здійснивши перевірку правильності нарахування, суд дійшов висновку, що пеня нарахована позивачем обґрунтовано.

В той же час, згідно із ст.ст. 3, 15 Закону України "Про Збройні Сили України" фінансування Збройних Сил України, в тому числі військової частини НОМЕР_1 , здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Майно, матеріальне і грошове забезпечення військової частини НОМЕР_1 є державною власністю, яка входить до сфер управління Міністерства оборони України.

Відповідно до вимог статті 48 Бюджетного Кодексу України військова частина НОМЕР_1 є лише розпорядником бюджетних коштів, яка бере бюджетні зобов`язання на підставі затвердженого розпорядником бюджетних коштів вищого рівня кошторису, платежі за дорученням розпорядника бюджетних коштів здійснює орган Державного казначейства України в разі наявності у розпорядників невикористаних бюджетних асигнувань,відповідності намірів витрачання бюджетному асигнуванню і наявності бюджетного зобов`язання для платежу.

Згідно із підпунктом 1.4 пункту 1 Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 590 від 12.11.2010 року, командир військової частини є розпорядником бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України третього ступеня.

Військова частина НОМЕР_1 отримує відкриті асигнування від розпорядників коштів другого ступеня.

Отже, військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою, виконує функції оборони держави, фінансується виключно з державного бюджету, здійснює оплату за наявності бюджетних асигнувань, та за відповідними кодами економічної класифікації видатків бюджету.

Військова частина НОМЕР_1 не здійснює прибуткової господарської діяльності, тому не має альтернативних джерел фінансування, кошти у спецфонді не передбачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 БК України, бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 21.06.2012 року № 754, видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за відповідними кодами економічної класифікації видатків бюджету залежно від економічної суті платежу.

Нецільове використання бюджетних коштів згідно вимог Бюджетного кодексу України не допускається (ст. 119 БК України).

З урахуванням змін та доповнень до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 21.06.2012 року № 754, видатки по оплаті оренди спеціалізованого технологічного приміщення Позивача мають здійснюватись лише за КЕКВ-2240 "Оплата послуг (крім комунальних)". Видатки з оплати судового збору мають здійснюватись лише за KEKB-2800 "Інші видатки".

Військова частина А 1836 вжила усіх залежних від неї заходів для недопущення господарського правопорушення: своєчасно подавала розпоряднику коштів вищого рівня на затвердження потребу в коштах та кошторис на 2014 рік, регулярно подавала заявки до військової частини А 0302 - фінансового органу розпорядника коштів другого ступеня на виділення коштів для погашення заборгованості за надані Позивачем послуги, проте кошти на зазначені цілі надходили несвоєчасно і не в недостатньому обсязі.

Згідно із ч,1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із ч.2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з пунктом 3 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

З урахуванням викладених вище обставин, розмір пенні, заявленої позивачем до стягнення, підлягає зменшенню на 50% до суми 21 грн. 65 коп.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 4 грн. 64 коп.

Здійснивши перевірку правильності зазначених нарахувань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних позивачем доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо стягнення основного боргу в частині 1376 грн.62 коп., 3% річних в сумі 4 грн. 64 коп. та пені в розмірі 21 грн. 65 коп.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відшкодовуються йому за рахунок відповідача в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом в порядку ст. 83 ГПК України зменшено суму пені, яка підлягає стягненню з відповідача.

Пунктом 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Крім того, провадження в частині стягнення 1376 грн. 62 коп. основного боргу припинено за відсутністю предмету спору, оскільки відповідач сплатив зазначену суму після порушення провадження у праві.

Пунктом 4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз`яснено, що частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов`язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред`являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

З огляду на викладене, оскільки відповідач сплатив частину боргу в сумі 1376грн. 62 коп. після порушення провадження у справі, витрати позивача зі сплати судового збору в цій частині також покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до вирішення в судовому порядку.

Керуючись п. 1-1 ст. 80, ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_2 , адреса - АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Регіонального центра технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 4 філії "Дирекція первинної мережі ПАТ "Укртелеком" (ідентифікаційний код 16479714, адреса 65066, м. Одеса, с. Шевченко, 37-ма лінія, буд. 46) суму основного боргу в розмірі 1376 грн. 62 коп., пеню в розмірі 21грн. 65 коп., 3% річних в розмірі 4 грн. 64 коп. та 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення 1376 грн. 62 коп. основного боргу припинити.

4. В задоволенні решти позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.04.2015р.

Суддя В.П.Ярошенко