ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Справа № 915/1539/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" /поштова адреса: вул. Адміральська, 33 А, м. Миколаїв, 54001/

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіс-Фарма" /вул. Адміральська, 32/3, оф. 6, м. Миколаїв, 54001; вул. Адміральська, 32/7, м. Миколаїв, 54001/

третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство "Альба Україна"/ вул. Шевченка, 100, м. Бориспіль, Київська область, 08300/

про стягнення 187304,88 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Олейникова С.С., довіреність від 20.03.2015 № 122

від відповідача: не з'явився

третя особа: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього 127298,87 грн. основного боргу, 8799,32 грн. пені, 1161,38 грн. 3% річних та 2800,58 інфляційних нарахувань.

16.04.2015 позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 127298,87 грн. основного боргу, 10851,21 грн. пені, 3327,21 грн. 3% річних та 45827,59 грн. інфляційних нарахувань.

Господарський суд прийняв дану заяву позивача до розгляду.

Заявлений позов позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати товару за договором купівлі-продажу від 13.01.2014 № 1110, укладеним між відповідачем та третьою особою, яка переуступила право вимоги за вказаним договором позивачу.

Відповідач проти задоволення позову позивача заперечив, мотивуючи наступним:

- третя особа передала право вимоги за договором купівлі - продажу від 13.01.2014 № 1110 позивачу без згоди відповідача, що суперечить п. 10.1. вказаного договору;

- передача товару третьою особою відповідачу за договором купівлі - продажу від 13.01.2014 № 1110 не підтверджена належно оформленими накладними, позивачем не подано суду довіреностей, які підтверджують отримання товару відповідачем;

- договір про відступлення права вимоги від 05.06.2014 № 70352-20/14-7 не містить всіх істотних умов господарського договору, а саме строку дії договору;

- договір про відступлення права вимоги від 05.06.2014 № 70352-20/14-7 підлягає визнанню недійсним, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки сторони вказаного договору усвідомлювали, що позивач не буде сплачувати ціну відступленого за ним права вимоги;

- у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем, а отже підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань немає;

- договір про відступлення права вимоги від 05.06.2014 № 70352-20/14-7 не містить посилань на накладні, за якими позивачу передано право вимоги боргу, а отже, враховуючи, що відповідач вже здійснював платежі за договором купівлі - продажу від 13.01.2014 № 1110, у відповідача немає боргу перед позивачем.

Ухвалою суду від 26.09.2014 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 16.10.2014 о 10 год. 40 хв.

Ухвалою суду від 16.10.2014 розгляд справи був відкладений на 20.11.2014 об 11 год. 00 хв. за клопотанням сторін, а також у зв`язку з неподанням сторонами витребуваних судом доказів по справі.

Ухвалою суду від 20.11.2014 строк розгляду спору був продовжений на 15 днів. У судовому засіданні 20.11.2014 судом була оголошена перерва до 27.11.2014 о 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 27.11.2014 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва у справі № 910/25096/14.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 у даній справі була скасована ухвала господарського суду Миколаївської області від 27.11.2014, відмовлено у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у даній справі та повернуто дану справу до господарського суду Миколаївської області для розгляду по суті спору.

Ухвалою суду від 17.01.2015 розгляд справи був призначений на 30.01.2015 о 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 21.01.2015 провадження у справі було зупинено до закінчення розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги відповідача на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 у справі № 915/1539/14 та повернення матеріалів даної справи до господарського суду Миколаївської області.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.03.2015 у даній справі постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.12.2014 залишено без змін.

Ухвалою суду від 07.04.2015 розгляд справи був призначений на 16.04.2015 о 16 год. 00 хв.

У судове засідання 16.04.2015 відповідач не з'явився, судом встановлено, що відповідач був обізнаний про час та місце судового засідання, що підтверджується, зокрема, змістом клопотання відповідача від 10.04.2015 № 26 про відкладення розгляду справи.

10.04.2015 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що представник відповідача буде приймати участь в судовому засіданні в іншому місті і направити іншого представника до суду відповідач немає можливості.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, суд ухвалив відмовити у його задоволенні з наступних підстав:

- станом на час розгляду судом клопотання (16.04.2015) відповідач не подав суду доказів участі представника відповідача в іншому судовому засіданні;

- станом на час розгляду судом клопотання (16.04.2015) відповідач не подав суду доказів відсутності у відповідача можливості направити в суд іншого представника;

- суд не визнавав явку представника відповідача в судове засідання обов'язковою;

- позов поданий позивачем до суду 24.09.2014, тобто у відповідача було достатньо часу для доведення суду обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позову позивача.

