ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа № 917/2146/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Істоміна О.А. , суддя Тарасова І. В.,

при секретарі Логвін О.О.,

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з'явився,

1-ша третя особа - Без`язичного В.Ф. (дов.№6 від 31.12.2014р.),

2-га третя особа - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Полтаваобленерго" (вх.№941П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.12.2014р. у справі № 917/2146/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава;

до Комунального підприємства "Благоустрій Кременчука", м.Кременчук Полтавської області;

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, м. Київ;

2) Кременчуцька міська рада, м. Кременчук Полтавської області;

про внесення змін до договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПАТ "Полтаваобленерго" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до КП "Благоустрій Кременчука", в якій просило внести зміни в п.3.1. Договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності від 01.03.2014 р. № 291 та до п. 2 Додаткової угоди від 01.06.2011 р. до вказаного договору та викласти їх в редакції позивача.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.12.2014 р. у справі №917/2146/14 (суддя Сірош Д.М.) у позові відмовлено повністю.

Позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення матеріального права судом першої інстанції, просив скасувати рішення першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, порушив ст.1 Закону України «Про теплопостачання», п.п. 18-19 Порядку пормування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, ст. 652 Цивільного кодексу України, ст.188 Господарського кодексу України.

13.03.2015р. від КП "Благоустрій Кременчука" до суду надійшов відзив (вх.№4094) на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити рішення господарського суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року по справі №917/2146/14 без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Полтаваобленерго" - без задоволення. Розглянути справу без участі представника КП "Благоустрій Кременчука".

16.03.2015р. від Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг надійшли до суду пояснення (вх.№4195) по справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р. по справі №917/2146/14 розгляд справи відкладено на 08.04.2015р. о 09:30 год.

У судове засідання 22.04.2015р. представник відповідача (апелянта) не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015р. про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу просив суд розглядати справу без участі його представника.

Представник третіьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає її незаконною та необґрунтованою з підстав, зазначених в поясненнях по справі. Просив суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання 22.04.2015р. представник третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на строні відповідача, Кременчуцької міської ради не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015р. про відкладення розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, в межах вимог передбачених ст.101 ГПК України, заслухавши у судовому засіданні правову позицію представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 березня 2001 року між ПАТ "Полтаваобленерго" та КП "Благоустрій Кременчука" був укладений Договір оренди індивідуально визначеного майна № 291.

Предметом даного Договору є оренда індивідуально визначеного майна, що знаходиться на балансі комунального підприємства "Благоустрій Кременчука".

Відповідно до абз. 2 п. 1.1 згаданого Договору майно передавалося в оренду з метою забезпечення належного утримання та ефективної експлуатації об'єкта оренди, забезпечення безперебійного надання послуг по теплопостачанню на необхідному рівні та необхідної якості бюджетним організаціям та населенню міста, погашення заборгованості міського бюджету за теплову енергію.

Як зазначає позивач, відповідно до частини першої п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) січень 2001 року 1324 грн.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 01.06.11 р. до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності № 291 від 01.03.2001р. розмір орендної плати за користування майном, передбаченого п. 1 цієї додаткової угоди становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2011 року 30 578,50 грн, крім того ПДВ - 20%.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" тариф (ціна) на теплову енергію визначається як грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

У відповідності до п.п. 18-19 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 p. N 869, вартість оренди основних засобів та інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання належить до планованих витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, її виробництва, транспортування та постачання.

Позивач стверджує, що до 01.01.2014 р. вартість оренди майна по Договору № 291 від 01.03.2001 р. входила до структури тарифів, встановлених ПАТ "Полтаваобленерго" у м. Кременчуці.

31 грудня 2013 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг ухвалила Постанову № 497, якою затверджено тарифи на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії ПАТ"Полтаваобленерго".

В подальшому до цієї Постанови вносилися зміни від 31.01.2015р. та від 27.02.2015р., однак, на даний час, у зазначеній Постанові до структури тарифів не включена вартість оренди майна по Договору № 291 від 01.03.2001 р.

27.08.2014 р. Указом Президента України № 692/2014 ліквідовано Національну Комісію, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та Указом Президента України № 715/201 від 10.09.2014р. створено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, яка фактично є правонаступником ліквідованої Національної комісії та до повноважень якої (новоствореної комісії) входить на даний час встановлення та затвердження тарифів у сфері електроенергетики.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, якби ПАТ "Полтаваобленерго" могло передбачити зміну обставин, а саме: відсутність витрат на оренду необхідного майна в складі структури тарифів на теплопостачання, то зазначений Договір № 291 був би укладений на інших умовах.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач запропонував відповідачу внести зміни до п.3.1 чинної редакції договору № 291 від 01.03.14 р. та до п. 2 додаткової угоди до нього від 01.06.2011 р., шляхом викладення їх в новій редакції. Зокрема, ПАТ "Полтаваобленерго" направило КП "Благоустрій Кременчука" листи (вих. № 01-12/11008 від 17 вересня 2014 року та № 01-12/11935 від 06 жовтня 2014 року) з пропозиціями щодо укладення додаткової угоди до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна № 291 від 01 березня 2001 року.

