номер провадження справи 12/35/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015 Справа № 908/1056/15-г

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1056/15-г

за позовом: Державного підприємства "Запорізький державний цирк", м. Запоріжжя

до відповідача: Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя

про стягнення 59500,21 грн.

за участю представників:

від позивача - Козаченко О.О., довіреність № б/н від 05.01.15 р.

від відповідача - Сахарова О.О., довіреність № 58/20-19 від 05.01.15 р.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судових засіданнях 17.03.2015 року та 09.04.2015 року згідно вимог ст. 77 ГПК України були оголошені перерви до 09.04.2015 року та 16.04.2015 року відповідно, без винесення процесуальних документів суду, за наслідком яких були складені протоколи відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Запорізький державний цирк" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Концерну "Міські теплові мережі" про стягнення зайво сплачених коштів за користування тепловою енергією в сумі 59500,21 грн.

Відповідач у справі - Концерн "Міські теплові мережі", 16.03.2015 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- відповідач має прилади обліку теплової енергії на опалення щодо об'єкту: "Запорізький державний цирк" (вул. Рекордна, 41), на опалення та гаряче водопостачання щодо об'єкту "Готель цирку", прилади обліку відповідача прийняті на комерційний облік, про що зазначено у розрахунку показників засобів теплообліку, тож нарахування за спожиту теплову енергію здійснювалось позивачу відповідно до показань приладів обліку, які надавались ним щомісячно за звітний період до теплопостачальної організації;

- у зв'язку з демонтажем трубопроводів на вентиляцію і калориферних установок, що було зафіксовано представниками теплопостачальної організації 06.10.2008 року, та зменшенням навантаження між сторонами була укладена додаткова угода № 2/1 від 01.10.2008 року до договору, якою змінено теплове навантаження щодо об'єкту: "Запорізький державний цирк" (вул. Рекордна, 41) на 493961 ккал/год., тому з 01.10.2008 року нарахування позивачу здійснювалось у відповідності до нового теплового навантаження, яке склало - 493961 ккал/год.;

- після проведення 29.06.2010 року представниками теплопостачальної організації обстеження системи теплопостачання та перевірки теплового обладнання споживача, за наслідками якої був встановлений факт демонтажу частини опалювальних приладів та споживачу рекомендовано виконати новий розрахунок теплового навантаження по фактично встановленим опалювальним приладам, 08.07.2010 року відповідачем був наданий Концерну "Міські теплові мережі" новий розрахунок витрат тепла на опалення приміщень ДП "Запорізький державний цирк", на підставі якого між сторонами укладено додаткову угоду № 3 від 01.07.2010 року до договору, якою визначені нові теплові навантаження на об'єкт;

- повторне обстеження системи теплоспоживання ДП "Запорізький державний цирк", яке було проведено представниками теплопостачальної організації 02.09.2010 року встановило, що кількість опалювальних приладів, встановлених в приміщенні, відповідає розрахунку теплового навантаження;

- відповідач наголошує, що діяв в межах діючого законодавства України та умов договору, а саме нарахування за поставлену теплову енергію за спірний період з квітня 2009 року по червень 2010 року здійснював тільки з урахуванням показників приладу обліку та приєднаного теплового навантаження, яке передбачене договором;

- позивач погодив акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період, окрім актів за вересень 2009 року та червень 2010 року, однак згідно умов договору заперечень на адресу відповідача не надав, тому акти вважаються погодженими;

- на момент подачі позовної заяви до суду позивач сплатив заборгованість за спірний період, а отже своїми діями визнав, що відповідач діяв в межах діючого законодавства України та умов договору, а саме: нарахування за поставлену теплову енергію споживачу здійснювалось Концерном "Міські теплові мережі" чітко у відповідності до умов діючого договору;

- враховуючи те, що в позовній заяві зазначений період, за який виник спір: квітень 2009 року - червень 2010 року відповідач у відповідності до ст. 267 ЦК України заявляє про застосування позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

30.03.2015 року на адресу суду від позивача у справі надійшов супровідний лист № 175 від 27.03.2015 року, до якого останній долучив до відома копії постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2012 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013 року у справі № 0870/8038/12.

15.04.2015 року на адресу суду від позивача надійшов супровідний лист № 261 від 15.04.2015 року, до якого останній на виконання вимог суду долучив копію акту ревізії КРУ в Запорізькій області № 003/0015 від 23.06.2009 року.

