УХВАЛА

23.04.2015Справа № 910/23018/14

Суддя Господарського суду міста Києва Мандриченко О.В., розглянувши скаргу Приватного підприємства "Стивідорна компанія "Херсонський морський термінал" до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві про визнання незаконними дії та визнання недійними постанов

За позовом Приватного підприємства "Стивідорна компанія "Херсонський морський

термінал";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інкон";

про стягнення 500 000,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від скаржника: Швець О. В., представник, довіреність № б/н від 02.02.2015 р.;

Від боржника: не з`явилися;

Від ВДВС: Гудзь Р. В., представник, довіреність № 22б/18 від 14.04.2015 р.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/23018/14 від 11.11.2014 року задоволено позовні вимоги Приватного підприємства «Стивідорна компанія «Херсонський морський термінал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкон» про стягнення 500 000 грн. заборгованості.

На виконання вищевказаного рішення Господарським судом м. Києва було видано наказ у справі №910/23018/14 від 28.11.2014 року.

До відділу діловодства Господарського суду міста Києва 20.03.2015 від Приватного підприємства «Стивідорна компанія «Херсонський морський термінал» надійшла скарга б/н від 20.03.2015 на дії посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві у справі № 910/23018/14, відповідно до якої скаржник просить:

1. Визнати незаконними дії Начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєва С.В. щодо скасування Постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2014 №45900563 та зобов'язання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзя Р.В. винести Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за Наказом Господарського суду м. Києва у справі від 28.11.2014 р. №910/23018/14.

2. Визнати незаконними дії Начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєва С.В. щодо скасування Постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.03.2014 №45900563 та зобов'язання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзя Р.В. винести Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за Наказом Господарського суду м. Києва у справі від 28.11.2014 р. №910/23018/14.

3. Визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзя Р.В. щодо відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання Наказу Господарського суду м. Києва у справі №910/23018/14 від 28.11.2014 р.;

4. Визнати недійсною Постанову Начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєва С.В. про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні №45900563, якою скасовано документ "Постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором)" від 22.12.2014 р., що видав Гудзь Р.В. при примусовому виконанні Наказу Господарського м. Києва у справі №910/23018/14 від 14.11.2014;

5. Визнати недійсною Постанову Начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєва С.В. про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні №45900563, якою скасовано документ "Постанова про закриття виконавчого провадження (з ідентифікатором)" від 11.03.2015 р., що видав Гудзь Р.В. при примусовому виконанні Наказу Господарського м. Києва у справі №910/23018/14 від 14.11.2014;

6. Визнати недійсною Постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзя Р.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), якою відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання Наказу Господарського м. Києва у справі №910/23018/14 від 28.11.2014 р.;

Обгрунтовуючи подану скаргу стягувач зазначає, що 22 грудня 2014 року він звернувся до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Наказу від 28.11.2014 р.

22 грудня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзем Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №459000563 з примусового виконання рішення.

Як зазначає представник стягувача, разом з заявою про відкриття виконавчого провадження було подано оригінал довіреності на представлення інтересів Приватного підприємства «Стивідорна компанія «Херсонський морський термінал», яка була чинна на дату подачі заяви про відкриття виконавчого провадження.

Стягувач вказує на те, що 06.03.2015 року йому стало відомо з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємці, що боржником було внесено зміни в установчі документи, за результатами яких місце знаходження боржника було змінено м. Дніпропетровськ, Бабушинський район, бул. Глинки, 2, враховуючи дані обставини стягувач звернувся з заявою до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції з вимогою винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 459000563 у зв'язку зі зміною місця знаходження боржника.

11 березня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзь Р.В. винесено постанову про закриття виконавчого провадження для передачі виконавчого провадження за підвідомчістю.

Проте, 12 березня 2015 року начальником Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєвим С.В. було винесено постанову про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні №45900563, якою скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження" від 22.12.2014 р., та постанову про закриття виконавчого провадження винесені державним виконавцем Гудзь Р.В. та зобов'язано державного виконавця Гудзь Р.В. винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом Господарського суду м. Києва у справі від 28.11.2014 р. №910/23018/14.

Також, начальником Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєвим С.В. було винесено постанову про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні №45900563 від 12 березня 2015 року, якою скасовано документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження (п.10 ч.1 ст.49)" від 11.03.2015, що видав Гудзь Роман Володимирович при примусовому виконанні Наказу Господарського суду м. Києва у справі №910/23018/14 від 28.11.2014 р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкон» на користь Приватного підприємства «Стивідорна компанія «Херсонський морський термінал» 500 000,00 грн. та судовий збір в сумі 10 000,00 грн. та зобов'язано державного виконавця Гудзя Р.В. винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за Наказом Господарського суду м. Києва у справі від 28.11.2014 р. №910/23018/14.

12 березня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзь Р.В. було винесено Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), якою відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва у справі №910/20183/14 від 28.11.2014 р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкон» на користь Приватного підприємства «Стивідорна компанія «Херсонський морський термінал» 500 000,00 грн. та судовий збір в сумі 10 000,00 грн. Оскаржувані постанови мотивовані тим, що при подачі виконавчого документа до виконання, стягувачем надана довіреність не завірена належним чином.