Зазначені пропозиції ПАТ "Полтаваобленерго" з боку КП "Благоустрій Кременчука" були відхилені із посиланням на протиправність наданих проектів додаткових угод та невідповідність їх імперативним вимогам діючого законодавства України (лист КП "Благоустрій Кременчука" № 817/10 від 13 жовтня 2014 року).

Враховуючи те, що сторони не досягли згоди щодо внесення змін у Договір у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з вимогою щодо внесення змін у Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності № 291 від 01.03.2001р. шляхом викладення його умов в новій редакції.

Відповідно до п.п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", приписи статті 188 ГК України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

Господарський суд Полтавської області, приймаючи оскаржуване рішення, виходив з наступного.

Відповідно до ст. 188 Господарського Кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягай згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст.4 ЦК України, актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон).

Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 4 ЦК України, актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст.21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін.

Водночас, відповідно до ч.2 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крилі), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Кабінет Міністрів України затвердив зазначену методику своєю Постановою № 786 від 04 жовтня 1995 року.

Відповідно до роз'яснення Фонду державного майна України № 10-22-8412 від 05 грудня 1995 року, наданого Регіональним відділенням і представництвам Фонду державного майна України, органам управління власністю адміністративно-територіальних одиниць та Головній державній податковій інспекції України щодо змісту і порядку застосування Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 р. № 786, методика є нормативно-правовим актом загальної дії, обов'язковим для застосування всіма органами державної влади, під державним майном розуміється як майно, що належить до загальнодержавної власності, так і майно, що належить до власності Автономної Республіки Крим і комунальної власності адміністративно - територіальних одиниць.

Відповідно до п. 4 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04 жовтня 1995 року, орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

Відповідно до п. 8 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04 жовтня 1995 року, у разі оренди нерухомого майна (крім оренди нерухомого майна фізичними та юридичними особами, зазначеними у пункті 10 цієї Методики) розмір річної орендної плати визначається за формулою:

Опл = Вп х Сор

100

де Вп - вартість орендованого майна, визначена шляхом проведення незалежної оцінки, грн.; Сор - орендна ставка, визначена згідно з додатком № 2.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об 'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

Відповідно до положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Постанови Кабінету Міністрів України № 786 "Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" від 04 жовтня 1995 року, орендна плата за майно, що належить до комунальної власності (у тому числі, теплові мережі та їх споруди, що є предметом договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна № 291 від 01 березня 2001 року), визначається виключно на підставі нормативно затвердженої методики, виходячи із вартості майна, визначеної шляхом проведення незалежної оцінки та встановленої нормативно орендної ставки.

Матеріали справи не містять докази проведення незалежної оцінка комунального майна (теплових мереж та їх споруд).

Доказів звернення до КП "Благоустрій Кременчука" щодо проведення зазначеної незалежної оцінки, позивач як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, не надав.

До позову ПАТ "Полтаваобленерго" також не додано розрахунку розміру орендної плати за комунальне майно (теплові мережі та їх споруди) із застосуванням орендної ставки, визначеної згідно додатку № 2 до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем - ПАТ "Полтаваобленерго" фактично на власний розсуд без будь-якого нормативного та/або доказового обґрунтування визначено розмір орендної плати за користування тепловими мережами та їх спорудами згідно договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна № 291 від 01 березня 2001 року в розмірі 100,00 грн, що є порушенням імперативних вимог Цивільного кодексу України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та інших актів цивільного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що запропоновані позивачем зміни до договору, порушують вимоги абз. 2 ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 203 ЦК України, ст.ст. 11, 19, 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Постанови Кабінету Міністрів України № 786 "Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" від 04 жовтня 1995 року.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст.203 ЦК України, є підставою недійсності правочину.

З огляду на викладені обставини та норми чинного законодавства, господарський суд Полтавської області правомірно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ "Полтаваобленерго" до КП "Благоустрій Кременчука" про внесення змін до договору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі, тому рішення господарського суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року по справі №917/2146/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 09 грудня 2014 року по справі №917/2146/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 27.04.2015 року.

Головуючий суддя Горбачова Л.П.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Тарасова І. В.