Представник позивача в судовому засіданні 16.04.2015 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив у задоволенні позову відмовити.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що за період з 01.04.2009 року по 01.03.2012 року Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Запорізький державний цирк", за наслідками якої був складений акт № 04-21/12 від 21.05.2012 року. Одним з об'єктів дослідження фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства став укладений 01.09.2006 року між Державним підприємством "Запорізький державний цирк", далі Споживач, та Концерном "Міські теплові мережі", далі Теплопостачальна організація, був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 200015, далі Договір, за умовами якого (п. 1.1.) Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді, а Споживач прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно з п. 2.1. Договору теплова енергія відпускається Споживачу в Гкал згідно з Додатком 1 до цього Договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - на протязі опалювального періоду;

- підігрів води - протягом року;

- кондиціювання - по замовленню Споживача;

- інші технологічні потреби - по замовленню Споживача.

Додатком 1 до Договору визначено, що Теплопостачальна організація відпускає Споживачу в період з « 01» вересня 2006 року по « 01» вересня 2007 року теплову енергію в гарячій воді в обсягах Q рік = 2023,50 Гкал, приєднане (максимальне) теплове навантаження Q = 0,999326 Гкал/годину, в тому числі на потреби опалення Qо = 0,976926 Гкал/годину.

Умовами п. 5.1. Договору визначено, що облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.

Відповідно до п. п. 6.1. - 6.4. Договору передбачено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій формі відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків (Додаток № 5 до цього договору) та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за теплову енергію проводиться шляхом перерахування грошових коштів у розрахунковому періоді на поточний рахунок Теплопостачальної організації. Остаточні розрахунки за відпущену у розрахунковому періоді теплову енергію здійснюються Споживачем на підставі акту приймання-передачі теплової енергії у термін до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. При наявності приладів комерційного обліку - обсяги спожитої теплової енергії визначаються за фактичними показниками приладів обліку. Споживачам, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними тепловими навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання Споживача у розрахунковому періоді.

06.10.2008 року представниками Філіалу Концерну "Міські теплові мережі" Орджонікідзевського району в присутності представника позивача - головного інженера Антія Л.В. за наслідками обстеження системи теплопостачання Державного підприємства "Запорізький державний цирк" був складений акт, яким встановлений факт демонтажу трубопроводів подавального теплоносія на калориферні установки та встановлення заглушок, внаслідок чого відключено опалення глядацького залу та частини прилеглих приміщень.

З врахуванням зміни теплового навантаження на опалення нежитлового приміщення між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 2/1 від 01.10.2008 року, якою сторони дійшли згоди змінити додаток № 1 до Договору «Обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу», виклавши його в наступній редакції: «Теплопостачальна організація відпускає Споживачу в період з 01.10.2008 року по 01.10.2009 року теплову енергію в гарячій воді в обсягах Q рік = 1421,78 Гкал, приєднане (максимальне) теплове навантаження Q = 0,624660 Гкал/годину, в тому числі на потреби опалення Qо = 0,602260 Гкал/годину.

В подальшому 29.06.2010 року представниками Філіалу Концерну "Міські теплові мережі" Орджонікідзевського району в присутності представника позивача - головного інженера Варакути В.А. був складений акт за наслідками обстеження системи теплопостачання, яким встановлено, що розрахунок теплового навантаження на опалення будівлі цирку по вул. Рекордна, 41, виконаний за укрупненими показниками, на момент перевірки частина опалювальних приладів демонтована, у зв'язку з цим скорегувати теплове навантаження не є можливим. Разом з тим в акті зазначено, що необхідно виконати новий розрахунок теплового навантаження за фактично встановленими опалювальними приладами.

На виконання вимог вказаного акту позивач листом № 117 від 08.06.2010 року звернувся до ПФК «Комтеп», в якому просив виконати розрахунок витрат тепла на опалення приміщень цирку, який розташований за адресою: вул. Рекордна, 41.

За результатами проведеного розрахунку витрат тепла на опалення приміщень ДП "Запорізький державний цирк", розташованих за адресою: вул. Рекордна, 41, проведеного у 2010 році Проектно-конструкторською фірмою «Комтеп», встановлено, що отримання тепла від фактично встановлених приладів та трубопроводів складає 146175 ккал/год.