10.04.2015 відповідач подав до суду клопотання про витребування від позивача документів, що визначають межі і порядок дії тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Київська Русь", для підтвердження правомірності діяльності позивача в судовому процесі, а також інформацію про результати перевірки тимчасовою адміністрацією ПАТ "Банк "Київська Русь" договору про відступлення права вимоги від 05.06.2014 № 70352-20/14-7 на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, суд ухвалив відмовити у його задоволенні з наступних підстав:

- повноваження та межі дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації визначені чинним законодавством України, зокрема ст.ст 36, 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

- позивачем подано суду наказ тимчасової адміністрації позивача від 20.03.2015 № 1 "Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації", витяг з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 31.03.2015 та довіреність на представництво від 20.03.2015 № 122, за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь";

- суд повноважний самостійно надати оцінку усім доказам, що є в матеріалах справи, в тому числі договору про відступлення права вимоги від 05.06.2014 № 70352-20/14-7.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2014 між третьою особою та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу № 1110 (далі - договір), за яким третя особа зобов'язалась передавати (поставляти) лікарські засоби і вироби медичного призначення (надалі - товар) у власність відповідача, а останній, в свою чергу, зобов'язався прийняти цей товар та сплатити за нього грошові кошти відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.п. 2.3., 2.4. договору:

- кожна товарна партія формується шляхом узгодження замовлення. Узгодження замовлення відбувається шляхом погодження наступних даних щодо поставки: асортимент, кількість, ціна, місце поставки, термін поставки. Узгодження замовлення відбувається шляхом обміну інформації за телефоном, факсимільним зв'язком, електронним зв'язком чи за допомогою інших засобів зв'язку. Підтвердження виконання замовлення третьою особою є підписання видаткової накладної відповідачем при прийомці-передачі партії товару;

- ціни за одиницю товару, а також загальна сума товарної партії, визначаються відповідно до відпускних цін третьої особи та згідно з узгодженим контрагентами замовленням і зазначаються у видаткових накладних.

Згідно з п.п. 5.1., 5.2., 5.4., 5.5. договору:

- відповідач проводить оплату товару у формі безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок третьої особи;

- оплата кожної товарної партії проводиться у повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній на поставку товарної партії;

- у розрахункових документах відповідач повинен вказувати номер та дату видаткової накладної згідно з якою здійснюється сплата за поставлений товар та номер і дату даного договору;

- у разі невиконання вимог пункту 5.4. цього договору, сторони домовилися, що оплата поставленого товару проводиться відповідно до послідовного порядку його оплати, тобто першою оплачується та накладна, строк якої наступив першою. У разі, якщо при здійсненні оплати за поставлений товар в розрахункових документах буде вказаний номер та дата накладної, яка вже оплачена, або вказаний не вірний номер та(чи) дата накладної та(чи) номер та дата договору якого не існує, або помилково вказаний відповідачем, вважається, що оплата здійснена за наступну не оплачену поставку. У випадку, якщо сума оплати по неоплаченій накладній перевищує суму поставки по такій накладній залишкові кошти зараховуються в рахунок наступної не оплаченої поставки.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2., 6.3. договору товар вважається переданим третьою особою і прийнятим відповідачем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію. Право власності на товар переходить від третьої особи до відповідача з моменту підписання відповідачем видаткових накладних. Третя особа передає товар відповідачу при умові наявності у останнього належним чином оформлених документів на право отримання товару.

Згідно з п. 7.2. договору у випадку порушення відповідачем п. 5.2. договору, він виплачує третій особі пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

Відповідно до п. 10.1 договору зміни та доповнення до договору вносяться за спільною згодою контрагентів та оформлюються як додаток до нього за підписами обох сторін.

Згідно з п. 10.2. договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014 року, але у будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов'язань та взаєморозрахунків. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 1 місяць до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим на наступний і кожний наступний календарний рік.

13.01.2014 третя особа та відповідач уклали додаткову угоду до договору, у п. 2 якої узгодили адресу доставки товару, матеріально відповідальну особу, що приймає товар, та зразок відбитку печатки (штампу) відповідача.

