ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Справа № 908/5558/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Студенніков Д.М.;

відповідача Кононенко О.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№1966 З/3) на рішення господарського суду Запорізької області від 25.02.15 у справі №908/5558/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", Донецька обл., м.Дружківка.

про стягнення 197187,15 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року до господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" про стягнення 197187,15грн. заборгованості за договором фінансового лізингу №LC5285-05/11 від 03.06.2011р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.02.2015 року по справі №908/5558/14 (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.) позов ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" до ТОВ "Карпатибудінвест" задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" на користь ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" 197187грн.15коп. основного боргу, 3943грн. 74коп. судового збору, з посиланням на невиконання відповідачем умов договору в частині оплати поточних лізингових платежів.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що підстави для припинення договору фінансового лізингу виникли вже після виникнення у відповідача обов'язку зі сплати лізингових платежів, а тому підлягають виконанню, є необґрунтованим, оскільки сам факт розірвання договору незалежно від дати вже свідчить про невиконання позивачем своїх обов'язків щодо надання у власність відповідачеві предмету лізингу, що в свою чергу, позбавляє його права вимагати його оплати, враховуючи, що право власності на предмет лізингу від ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" до ТОВ "Карпатибудінвест" не перейшло, відповідач вважає, що підстав для стягнення такої складової лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна, яке залишилося у власності позивача, відсутні.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що посилання відповідача на відсутність у нього обов'язку сплатити позивачу передбачені договором платежі з підстав припинення договору фінансового лізингу безпідставні та спростовуються умовами договору, зокрема п.7.7.,7.8 Загальних умов договору (Додаток №4 до договору), відповідачем не надано доказів на підтвердження заволодіння предметом лізингу сторонніми особами; останній не повідомляв в письмовому вигляді позивача про факти заволодіння предметом лізингу сторонніми особами, тобто відповідач повинен сплачувати поточні лізингові платежі.

Розпорядженням секретаря третьої судової палати від 17.04.15 року, у зв'язку з відпусткою судді Плужника О.В., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В.

Відповідач надав клопотання про залучення до участі у справі № 908/5558/14 в якості третьої особи на стороні відповідача - ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування". Представник позивача заперечує проти заявленого відповідачем клопотання.

Колегія суддів вважає, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не обґрунтував, яким чином прийняте рішення у справі може вплинути на права або обов'язки ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування",так як предметом розгляду у справі є стягнення заборгованості, що виникла за договором фінансового лізингу від 03.06.2011 р. №1X5285-05/11, а не заборгованості за договором страхування. Відповідач заявив клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення у господарському суді м.Києва справи №910/6538/15г за позовом ТОВ "Карпатибудінвест" до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" про визнання недійсним договору лізингу, оскільки справи є пов'язаними між собою. Представник позивача заперечує проти заявленого відповідачем клопотання.

Колегія суддів вважає, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1. ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому подання позову у іншій справі не є підставою для зупинення провадження у даній справі, оскільки, предметом спору, зокрема є стягнення боргу стороною у зобов'язанні, права вимоги у якої на час розгляду справи існують, справа розглянута судом першої інстанції і відповідач не обґрунтував в чому полягає неможливість розгляду справи.

Відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи для проведення звірки взаємних розрахунків між сторонами. Представник позивача заперечує проти заявленого відповідачем клопотання, посилаючись на наявність акту звірки взаємних розрахунків за період з 1.06.2011р. по 31.03.2014р.

Колегія суддів вважає, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню як необґрунтоване.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що 03.06.2011 р. між позивачем (Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль») та відповідачем (Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест") укладений договір фінансового лізингу №1X5285-05/11 (надалі - «договір»), згідно з п. 1.1 якого лізингодавець (позивач) зобов'язується передати на умовах фінансового лізингу, без надання послу) з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в специфікації (додаток №2 до договору), а лізингоодержувач (відповідач) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

На виконання умов договору, позивач (лізингодавець) передав у тимчасове володіння відповідачу (лізингоодержувачу) предмет лізингу екскаватор В 115-4 PS, що підтверджується видатковою накладною.

01.10.2011р. між cтронами укладено угоду про внесення змін до договору оренди (фінансового лізингу) №1X5285-05/11 від 03.06.201 1р., згідно якої внесено зміни до договору та викладено в новій редакції додаток №1 «Графік розрахунку заборгованості».

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що в порушення умов договору, зокрема, п.п. 5.1-5.5. п. 8.1.4 загальних умов фінансового лізингу - додаток № 4 до договору (надалі - загальні умови), відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання, заборгованість по рахункам, зазначеним в позовній заяві, за період з 1.02.2013р. по 1.09.2014р. складає суму 197187,15 гривень.