Відповідно до акту № 04-21/12 від 21.05.2012 року ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Запорізький державний цирк" за період з 01.04.2009 року по 01.03.2012 року біло встановлено, що в розрахунку теплового навантаження цирку не враховано зменшення опалювального об'єму будівлі цирку за рахунок відключення в 2008 році від опалення частини приміщень, які опалювались за допомогою системи повітряного опалення. Необхідність проведення нового розрахунку по фактично наявним опалювальним приладам підтверджено актом теплової інспекції Філії Концерну «МТМ» Орджонікідзевського району від 29.06.2010 року. Проте цирком перерахунок та узгодження теплового навантаження проведено лише в червні 2010 року, чим не дотримано п. 3.2.7, 3.2.8. договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 200025 від 01.09.2006 року в частині того, що саме споживач був зобов'язаний повідомити та узгодити з Теплопостачальною організацією відключення тепловикористовуючих установок та надати перерахунок теплового навантаження, виконаний організацією, що має відповідну ліцензію. За результатом проведеного Проектно-конструкторською фірмою «Комтеп» в 2010 році перерахунку встановлено, що розмір теплового навантаження, виконаного за фактично встановленими опалювальними приладами, зменшився до 0,146175 Гкал/год., тобто внаслідок несвоєчасно проведеного перерахунку теплового навантаження та його узгодження з Теплопостачальною організацією за період з 01.04.2009 року по 01.07.2010 року різниця між фактичним та сплаченим розміром теплового навантаження склала 59500,21 грн., з яких за квітень - грудень 2009 року - 34946,22 грн., за січень - червень 2010 року - 24553,99 грн. За наслідками проведеної ревізії встановлено, що цирком протягом періоду з 01.04.2009 року по 01.07.2010 року зайво сплачено за теплове навантаження коштів підприємства на загальну суму 59500,21 грн., в тому числі за квітень - грудень 2009 року - 34946,22 грн., за січень - червень 2010 року - 24553,99 грн., чим порушено ч. 2 ст. 193 гл. 22 ГК України, ст. 629 ЦК України, ч. 1, 5 ст. 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З метою усунення виявлених порушень та попередження їх виникнення в подальшому Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області на адресу позивача був направлений лист № 08-04-1414/6197 від 22.06.2012 року «Про обов'язкові вимоги щодо усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності ДП "Запорізький державний цирк", в п. 4 якого вказано, що внаслідок несвоєчасно проведеного перерахунку теплового навантаження цирком протягом періоду з 01.04.2009 року по 01.07.2010 року зайво сплачено Філії Концерну «МТМ» Орджонікідзевського району за теплове навантаження коштів підприємства на загальну суму 59500,21 грн., в тому числі за квітень - грудень 2009 року - 34946,22 грн., за січень - червень 2010 року - 24553,99 грн., чим порушено ч. 2 ст. 193 гл. 22 ГК України, ст. 629 ЦК України, ч. 1, 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у зв'язку з чим інспекція вимагає: відобразити в обліку дебіторську заборгованість за не надані послуги (різницю у вартості наданих послуг), провести претензійно-позовну роботу з контрагентом (надавачем послуг) щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або надання послуг на загальну суму 59500,21 грн., в іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат на загальну суму 59500,21 грн., шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст. ст. 130-136 Кодексу законів про працю України та ст. 1166 ЦК України.

На підставі викладеного позивач, посиланням на приписи ст. 224 ГК України та 1212 ЦК України, наполягає на стягненні з відповідача зайво сплачених коштів за користування тепловою енергією в сумі 59500,21 грн.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір купівлі-продажу, різновидом якого є договір на постачання продукту, яким виступає теплова енергія та її види. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що учасниками судового процесу є суб'єкти господарювання, в розумінні ст. 55 ГК України, тому до спірних правовідносин слід застосувати норми права, які регулюють питання постачання продукції - теплової енергії, зокрема договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Тобто, положення про порядок оплати товару - теплової енергії, його ціни, порядку розрахунків потрібно брати із загальних положень, присвячених договору купівлі-продажу, а саме використовувати вимоги ст. ст. 655-697 ЦК України.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Відповідно до спеціальної норми права, передбаченої у статтях 24, 25 Закону України "Про теплопостачання" № 2633-IV від 02.06.2005 року споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, а також відповідних нормативно-правових актів. Статтями 24, 25, 26, 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 року передбачені умови укладення договорів на теплопостачання.