На виконання умов договору, третя особа протягом періоду з 26.03.2014 по 19.04.2014 (включно) поставила відповідачу товар вартістю 127918,20 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, перелік яких вказаний у додатку № 1 до розрахунку суми боргу станом на 05.02.2015, додатковою угодою від 13.01.2014 до договору, поясненнями позивача та іншими доказами. Вказані видаткові накладні в графі "одержав" містять підпис особи, на яку проставлена печатка (штамп) відповідача, який відповідає зразку, що завіряє підпис про одержання товару згідно з додатковою угодою від 13.01.2014 до договору.

Проте відповідач поставлений за вказаними накладними товар оплатив частково на суму 4974,54 грн., наступним чином:

26.03.2014 - 1576,35 грн. по накладній від 26.03.2014 № 40918163;

27.03.2014 - 1684,49 грн. по накладній від 27.03.2014 № 40932812;

31.03.2014 - 1713,70 грн. по накладній від 29.03.2014 № 40971243, що підтверджується платіжними дорученнями №№ 355/1, 363/1, 381/1 та поясненнями позивача.

Таким чином, господарським судом встановлено, що сума основного боргу відповідача перед позивачем за товар, отриманий у період з 26.03.2014 по 19.04.2014 (включно) за вищезгаданими накладними, становить 122943,66 грн.

05.06.2014 між позивачем та третьою особою був укладений договір уступки права вимоги № 70352-20/14-7 (далі - договір про уступку), згідно з п. 1.1. якого первісний кредитор (далі - третя особа) відступає (продає), а новий кредитор (далі - позивач) набуває (купує) за 127298,87 грн. у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобов'язаннями відповідача у сумі 127298,87 грн., що виникли з договору.

Згідно з п. 3.1. договору позивач набуває (купує) право вимоги, що відступається (продається) за цим договором, після підписання сторонами цього договору.

Відповідно до п. 6.1. договору договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним.

Згідно з п.п. 7.1., 7.2. договору:

- за цим договором позивач набуває право вимагати від відповідача належного виконання зобов'язання по оплаті коштів відповідачем у сумі, яка зазначена в п. 1.1. цього договору;

- крім права вимоги, позивач набуває право на стягнення з відповідача неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за договором купівлі-продажу.

Про дану уступку права вимоги відповідач був повідомлений позивачем та третьою особою 26.06.2014, що підтверджується повідомленням (а.с. 19, т. 1), списком поштових відправлень (а.с. 199, т. 1) та іншими доказами.

За актом приймання - передачі реєстру видаткових накладних від 06.08.2014 третя особа передала позивачу видаткові накладні по договору, у переліку яких значаться видаткові накладні, які вказані у додатку № 1 до розрахунку суми боргу станом на 05.02.2015.

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.12.2014 у справі № 910/25096/14 відповідачу у даній справі було відмовлено у позові до позивача у даній справі про визнання недійсним договору про уступку.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 516, 517 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Господарським судом встановлено, що сума основного боргу відповідача перед позивачем за товар, отриманий у період з 26.03.2014 по 19.04.2014 (включно) за видатковими накладними, перелік яких вказаний у додатку № 1 до розрахунку суми боргу станом на 05.02.2015, становить 122943,66 грн.

Господарським судом встановлено, що за договором про уступку третя особа відступила, а позивач набув за 127298,87 грн. у порядку та на умовах, визначених цим договором, право вимоги за зобов'язаннями відповідача у сумі 127298,87 грн., що виникли з договору.

За цих обставин, господарський суд вважає, що позов позивача в частині стягнення з відповідача основного боргу підлягає частковому задоволенню судом, а саме з відповідача на користь позивача належить стягнути основний борг в сумі 122943,66 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі встановлених обставин справи господарським судом, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобов'язання, на підставі наданого позивачем розрахунку самостійно виконано розрахунки розмірів пені (з 20.04.2014 по 23.11.2014), 3% річних (з 02.06.2014 по 15.04.2015) та інфляційних нарахувань (з червня 2014 по березень 2015 включно), відповідно до яких розмір пені склав 10801,49 грн., 3 % річних - 3213,38 грн., інфляційні нарахування - 44232,86 грн.

Таким чином, позов позивача в частині стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань підлягає частковому задоволенню судом, відповідно: пені в сумі - 10801,49 грн., 3 % річних - 3213,38 грн., інфляційні нарахування - 44232,86 грн.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що третя особа передала право вимоги за договором купівлі - продажу від 13.01.2014 № 1110 позивачу без згоди відповідача, що суперечить п. 10.1. вказаного договору, з наступних підстав.

Згідно з ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 10.1 договору зміни та доповнення до договору вносяться за спільною згодою контрагентів та оформлюються як додаток до нього за підписами обох сторін.

