КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа№ 910/24845/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Сухового В.Г.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Заступника прокурора міста Києва

на рішення Господарського суду м. Києва

від 27.01.2015

у справі №910/24845/14 (суддя - Борисенко І.І.)

за позовом Заступника прокурора міста Києва

в інтересах держави в особі Київської міської ради,

Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до 1) Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)

2) Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

3) Комунального підприємства "Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них" Печерського району м. Києва

4) Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом'янського району м. Києва"

5) Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них "Магістраль"

6) Комунального підприємства по ремонту та утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" комунальної корпорації "Київавтодор"

7) Товариства з обмеженою відповідальністю "Містер Клін"

про визнання недійсним розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.05.2012 №905 та інвестиційного договору від 09.11.2012 №049-13/і/122,

за участю представників сторін:

від прокуратури: Вакулюк Д.С. - посвідчення від 16.07.2013 № 018332);

від позивача-1: Дорошенко О.С. - представник (довіреність від 11.03.2015 № 225-КГ-661);

від позивача-2: Круть В.О. - представник (довіреність від 29.01.2015 №062/02/07-875);

від відповідача-1: Кучерук К.В. - представник (довіреність від 23.02.2015 № 001-475;

від відповідача-2: Кучерук К.В. - представник (довіреність від 23.12.2014 №050/05-833;

від відповідача-3: не з'явився.

від відповідача-4: Дуб С.В. - представник (довіреність від 10.01.2014 №б/н);

від відповідача-5: Костюк О.П. - представник (довіреність від 15.08.2014 №б/н);

від відповідача-6: Бондарюк М.П. - представник (довіреність від 05.01.2015 №38/01-11/04

від відповідача-7: Біжінар Р.В. - представник (довіреність від 31.03.2015 №28),

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради (надалі - позивач-1), Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - позивач-2) звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (надалі - відповідач-1), Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - відповідач-2), Комунального підприємства "Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них" Печерського району м. Києва (надалі - відповідач-3), Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом'янського району м. Києва" (надалі - відповідач-4), Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них "Магістраль" (надалі - КП ШЕУ «Магістраль», відповідач-5), Комунального підприємства по ремонту та утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" комунальної корпорації "Київавтодор" (надалі - відповідач-6), Товариства з обмеженою відповідальністю "Містер-Клін" (надалі - ТОВ «Містер-Клін», відповідач-7) про визнання недійсним розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.05.2012 №905 «Про затвердження переможця конкурсу по залученню інвестора до здійснення заходів з облаштування 37 пішохідних підземних переходів» та інвестиційного договору від 09.11.2012 №049-13/і/122.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.01.2015 у справі № 910/24845/14 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Стягнуто з Київської міської ради в доход Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 218,00 грн. Стягнуто з Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в доход Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 218,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 27.01.2015 та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Зокрема, вимоги скаржника обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Містер-Клін» на підставі оспорюваного розпорядження та спірного інвестиційного договору фактично отримав право користування комунальним майном, що відповідно до приписів статті 283 Господарського кодексу України та статті 235 Цивільного кодексу України свідчить про те, що інвестиційний договір містить ознаки договору оренди, а відтак, є удаваним правочином. За умовами спірного інвестиційного договору у ТОВ «Містер-Клін» виникло право користування комунальним майном, а саме 37 підземними пішохідними переходами, для здійснення підприємницької діяльності і за таке користування встановлена плата у натуральній формі, що полягає у здійсненні відповідачем-7 обов'язків по утриманню та облаштуванню цього майна, а тому спірний договір містить ознаки договору оренди, який і мали на меті укласти сторони. Відтак, на думку заступника прокурора міста Києва, оскільки при укладенні спірного договору були порушені вимоги чинного законодавства, які встановлені для укладення договорів оренди, вказаний інвестиційний договір та розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) мають бути визнані недійсними.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015 апеляційна скарга прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 06.04.2015.