Розглянувши документи і матеріали, які знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника скаржника, оцінивши докази, які мають значення для вирішення скарги, суд вважає за можливе її задовольнити, виходячи з наступного.

Статтею 85 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб Державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні вказаних дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби або до суду за місцем знаходження відповідного відділу Державної виконавчої служби, або до іншого суду згідно з вимогами закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з п.1 ч. 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Ч. 2 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається зі змісту заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження, виконавчий документ був поданий до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві за місцем знаходження боржника з оригіналом довіреності представника стягувача.

Статтею 244 Цивільного Кодексу передбачено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися також на акті органу юридичної особи.

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно із статтею 245 Цивільного Кодексу, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, форма довіреності може бути звичайною письмовою або письмовою нотаріальною. Нотаріально посвідчена довіреність вимагається на вчинення правочину, який потребує нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом або домовленістю сторін.

У тексті довіреності мають бути зазначені місце і дата її складання (підписання), прізвища, імена, по батькові (повне найменування юридичної особи), місце проживання (місцезнаходження юридичної особи) представника і особи, яку представляють, а в необхідних випадках і посаду, яку вони займають. У довіреностях на ім'я адвокатів зазначаються їх статус та членство в адвокатському об'єднанні (якщо адвокат є членом адвокатського об'єднання).

У відповідності до п. п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи

Так, до заяви про відкриття виконавчого провадження долучається належно завірена копія довіреності представника у разі подачі заяви через представника. Проте, до заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем долучено оригінал довіреності представника Приватного підприємства ««Стивідорна компанія «Херсонський морський термінал».

Як вбачається зі змісту п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Оскаржуваними постанови начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєва С.В. про скасування процесуальних документів у виконавчому провадженні №45900563 від 12.03.2015 (зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження) та державного виконавця Гудзя Р.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 12.03.2015 було відмовлено стягувачу у прийнятті до провадження наказу Господарського суду м. Києва у справі №910/23018/14 від 28.11.2014 р. у зв'язку з тим, що стягувачем надана довіреність не завірена належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що до заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем було долучено оригінал довіреності представника, яка була оформлена у відповідності до вимог Цивільного кодексу України.

Окрім того, довіреність є чинна на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження та з належним переліком повноважень представника, зокрема щодо представлення інтересів в органах державної виконавчої служби та скріплена печаткою Приватного підприємства «Стивідорна компанія «Херсонський морський термінал».

Посилання державного виконавця як на підставу повернення виконавчого документу на те, що довіреність представника стягувача не відповідає вимога передбачених п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, є необгрунтованим, оскільки довіреність щодо підтвердження повноважень представника надано в оригіналі в розумінні приписів ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України і спростовується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Як визначено частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заява про відкриття виконавчого провадження була подана у повній відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ було пред'явлено за місцем знаходженням боржника, надано оригінал довіреності представника Приватного підприємства «Стивідорна компанія «Херсонський морський термінал», а прийняті державними виконавцями рішення про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документу суперечать чинному законодавству України.

При цьому, господарський суд зауважує, що у зв'язку з визнанням недійсними вищезазначених постанов, Постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзя Р.В. про відкриття виконавчого провадження №45900563 від 22 грудня 2014 року є чинною з моменту її винесення, а строк знаходження на примусовому виконанні у Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві вважатиметься триваючим з 22 грудня 2014 року.

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 р. встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 3 ст. 51 «Про виконавче провадження» про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Як вбачається зі змісту ч. 4 ст. 51 «Про виконавче провадження» у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного підприємства «Стивідорна компанія «Херсонський морський термінал» до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити повністю;

2. Визнати незаконними дії начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєва С.В. щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2014 №45900563 та зобов'язання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзя Р.В. винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом Господарського суду м. Києва у справі від 28.11.2014 р. №910/23018/14.

3. Визнати незаконними дії начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєва С.В. щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.03.2014 №45900563 та зобов'язання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзя Р.В. винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом Господарського суду м. Києва у справі від 28.11.2014 р. №910/23018/14.

4. Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзя Р.В. щодо відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва у справі №910/23018/14 від 28.11.2014 р.;

5. Визнати недійсною постанову начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєва С.В. про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні №45900563, якою скасовано документ "Постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором)" від 22.12.2014 р., що видав Гудзь Р.В. при примусовому виконанні наказу Господарського м. Києва у справі №910/23018/14 від 28.11.2014;

6. Визнати недійсною постанову начальника Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ніколаєва С.В. про скасування процесуального документу у виконавчому провадженні №45900563, якою скасовано документ "Постанова про закінчення виконавчого провадження (з ідентифікатором)" від 11.03.2015 р., що видав Гудзь Р.В. при примусовому виконанні наказу Господарського м. Києва у справі №910/23018/14 від 28.11.2014;

7. Визнати недійсною постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Гудзя Р.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), якою відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського м. Києва у справі №910/23018/14 від 28.11.2014 р.

Суддя О.В. Мандриченко