Так, докази по справі свідчать, що на виконання вимог акту від 29.06.2010 року позивач надав відповідачу новий розрахунок витрат тепла на опалення приміщень ДП "Запорізький державний цирк" за фактично встановленими опалювальними приладами, у зв'язку з чим між сторонами у справі була укладена додаткова угода № 3 від 01.07.2010 року, згідно якої з 01.07.2010 року нарахування здійснювалось згідно нових теплових навантажень в обсягах Qрік = 706,06 Гкал, приєднане (максимальне) теплове навантаження Q = 0,276874 Гкал/годину, на опалення Qо = 0,254474 Гкал/год.

Разом з тим, яку вбачається з матеріалів справи, облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання відповідача здійснюється за встановленими у нього приладами обліку, які прийняті на комерційний облік, про що зазначено в розрахунках показів приладів теплообліку, що містяться в матеріалах справи. Відтак, нарахування за поставлену теплову енергію за спірний період з квітня 2009 року по червень 2010 року здійснювалось відповідачем тільки з врахуванням показників приладів обліку (тобто за фактично спожиту теплову енергію) та приєднаного теплового навантаження, яке передбачено договором, тобто в рамках умов діючого договору.

При цьому, в матеріалах справи міститься наданий позивачем акт ревізії фінансово-господарської діяльності в Державному підприємстві "Запорізький державний цирк" за період з 01.01.2007 року по 01.04.2009 роки, а також за 2004-2006 роки в частині реформування циркової галузі, складений Контрольно-ревізійним управлінням в Запорізькій області № 003/0015 від 23.06.2009 року, яким встановлено, що суцільним порядком за період з 01.03.2007 року по 01.05.2007 року, з 01.06.2008 року по 01.09.2008 року та з 01.01.2009 року по 01.04.2009 року шляхом звіряння зазначених в актах показань лічильників щодо обсягів спожитих цирком теплової енергії, води, електроенергії на кінець попереднього періоду та початок наступного відхилень не встановлено.

Зі змісту вказаного акту ревізії вбачається, що ним частково охоплюється період, який був предметом дослідження при проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Запорізький державний цирк" Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області за актом № 04-21/12 від 21.05.2012 року.

Як вбачається з позовної заяви, однією з підстав позовних вимог позивач зазначає ст. 224 ГК України та ст. 1212 ЦК України.

Частиною 2 ст. 224 ГК України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

На час стягнення збитків, на позивача покладається обов'язок довести суду згідно ст. 33 ГПК України наступне:

· по-перше, факт заподіяння йому збитків;

· по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань;

· по-третє, причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що спірний договір виконаний з боку відповідача у повному обсязі, акти приймання передачі виконаних робіт підписані з сторонами позивача без пропозицій та зауважень, що свідчить про прийняття останнім обсягу робіт, відбулося перерахування оплати за Договором, що також свідчить про отримання сторонами того, на що вони розраховували при його укладанні.

Згідно загальної практики про визначення розміру збитків (шкоди) заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги:

· А) вид (склад) збитків;

· Б) наслідки порушення договірних зобов'язань.

Стаття 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, відносить, зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства а також додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Проте, під час розгляду справи і вирішення спору по суті позивач не довів суду умови виникнення у нього збитків в сумі 59500, 21 грн. оскільки, відсутня складова збитків, причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням відповідачем своїх зобов'язань та утворенням збитків для підприємства позивача, також вид та наслідки збитків для його підприємницької діяльності.

Стаття 1212 ЦК України визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов'язань, що виникають у зв'язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави. Норми вказаної статті мають велике значення для вирішення спорів, пов'язаних із відновленням майнового стану, оскільки зобов'язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб (відновлення справедливості) в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, делікту, закону тощо.

Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння. Наприклад, продавець надав покупцеві здачу в більшому розмірі, ніж потрібно, або передав неоплачений товар.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК).

До відсутності правової підстави стаття 1212 відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Наприклад, коли правочин, на підставі якого передавалася річ, згодом був визнаний недійсним або коли закінчився строк дії договору, на підставі якого особа користувалася майном, тощо.