02.04.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Містер-Клін" на апеляційну скаргу, 03.04.2015 - відзив КП ШЕУ «Магістраль», 06.04.2015 - відзив Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В судовому засіданні прокурор, представники позивачів підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідачів проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Відповідач-3 свого уповноваженого представника у судове засідання не направив, хоча про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення даній особі поштового відправлення.

Вислухавши думку прокурора, представників позивачів та відповідачів щодо можливості розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача-3, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами та за відсутності відповідача-3.

06.04.2015 року в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Київської міської ради від 24.05.2007 №528/1189 затверджено Положення про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва (далі - Положення № 528/1189).

Відповідно до пункту 1.1. Положення №528/1189 воно визначає порядок підготовки, проведення інвестиційного конкурсу, укладання інвестиційних договорів на залучення інвесторів до фінансування будівництва, реконструкції, реставрації тощо, об'єктів житлового та нежитлового призначення, у тому числі соціальної інфраструктури міста, об'єктів незавершеного будівництва, станцій метрополітену, підземних переходів, автошляхів, площ та інших об'єктів, на умовах проведення інвестиційного конкурсу.

Згідно пункту 1.2. Положення №528/1189 інвестиційний конкурс проводиться з метою створення сприятливих умов для провадження інвестиційної діяльності та забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку міста Києва та поповнення бюджету міста Києва.

Відповідно до пункту 4. Положення №528/1189 організатором інвестиційних конкурсів встановлено Головне управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), яке відповідно до пункту 2.1. рішення Київської міської ради «Про діяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» від 15.03.2012 №198/7535 перейменовано у Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

За змістом пункту 1.5. Положення №528/1189 рішення про проведення конкурсу та про затвердження переможця конкурсу приймає виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) за поданням організатора конкурсу шляхом видання відповідного розпорядження.

Згідно з пунктом 2.1.1. Положення, пропозиції до переліку об'єктів, які потребують залучення інвестицій, надаються щомісячно організатору конкурсу структурними підрозділами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), головними управліннями, управліннями, балансоутримувачами зазначених об'єктів.

Таким чином, прийняття розпорядження про проведення конкурсу та про затвердження переможця покладено на виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

31.10.2008 виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було прийняте розпорядження № 1496 «Про проведення інвестиційних конкурсів із залучення інвесторів до облаштування пішохідних підземних переходів в м. Києві», відповідно до якого постійно діючій комісії по залученню інвесторів було доручено провести конкурси із залучення інвесторів до облаштування пішохідних підземних переходів, передбачивши можливість здійснення підприємницької діяльності, а Головному управлінню комунальної власності м. Києва доручено зупинити розгляд всіх питань, пов'язаних з використанням пішохідних підземних переходів (пункти 3-4 Розпорядження №1496).

В 2012 році відповідачем-2, який є організатором конкурсу, було проведено конкурс по виявленню найкращої економічної інвестиційної пропозиції на залучення інвесторів до здійснення заходів з облаштування 37 пішохідних підземних переходів.

31.05.2012 розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №905 (надалі - Розпорядження №905) ТОВ "Містер-Клін" було затверджено переможцем конкурсу по залученню інвестора до здійснення заходів з облаштування 37 пішохідних підземних переходів (Лот 5).

Вказане розпорядження заступник прокурора міста Києва просить суд визнати недійсним.

Вирішуючи дану вимогу, суд першої інстанції, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, визнав її безпідставною та необґрунтованою, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на нерухоме майно, яке визначене відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності.

Зміст положень частини 1 статті 60, пункту 5 статті 16, статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вказує на те, що органи місцевого самоврядування можуть володіти, користуватися та розпоряджатися об'єктами права комунальної власності, в тому числі, виконувати усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що законодавець зазначеною нормою передбачив форми та способи володіння, користування та розпорядження об'єктами комунальної власності.

Державне регулювання інвестиційної діяльності здійснюється з метою реалізації економічної, науково-технічної і соціальної політики. Воно визначається показниками економічного і соціального розвитку України, республіканськими і регіональними програмами розвитку народного господарства, республіканським і місцевими бюджетами, передбачуваними в них обсягами державного фінансування інвестиційної діяльності (частина 1 статті 11 Закону України "Про інвестиційну діяльність").