Отже, положення укладеного між відповідачем та третьою особою договору не встановлюють, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється за згодою боржника, а договір про уступку не змінює умови (пункти) договору.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що передача товару третьою особою відповідачу за договором купівлі - продажу від 13.01.2014 № 1110 не підтверджена належно оформленими накладними, позивачем не подано суду довіреностей, які підтверджують отримання товару відповідачем, з наступних підстав.

Господарським судом встановлений факт, що третя особа протягом періоду з 26.03.2014 по 19.04.2014 (включно) поставила відповідачу товар вартістю 127918,20 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, перелік яких вказаний у додатку № 1 до розрахунку суми боргу станом на 05.02.2015, додатковою угодою від 13.01.2014 до договору, поясненнями позивача та іншими доказами. Вказані видаткові накладні в графі "одержав" містять підпис особи, на яку проставлена печатка (штамп) відповідача, який відповідає зразку, що завіряє підпис про одержання товару згідно з додатковою угодою від 13.01.2014 до договору.

Згідно з ст.ст. 33, 34 ГПК України відповідач не подав суду жодного доказу, який би спростував факт отримання відповідачем вказаного у цих видаткових накладних товару.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що договір про відступлення права вимоги від 05.06.2014 № 70352-20/14-7 не містить всіх істотних умов господарського договору, а саме строку дії договору, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Згідно з ст.ст. 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Господарським судом встановлено, що у п. 6.1. договору про уступку позивач та третя особа визначили, що договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним.

Отже, вказаними особами визначений строк дії договору про уступку, при цьому відсутність у договорі істотних умов не є підставою для визнання його недійсним.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що договір про відступлення права вимоги від 05.06.2014 № 70352-20/14-7 підлягає визнанню недійсним, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки сторони вказаного договору усвідомлювали, що позивач не буде сплачувати ціну відступленого за ним права вимоги, з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 33, 34 ГПК України відповідач не подав суду жодного доказу, який би підтверджував, що позивач не буде сплачувати ціну відступленого за ним права вимоги.

Крім того, судом встановлено, що сторони договору про уступку вчиняли дії по його виконанню, а саме відповідачу було направлено повідомлення про уступку, третя особа за актом від 05.06.2014 передала позивачу право вимоги за цим договором.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем, а отже підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань немає, оскільки дана обставина повністю спростовується наявними матеріалами справи.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що договір про відступлення права вимоги від 05.06.2014 № 70352-20/14-7 не містить посилань на накладні, за якими позивачу передано право вимоги боргу, а отже, враховуючи, що відповідач вже здійснював платежі за договором купівлі - продажу від 13.01.2014 № 1110, у відповідача немає боргу перед позивачем, з наступних підстав.

По-перше, господарським судом встановлено наявність боргу відповідача за товар, поставлений в межах договору.

По-друге, господарським судом встановлено, що станом на час укладення договору про уступку у відповідача був наявний борг перед третьою особою в сумі 122943,66 грн. саме за товар, поставлений згідно з видатковими накладними, перелік яких вказаний у додатку № 1 до розрахунку суми боргу станом на 05.02.2015. Доказів наявності боргу відповідача перед третьою особою за товар, поставлений в інший період за іншими накладними учасниками судового процесу не подано. При цьому суд виходить з презумпції правомірності правочину.

По-третє, господарським судом встановлено, що за актом приймання - передачі реєстру видаткових накладних від 06.08.2014 третя особа передала позивачу видаткові накладні по договору, у переліку яких значаться видаткові накладні, які вказані у додатку № 1 до розрахунку суми боргу станом на 05.02.2015.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Судові витрати підлягають покладенню на сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіс-Фарма" (вул. Адміральська, 32/3, оф. 6, м. Миколаїв, 54001, код 38199357) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (вул. Хорива, 11-А, м. Київ, 04071, код 24214088) 122943 (сто двадцять дві тисячі дев'ятсот сорок три) грн. 66 коп. основного боргу, 10801 (десять тисяч вісімсот одна) грн. 49 коп. пені, 3213 (три тисячі двісті тринадцять) грн. 38 коп. 3% річних, 44232 (сорок чотири тисячі двісті тридцять дві) грн. 86 коп. інфляційних нарахувань та 2678 (дві тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 93 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіс-Фарма" (вул. Адміральська, 32/3, оф. 6, м. Миколаїв, 54001, код 38199357) до Державного бюджету України судовий збір в сумі 944 (дев'ятсот сорок чотири) грн. 90 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 21.04.2015.

Суддя Д.О.Бездоля