РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015Справа №910/4162/14

За позовом Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно - Західна залізниця»

До Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

Про стягнення 67 924,65 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Гуслякова М.З., довіреність № 5805-НЮ від 23.12.2013

від відповідача Онищенко І.П., довіреність № 49/10 від 19.09.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно - Західна залізниця» (далі - позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про стягнення 67 924,65 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 06-11-617 від 30.08.2010р.

Ухвалою суду від 17.03.2014р. порушено провадження у справі № 910/4162/14 та призначено розгляд на 11.04.2014 р.

11.04.2014р. представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки на даний час відповідач реорганізується.

Представник позивача у судовому засіданні надав документи, на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, надав пояснення по справі, проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі заперечив.

Представник відповідача надав пояснення по справі.

Суд вирішив задовольнити клопотання відповідача та зупинити провадження по справі, оскільки 01 серпня 2012 року в офіційному друкованому виданні «Урядовий кур'єр», відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 26.07.12 № 5-5 було опубліковано оголошення про припинення діяльності ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», шляхом реорганізації - перетворення в ПАТ «Синтез - Газ України».

Відповідно до п.10 наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 26.07.12 № 545 визнано ПАТ «Ситез-Газ України» правонаступником майнових прав та обов'язків ДК «Газ України» відповідно до затверджених у встановленому порядку передавальних актів після завершення процедури припинення діяльності цієї юридичної особи відповідно до чинного законодавства.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 989 від 23.12.2013 «Про внесення змін до наказу Міненерговугілля України від 26.07.12 № 545» до наказу Міненерговугілля України № 545 від 26.07.12 «Про припинення Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» шляхом її реорганізації (перетворення)» внесено, зокрема, такі зміни: у пункті 8 наказу цифри « 31.12.2013» замінено цифрами « 31.12.2014», у зв'язку з чим виконання заходів з реорганізації ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», передбачених законодавством, продовжуються до 31 грудня 2014 року.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора. Який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку заміни однієї з сторін її правонаступником..

Оскільки на час розгляду справи відбуваласься заміна відповідача на його правонаступника ПАТ «Синтез - Газ України», суд прийшов до висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 910/4162/14 до закінчення реорганізації ДК «Газ України», що і було здійснено відповідно до ухвали суду від 11.04.2014р.

Після направлення на адресу сторін, 14.02.2015р. судового запиту, щодо стану процедури реорганізації, позивач повідомив суд, про те, що наказ, згідно якого відбувалась реорганізація підприємства відповідача, було визнано таким, що втратив чинність, згідно наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 650 від 18.09.2014р (скан-копія долучена до матеріалів справи, за ініціативною суду).

Вараховуючи те, що обставина, на підставі якої суд зупинив провадження у справі № 910/4162/14, відпала, господарський суд міста Києва поновив провадження у вказаній справі згідно ухвали від 03.03.2015р. та призначив до розгляду на 20.04.2015р.

20.04.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, надав додаткові документи по справі.

Представник відповідача проти позову заперечив, зокрема і у частині нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2010 року між Державним територіально-галузевим об'єднанням Південно-Західна залізниця» (далі - позивач, покупець) та Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - відповідача, постачальник) було укладений договір поставки природного газу № 06/11-617 (далі - Договір), відповідно до якого відповідач зобов'язався поставити позивачу імпортований природний газ , а позивач зобов'язався прийняти газ та сплатити його вартість на умовах договору (п.1.1 договору)

Відповідно до п. 5.1. Договору строк поставки газу становив з 06 серпня 2011 року по 30 вересня 2011 року включно.

Згідно п. 4.1. договору, оплата за природний газ мала проводитись грошовими коштами в такому порядку: за серпень 2011 року - протягом трьох банківських днів з дати укладання цього договору; за вересень 2011 року - оплата в розмірі по 34% від вартості запланованих місячних обсягів проводяться протягом трьох банківських днів з дати укладення договору; оплата в розмірі по 33% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Відповідно до п. 4.3. договору у платіжних дорученнях відопвідач повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання, призначення платежу. За наявності заборгованості за цим договором Постачальник зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за спожитий газ, поставлений в минулі періоди за цим договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Згідно до п. 4.4 договору кошти, які надійшли від Покупця будуть зараховані, як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

На виконання умов договору, позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у якості попередньої оплати у розмірі 543 100,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами, копії яких наявні в матеріалах справи.

На виконання умов договору відповідача поставив позивачу природний газ на 356 057,64 грн., та повернув грошові кошти у розмірі 127 179,47 грн., внаслдіок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 59 862,89 грн., у вигяді не повернутої суми попередньої оплати.

Позивач звертався до відповідача, згідно листів, копії яких наявні в матеріалах справи, в яких вимагав повернути залишок коштів, проте відповідач на них не відреагував.

Пунктом 7.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача 67 924,65 грн., з яких: 59862,89 грн. - залишок попередньої оплати, 1309,30 грн. - інфляційних втрат, 6752,46 грн. - 3% річних та відшкодувати сплачений судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання і зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідачем не було поставлено товар позивачу на суму 59 862,89 грн. та не було повернуто вказану суму, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги позивача в цій частині.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, то такі вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Оскільки попередню оплату поставки газу здійснено, а газ не поставлено, відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару від постачальника, який одержав суму попередньої оплати.

Водночас застосування позивачем частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення з Відповідача суми індексу інфляції та трьох процентів річних є помилковим, оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку природного газу, не вважаються грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України.

Відповідно до постанови пленуму ВГСУ від 17.12.13 № 14 обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 15.10.13.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову частково, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Дочірньої компанії Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (, 04116, м.Київ, вул. Шолуденка 1) на користь Державного територіально-галузевого обладнання «Південно - Західна залізниця» (, 01601 м. Київ, вул. Лисенка 6) 59 862 (п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 89 коп. - авансового платежу та судовий збір у розмірі 1607 (одну тисячу шістсот сім) грн. 76 коп.

В іншій частині, заявлених позовних вимог - відмовити.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 29.04.2015р.)

Суддя В.І.Мельник