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване розпорядження №905 від 31.05.2012 було прийнято виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі та у відповідності до Положення про порядок проведення інвестиційних конкурсів для будівництва, реконструкції, реставрації тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 24.05.2007 №528/1189, а також згідно процедури, яка визначалась розпорядженням від 31.10.2008 №1496, відповідно до вимог Закону України "Про інвестиційну діяльність" та в межах компетенції органу, який його видав.

Згідно пункту 2. роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що прокурором та позивачами у справі всупереч вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено належними та допустимими доказами невідповідності вимогам чинного законодавства оскаржуваного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №905 від 31.05.2012, прийняття останнього поза визначеної законом компетенції даного органу та не доведено факту порушення у зв'язку з прийняттям вказаного розпорядження інтересів позивачів у справі, відтак, відсутні передбачені чинним законодавством підстави для визнання оскаржуваного розпорядження недійсним.

Як встановлено місцевим господарським судом, на виконання розпорядження від 31.05.2012 №905 між Департаментом економіки та інвестицій, КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Печерського району м. Києва», КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом'янського району м. Києва», КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них «Магістраль», КП по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» та ТОВ «Містер-Клін» укладено інвестиційний договір № 049-13/і/122 від 09.11.2012 на здійснення заходів з облаштування пішохідних підземних переходів у Печерському та Солом'янському районах міста Києва (Лот 5).

В позовній заяві заступник прокурора міста Києва вказує, що ТОВ "Містер-Клін" на підставі оспорюваного розпорядження та вказаного договору фактично отримало право користування комунальним майном шляхом встановлення збірно-розбірних конструкцій у переходах та використання їх для своїх цілей, а також шляхом можливості фактичної передачі комунального майна в суборенду, тому вважає, що договір є прихованою угодою оренди комунального майна, який укладено всупереч вимогам Закону України "Про оренду державного та комунального майна", істотні умови договору оренди державного та комунального майна не визначались, оцінка вартості комунальних підземних переходів не проводилась, орендна плата за користування майном не визначена, договір укладений неуповноваженими особами.

Згідно статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до вимог статей 283,284 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Однією із істотних умов договору оренди є орендна плата з урахуванням її індексації. Відтак, характерними ознаками оренди, які відрізняють її з поміж інших договорів, є надання майна у тимчасове користування, за яке орендодавцю (власнику майна чи іншому законному володільцеві) обов'язково сплачується орендна плата, тобто мета укладення договорів оренди полягає саме в отриманні прибутку орендодавцем від передання, належного йому майна у користування третій особі.

Разом з цим, відповідно до статті 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути: кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери (крім векселів); рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності); майнові права інтелектуальної власності; сукупність технічних, технологічних, комерційних та інших знань, оформлених у вигляді технічної документації, навиків та виробничого досвіду, необхідних для організації того чи іншого виду виробництва, але не запатентованих ("ноу-хау"); права користування землею, водою, ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права; інші цінності.

Згідно статті 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Як визначено пунктом 2.1. інвестиційного договору, відповідно до умов інвестиційного конкурсу та поданої конкурсної пропозиції інвестор, ТОВ "Містер-Клін" зобов'язався здійснити заходи з облаштування об'єкту інвестування: а саме пішохідні підземні переходи у Печерському та Солом'янському районах міста Києва, та отримав право встановити і користуватися легкими збірно-розбірними конструкціями, встановленими у відповідному пішохідному переході відповідно до вимог чинного законодавства України, для своїх комерційних цілей, в тому числі, вільно розпоряджатися такими конструкціями та надавати їх в користування третім особам на свій власний розсуд.

В спірному договорі закріплена загальна орієнтовна вартість здійснення заходів з облаштування об'єкту інвестування (розмір інвестицій) - 14 146 040,00 грн, розмір та строки внесення запланованих інвестицій; визначено перелік регламентних робіт.