У п.п. 1.1, 4.1 договору зазначено, що лізингоодержувач (відповідач) зобов'язався сплачувати відсотки за фінансування придбання предмета лізингу та поточні лізингові платежі.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу у період з моменту підписання цього договору до повної виплати лізингоодержувачем заборгованості лізингодавцю, визначеної за правилами цього договору за ставкою LIBOR плюс 7,00% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за курсом продажу (розділ 1 «визначення» загальних умов додатку 4 до цього договору), крім того ПДВ.

У п.4.3 договору зазначено, що лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2 цього договору, від заборгованості лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно графіку (додаток 1 до договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту.

Комісія лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості лізингоодержувача згідно даних колонки «D» графіку (додаток 1 до договору).

У п. п. 4.5,4.6 договору зазначено, що перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється лізингодавцем за курсом розрахунку платежів плюс ставка збору до пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку, та комісія АТ «Райффайзен Банк Аваль» з купівлі валюти, згідно офіційного сайту лізингодавця за адресою в мережі Інтернет (п.4.5 договору); оплата всіх платежів здійснюється в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця.

Пунктом 4.8 договору передбачено, що всі додаткові послуги, визначені в загальних умовах (додаток 4 до цього договору), а також ті, які не визначені цим договором та необхідність в яких може виникнути у лізингоодержувача, оплачуються лізингоодержувачем окремо за тарифами лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті лізингодавця за адресою в мережі Інтернет :// www.rla.com.ua

У п. 5.1. договору встановлено, що за несвоєчасну сплату будь-якого платежу (його частини) за договором лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню у розмірі 0,20% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, починаючи з п'ятого дня прострочення виконання грошового зобов'язання.

Стаття 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачає, що до складу лізингових платежів можуть включатися: а) сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагорода лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсація відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з загальними умовами фінансового лізингу - (додаток №4 до договору), лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі у новій редакції електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця, лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати свій рахунок самостійно.

В цьому випадку лізингоодержувач зобов'язаний оплатити рахунок до 10 числа поточного місяця (п.5.3, п.5.4 загальних умов).

Як свідчать матеріали справи відповідач не звертався до позивача з вимогою надати рахунки, тобто не приймав заходів по отриманню рахунків самостійно.

У п.п. 6.1.,6.1.1.,6.1.2.,6.1.3, 6.1.4 загальних умов зазначено, що лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів у наступних випадках (включаючи, але не обмежуючись): у випадку зміни встановленого на день укладення договору, розміру ставки EURIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.8 договору сторони обрали валюту - Євро) або розміру ставки LIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.8. договору сторони обрали валюту - долари США) розмір комісії змінюється відповідно за кожний з періодів лізингу починаючи з такого чергового періоду лізингу. При цьому, для визначення , на період 3 місяці застосовується календарний квартал; У випадку зміни чинного законодавства щодо лізингової діяльності лізингодавця, системи оподаткування, розміру податків, зборів, обов'язкових платежів, пов'язаних з предметом лізингу та/або виконанням лізингодавцем своїх обов'язків за договором; У разі перевищення розміру комісії лізингодавця за договором над подвійною обліковою ставкою Національного банку України, встановленою на день нарахування такої комісії за період, який минув з дня нарахування попереднього лізингового платежу за цим договором, розраховану від вартості предмета лізингу, комісія у складі лізингового платежу підлягає збільшенню на суму, яка дорівнює розміру ПДВ за ставкою 20%, нарахованому на таке перевищення; в інших випадках, визначених договором та додатками до нього, в тому числі у разі виникнення у лізингодавця додаткових витрат, які виникли в період дії цього договору та пов'язані з ним.

Відповідно до п. 6.3 загальних умов змінений за правилами п.п. 6.1, 6.2 загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку лізингодавця та підлягає сплаті лізингоодержувачем у безспірному порядку.

У кожному рахунку-фактурі повторно зазначена дата його сплати, та вихідні дані розрахунку на дату виставлення рахунку, такі як курс USD, ставка Libor, ставка збору до пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діяла на момент виставлення рахунку, комісія банку з купівлі валюти, курс гривні до обраної сторонами іноземної валюти.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що відповідач не звертався до позивача з заявами або листами про неотримання рахунків.

