ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.04.2015 Справа № 920/453/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кролевець, Сумська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація», м. Суми

про стягнення 15 631 грн. 06 коп.

Суддя Б.І. Лиховид

За участі представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: Селяніна Ю.О., довіреність від 15.04.2015р.

у судовому засіданні брала участь секретар с/з М.О. Ейсмонт

у судовому засіданні від 06.04.2015р. оголошувалась перерва до 08.04.2015р.

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 15 631 грн. 06 коп. за неналежне виконання відповідачем умов договору № 07/04-А від 07.04.2014р., з яких: 12 328 грн. 00 коп. - основний борг, 1 486 грн. 12 коп. - пеня, 1 639 грн. 62 коп. - інфляційні втрати, 177 грн. 32 коп. - 3% річних, а також просить витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Позивач у дане судове засідання не прибув, свого повноважного представника до суду не направив, проте електронною поштою надійшли письмові обґрунтування його позиції, згідно яких підтримує позовні вимоги повністю та просить суд їх задовольнити.

У запереченні проти позову від 07.04.2015р. відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність поставок з боку позивача по тим накладним, що зазначені позивачем в обґрунтування позовних вимог.

У дане судове засідання представник відповідача подав письмове пояснення від 16.04.2015р., в якому зазначає, що позивачем, на виконання умов договору № 07/04-А від 07.04.2014р., поставлявся товар лише по накладній № 03/06 від 03.06.2014р. на суму 18 000 грн. 00 коп., а поставка інших товарів з номенклатури накладної не регулюється договором № 07/04-А, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника відповідача, оцінивши надані докази, суд встановив:

07.04.2014р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація» (відповідач, покупець) був укладений договір № 07/04-А, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця лікарсько-рослинну сировину (товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити поставлену лікарсько-рослинну сировину на умовах даного договору.

У відповідності до п. 1.2 вказаного договору, найменування, ціна, кількість товару вказуються у специфікаціях, які є невід`ємними частинами даного договору.

Згідно п. 2.2 відвантаження товару здійснюється в узгоджені сторонами у специфікаціях строки.

Пунктами 4.1 - 4.3 договору передбачено, що ціна товару вказується у специфікаціях. Загальна вартість договору визначається шляхом сумування вартості поставленого товару. Покупець оплачує поставлений товар в наступному порядку: платежом у розмірі 100% загальної вартості партії товару, протягом 60 днів з моменту відвантаження товару, на підставі виставленого постачальником рахунку, по узгодженій у даному договорі ціні, по безготівковому розрахунку у гривнях. Покупець може здійснювати попередню оплату товару.

Специфікацією № 1 від 07.04.2014р. до вказаного договору, сторони узгодили поставку товару на загальну суму 144 750 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Договір № 07/04-А від 07.04.2014 року підписаний позивачем особисто та директором відповідача, скріплений печатками сторін, відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 628, 639, Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не був розірваний сторонами та не визнавався недійсним в судовому порядку.

У ст. 712 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач, в обгрунтування позовних вимог, зазначає, що відповідачем були порушені умови договору № 07/04-А від 07.04.2014р. в частині строків оплати поставленого товару згідно накладних № 5 від 06.06.2014р. та № 6 від 05.07.2014р. на загальну суму 42 328 грн. 00 коп., яка була оплачена відповідачем лише частково на суму 30 000 грн. 00 коп. Позивач вважає, що факт постачання ним лікарської рослинної сировини по специфікації № 1 до договору № 07/04-А на загальну суму 42 328 грн. 00 куп. був встановлений рішенням господарського суду Сумської області від 10.11.2014р. у справі № 920/1656/14, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.01.2015р., а тому, посилаючись на ст. 35 ГПК України, вважає, що дані обставини не підлягають доказуванню знову.

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок оформлення первинних документів (в тому числі накладних) регулюється Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88.

Так, статтею 1 вказаного Закону передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У ст. 9 вищевказаного Закону встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У зв'язку з вищевикладеними нормами, у накладній повинні бути вказані особи, які її складають і яких можна ідентифікувати, тобто особа, яка поставила товар за накладною, особа, яка отримала товар за накладною, печатки сторін, тощо.

При цьому, з копій накладних № 5 від 06.06.2014р. та № 6 від 05.07.2014р., на які посилається позивач в обґрунтування факту поставки ним товару відповідачу за договором № 07/04-А від 07.04.2014р., вбачається, що на них відсутні відмітки, які б давали можливість встановити, що отримання товару було здійснено саме ТОВ «Сумифітофармація», оскілки на них відсутні печатка та підпис повноважної особи відповідача, що виключає можливість прийняття ці накладні в якості доказів здійснення поставки товару, у розумінні ст. 34 ГПК України. Крім того, в матеріалах справи відсутні довіреності на отримання товару, які б підтверджували, що товар за вказаними накладними отримувався уповноваженими особами відповідача. Натомість надані відповідачем копії (та оригінали для огляду) накладної № 03/06 від 03.06.2014р. та товарно-транспортної накладної № 03/06 від 03 червня 2014р. містять всі необхідні реквізити, передбачені для первинних документів у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в т. ч. печатку і підпис позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме накладна № 03/06 від 03.06.2014р. є належним доказом здійснення позивачем поставки товару відповідачу, в номенклатурі якої є товар, передбачений специфікацією № 1 до договору № 07/04-А від 07.04.2014р. З вказаної накладної чітко видно, що по специфікації № 1 до договору № 07/04-А позивачем було поставлено відповідачу корінь сабельника на суму 18 000 грн. 00 коп., а поставка інших товарів з номенклатури даної накладної не регулюється укладеним між сторонами договором № 07/04-А від 07.04.2014р.

Що стосується посилань позивача на Акт звірки взаємних розрахунків між сторонами, то вказаний Акт не є доказом підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем у відповідності до ст. 34 ГПК України.

Також позивач вважає, що факт постачання ним лікарської рослинної сировини по специфікації № 1 до договору № 07/04-А від 07.04.2014р. на загальну суму 42328 грн. 00 коп. був встановлений при розгляді справи № 920/1656/14, а за таких обставин, на підставі ст. 35 ПІК України, не підлягає доказуванню. Суд зазначає, що такі твердження позивача є помилковими, оскільки, як вбачається з рішення господарського суду Сумської області у справі № 920/1656/14, під час розгляду вказаної справи не досліджувались та не встановлювались факти, які є предметом доказування у даній справі, а саме кількість поставленого товару по специфікації № 1 до договору № 07/04-А від 07.04.2014р.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбаченим цим Кодексом.

Аналогічна норма щодо виконання зобов`язань міститься в статті 526 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом не вбачається порушень з боку відповідача прав та законних інтересів позивача по виконанню умов укладеного між ними договору № 07/04-А від 07.04.2014р., оскільки позивачем не подано належних доказів на підтвердження своєї позиції, у зв`язку з чим позовні вимоги визнаються необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо основної заборгованості, то у позивача відсутні і підстави щодо вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, тому суд відмовляє і у даній частині позовних вимог.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 28.04.2015р.

СУДДЯ Б.І. ЛИХОВИД