Таким чином, здійснення заходів з облаштування об'єкту інвестування - пішохідних підземних переходів та отримання права встановлення та користування легкими збірно-розбірними конструкціями, встановленими у відповідних пішохідних підземних переходах для своїх комерційних цілей, в тому числі право вільно розпоряджатись такими конструкціями та надавати їх в користування третім особам на свій власний розсуд є формою інвестування, яка передбачає комерційну заінтересованість інвестора, тобто вкладення інвестицій в облаштування та утримання підземних пішохідних переходів та отримання прибутку, досягнення соціального ефекту від такого інвестування, що відповідає природі інвестиційної діяльності, та не може розцінюватись як передання цих підземних пішохідних переходів в орендне користування, оскільки не справляється плата на користь власника/іншого законного володільця за користування майном тобто не досягається мета, характерна для договору оренди.

Колегія суддів зазначає, що визначений сторонами предмет інвестиційного договору повністю відповідає положенням розпорядження "Про проведення інвестиційних конкурсів із залучення інвесторів до облаштування пішохідних підземних переходів в м. Києві" № 1496 від 31.10.2008, згідно якого конкурс із залучення інвесторів до облаштування пішохідних підземних переходів проводився саме із передбачуваною можливістю здійснення підприємницької діяльності.

Разом з цим, апеляційним господарським судом досліджено, що вказаний договір реально виконується сторонами, що підтверджується наданими товариством з обмеженою відповідальністю "Містер-Клін" доказами, а саме Актами фіксації виконаних робіт, Актами фіксації суми та обсягу інвестицій, договорами підряду, укладеними між ТОВ "Містер-Клін" та іншими юридичними особами, фізичними-особами підприємцями, на виконання ремонтних та інших видів підрядних робіт; договорами про надання послуг по обслуговуванню підземних переходів (томи №№ 2-3 матеріалів справи). Надані документи підтверджують виконання ТОВ "Містер-Клін" шляхом залучення інших осіб (право на що закріплено пунктом 5.2.7. інвестиційного договору) зобов'язань з облаштування та утримання в належному стані 37 підземних пішохідних переходів.

Таким чином, як вбачається з умов спірного інвестиційного договору, метою його укладення є комерційна заінтересованість інвестора та досягнення соціального ефекту, що є суттєво відмінним від правовідносин оренди, які є виключно комерційними - задоволення майнових інтересів орендодавця, тобто отримання прибутку від передання майна в оренду.

З огляду на викладене, суд відзначає, що між сторонами було укладено саме інвестиційний договір, зміст якого відповідає вимогам законодавства та умовам конкурсу, він містить умови та терміни реалізації інвестиційного проекту, і не містить розбіжностей між волею сторін та зовнішнім виявом вказаного договору.

Наведеним спростовуються твердження прокурора в частині невідповідності укладеного між сторонами інвестиційного договору нормам чинного законодавства, не доведено, що спірний інвестиційний договір є удаваним правочином - прихованим договором оренди, відтак місцевий господарський суд правомірно не застосував до даного договору правила регулювання, передбачені для договорів оренди державного та комунального майна, оскільки такий договір між сторонами не укладався.

Зважаючи на встановлення господарським судом відповідності змісту оспорюваного договору вимогам чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним інвестиційного договору.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 27.01.2015 року у справі №911/24845/14 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до пункту 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7, приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача, за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор.

Враховуючи, що позивачі не звільнені від сплати судового збору згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір», витрати з оплати судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції, відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивачів.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 44, 49, 96, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну Заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 року у справі №910/24845/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 року у справі №910/24845/14 залишити без змін.

3. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) на користь Державного бюджету України 609 (шістсот дев'ять) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Стягнути з Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 10, ) на користь Державного бюджету України 609 (шістсот дев'ять) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.

6. Справу №910/24845/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді В.Г. Суховий

Г.А. Жук