Окрім цього, відповідно до розділу 7 «Страхування» додатку № 4 до договору (загальні умови фінансового лізингу), на лізингоодержувача (відповідача), протягом строку лізингу, покладено обов'язок забезпечувати страхування предмета лізингу в страховій компанії та вчасно продовжувати страхування предмету лізингу на випадок знищення (загибелі), розкрадання (викрадення), пошкодження (псування) предмета лізингу до повного виконання зобов'язань за договором (п. 7.1-7.3. Загальних умов фінансового лізингу). У випадку, якщо лізингоодержувач (відповідач) до закінчення дії страхового договору або граничного строку не здійснить сплату страхових платежів (платежу), то лізингодавець (позивач) має право самостійно застрахувати такий предмет лізингу. А лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати лізингодавцю такі витрати зі страхування предмету лізингу, крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством України (п, 7.4. загальних умов фінансового лізингу). Відшкодування витрат на страхування предмету лізингу, що понесені позивачем, відповідачем не здійснено.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що вимоги про сплату простроченої заборгованості, які направлені ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль» на адресу ТОВ «Карпатибудінвест» листами за вих.№2002-11/13 від 21.11.2013, №2003-11/13 від 21.11.2013 та №750-06/14 від 12.06.2014, №751-06/14 від 12.06.2014 ТОВ «Карпатибудінвест» не виконані, а прострочена заборгованість не погашена, тобто відповідач порушив зобов'язання за договором.

Згідно із ч. 1 ст.175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що загальні правові та економічні засади фінансового лізингу регламентуються Законом України "Про фінансовий лізинг", зокрема ч. 2 ст. 1 Закону встановлено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором (ч. 1). Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу (ч.2).

Як свідчать матеріали справи позивач направляв на адресу відповідача рахункіи -фактуру на суму 197187грн.15коп., що підтверджується відповідними копіями списків рекомендованих відправлень.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи відповідача про неотримання останнім наведених вище рахунків, оскільки, за умовами п. 5.3 додатку № 4 до договору фінансового лізингу, у разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця, лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Отже, матеріали справи свідчать, що заборгованість за договором фінансового лізингу від 03.06.2011 р. № LC5285-05/11 складає суму 197187,15 грн.

Суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення суми позову, оскільки договір фінансового лізингу від 03.06.2011р. № LC5285-05/11 є припиненим внаслідок незаконного заволодіння невідомими особами технікою, що є предметом спірного договору лізингу, виходячи з наступного.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості з оплати лізингових платежів в сумі 197187,15 грн., що виникла, враховуючи умови п. 5.3. додатку № 4 до договору фінансового лізингу та рахунки-фактури, за період з лютого 2013 року по вересень 2014 року включно. При цьому, обов'язок з оплати останнього лізингового платежу, що заявлений позивачем у цій справі, за вересень 2014 року виник у відповідача з 01.09.2014 р. (враховуючи приписи п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

В той же час, витяг з кримінального провадження № 0009694, копія якого долучена до матеріалів справи, свідчить, що датою надходження заяви директора ТОВ "Карпатибудінвест" Макарова О.В. до Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві про вчинення кримінального правопорушення є 10.09.2014 р., а датою внесення Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві відомостей до ЄРДР щодо вчиненого кримінального правопорушення є 11.09.2014 р.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що обставини, на які посилається відповідач, як на підставу припинення договору фінансового лізингу від 03.06.2011 р. № LC5285-05/11,а саме незаконне заволодіння предметом лізингу невідомими особами, виникли вже після виникнення у відповідача обов'язку зі сплати лізингових платежів за заявлений позивачем у цій справі період.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги заперечення відповідача з посиланням на пункт 10.2.2 загальних умов, яким визначено, що договір достроково припиняється у разі отримання лізингодавцем від лізингоодержувача або страхової компанії письмового повідомлення про настання визначених п. 7.7 цих загальних умов обставин, а саме у випадку знищення, викрадення або втрати предмета лізингу, а також випадок, якщо предмет лізингу пошкоджений і не може бути відновлений, оскільки зазначеним пунктом передбачений обов'язок лізингоодержувача протягом 15 календарних днів з моменту настання такої події сплатити лізингодавцю визначені пунктом 10.3.2 загальних умов платежі, у тому числі заборгованість по поточних лізингових платежах.

Крім того, обов'язок лізингоодержувача сплатити заборгованість по поточним лізинговим платежам, у разі дострокового припинення договору при настанні зазначених у п.10.2.2 загальних умов випадках, передбачена пунктом 10.4 Загальних умов.

Пунктом 5.5 загальних умов передбачено, що лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що обов'язок відповідача сплатити поточні лізингові платежі за період користування предметом лізингу не ставиться в залежність від фактичного користування ним, а також не припиняє такі зобов'язання у випадку викрадення, знищення або втрати предмета лізингу та задовольнив позовні вимоги в розмірі 197187,15грн.

Колегія суддів вважає, що посилання відповідача на відсутність обов'язку сплачувати поточні лізингові платежі в період користування предметом лізингу необґрунтоване та спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 526, 526 ЦК України, ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 25.02.2015 року по справі №908/5558/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 22.04.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Барбашова С.В.