Друга частина коментованої статті передбачає, що підставою виникнення зобов'язання із безпідставного збагачення можуть бути як дії набувача майна або потерпілого, так і події. При цьому поведінка набувача майна може бути як правомірною (коли він набуває майно внаслідок помилки, без умислу зі своєї сторони), так і неправомірною (коли набувач майна свідомо подає підроблені документи для отримання пільги або здійснює якісь інші неправомірні діяння з метою отримання безпідставного збагачення).

Третя частина коментованої статті передбачає розповсюдження положень про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями ЦК. Встановивши такі положення, законодавець не надав визначення характеру такого додаткового застосування. Як мають застосовуватися норми коментованої статті до правовідносин із повернення виконаного за недійсним правочином або в разі витребування майна із чужого незаконного володіння: субсидіарно, альтернативно на вибір кредитора або завжди разом.

За своїми ознаками факт придбання або зберігання майна (цінності) без відповідних правових підстав одним суб'єктом правовідносин за рахунок інших суб'єктів правовідносин передбачає виникнення зобов'язань особливого виду, які мають назву кондиційні, які відносяться до позадоговірних правовідносин і мають мету поновлення майнового положення того суб'єкту, за рахунок котрого інший суб'єкт безпідставно збагатився.

Поняття "за рахунок іншої особи" означає, що одночасно відбувається два моменти: придбання або збереження майна однією особою та втрата майна іншою особою. Тобто, ця стаття передбачає позадоговірні зобов'язання, які виникають внаслідок придбання або зберігання майна чи грошових коштів за рахунок іншої особи без достатніх підстав.

Факт набуття або збереження майна чи грошових коштів без належних правових підстав одним суб'єктом правовідносин за рахунок іншого суб'єкта правовідносин зумовлює виникнення зобов'язань особливого виду, які мають назву кондикційних.

Кондикційні зобов'язання відносяться до позадоговірних зобов'язань. Головною метою кондикційних зобов'язань є відновлення майнового положення того суб'єкта, за рахунок котрого інший суб'єкт безпідставно збагати.

Однак, фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що спірні грошові кошти які є предметом позову в сумі 59500, 21 грн. були перераховані позивачем на користь відповідача за виставленими останнім рахунками в рамках укладеного між сторонами договору.

Враховуючи вищевикладене, підстави для стягнення з відповідача зайво сплачених коштів за користування тепловою енергією в сумі 59500,21 грн. відсутні.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач не довів суду факт порушення його прав з боку відповідача та наявність зайво сплачених коштів за користування тепловою енергією на користь відповідача в сумі 59500,21 грн., в тому числі і наявність підстав для стягнення вказаних коштів з останнього. Натомість наявними в матеріалах справи доказами підтверджений факт здійснення відповідачем нарахування за поставлену теплову енергію у відповідності з нормами діючого законодавства України та згідно умов укладеного договору з позивачем.

За таких обставин, у задоволенні позову Державного підприємства "Запорізький державний цирк" до Концерну "Міські теплові мережі" про стягнення зайво сплачених коштів за користування тепловою енергією в сумі 59500,21 грн. слід відмовити як необґрунтовано заявленого.

Стосовно клопотання відповідача щодо застосування строку позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Втім, пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (далі постанова Пленуму) визначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, законодавець встановлює, що коли суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право позивача, про захист якого він просить відповідачем не порушено, приймається рішення про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності. Якщо буде встановлено, що право позивача порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд приймає рішення, яким відмовляє в позові у зв'язку із закінченням строку позовної давності, а у випадку визнання причин пропуску цього строку поважними - порушене право має бути захищене.

Враховуючи те, що за наслідками розгляду справи встановлена відсутність порушення прав позивача з боку відповідача, у зв'язку з чим саме з цих підстав судом прийнято рішення про відмову в позові, тому відсутні підстави для застосування до спірних відносин приписів ст.ст. 256-261 ЦК України.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн. покладаються на позивача у справі - Державне підприємство "Запорізький державний цирк", згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 16.04.2015 року згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Запорізький державний цирк" до Концерну "Міські теплові мережі" про стягнення зайво сплачених коштів за користування тепловою енергією в сумі 59500,21 грн. - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн. покладаються на Державне підприємство "Запорізький державний цирк".

Повне рішення складено - 21.04.2015 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.