ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Справа № 911/851/15

Господарський суд Київської області в складі судді Скутельника П.Ф., при секретарі Жилі Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 911/851/15

за позовом Красятицької селищної ради, ідентифікаційний код: 04361723, місцезнаходження: 07053, Київська обл., Поліський р-н, смт Красятичі, вул. Жовтнева, буд. 84,

до товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗВАЖІВСЬКЕ АГРО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО", ідентифікаційний код: 03755495, місцезнаходження: 07241, Київська обл., Іванківський р-н, с. Розважів, вул. Іванківська, буд. 9,

про розірвання договору та зобов'язання повернути земельні частки (паї),

за участю представників сторін:

від позивача: Бурдим К.В., який діє на підставі довіреності від 25.10.2014 року б/н;

від відповідача: не з'явився, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Красятицька селищна рада (далі за текстом: Позивач або Орендодавець) звернулась до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗВАЖІВСЬКЕ АГРО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" (далі за текстом: Відповідач або Орендар) про розірвання договору оренди земельних часток (паїв) від 02.01.2012 року за № 5 (далі за текстом: Договір) та зобов'язання Відповідача повернути земельні частки (паї) зі складу не витребуваних земельних ділянок (часток, паїв).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за договором оренди земельних часток (паїв) від 02.01.2012 року за № 5, що перебувають в межах Красятицької селищної ради, зі сплати орендної плати, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у вигляді боргу зі сплати орендної плати в сумі 99126,07 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сто двадцять шість гривень 07 коп.), в зв'язку з чим Позивач просить суд розірвати Договір та зобов'язати Відповідача повернути Позивачу земельні частки (паї) зі складу не витребуваних земельних ділянок (часток, паїв).

Ухвалою господарського суду від 04.03.2015 року порушено провадження у справі № 911/851/15, розгляд якої призначено на 23.03.2015 року.

23.03.2015 року в судове засідання з'явився Позивач, який виконав вимоги ухвали суду від 04.03.2015 року, дав пояснення, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи повідомленим про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 04.03.2015 року не виконав. Ухвалою суду від 23.03.2015 року розгляд справи відкладено на 20.04.2015 року.

20.04.2015 року через відділ діловодства господарського суду Київської області від Позивача надійшов супровідний лист від 20.04.2015 року б/н (вх. № 8954/15 від 20.04.2015 року) з додатком у вигляді належним чином завірених довідок Вишгородської ОДПІ від 16.04.2015 року за № 427/10/19-017 та від 16.04.2015 року за № 428/10/19-017, згідно яких за Відповідачем рахується заборгованість за Договором, розмір якої станом на 16.04.2015 року складає 99126,07 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сто двадцять шість гривень 07 коп.).

20.04.2015 року в судове засідання з'явився Позивач, який дав пояснення, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи повідомленим про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 04.03.2015 року та від 23.03.2015 року не виконав.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1., абз. 1 п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року за №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги викладене, а також те, що Відповідач належним чином повідомлений про подання до суду позову, дату та час розгляду справи та враховуючи те, що кореспонденція суду також направлена на адресу Відповідача, то суд дійшов висновку, що Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що неявка в судове засідання Відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарський судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки Відповідач в судове засідання не з'явився будучи повідомленим про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та доказів, на які він посилався би, як на підставу для відмови в задоволенні позову, суду не надав, то відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У зв'язку з цим, спір розглядався за наявними у справі матеріалами, після дослідження яких та врахування наданих пояснень представником Позивача суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення у справі, оголошення якого призначено на 20.04.2015 року.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у ст. 13 передбачає, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Поліською районною державною адміністрацією Київської області з дотриманням вимог ст.ст. 1, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» видане розпорядження «Про надання в оренду земельних ділянок (не витребуваних часток (паїв)» від 20.07.2011 року за № 230, згідно із п. 1 якого надати в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "РОЗВАЖІВСЬКЕ АГРО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" земельні ділянки, загальною площею 3669,5223 га зі складу не витребуваних земельних часток (паїв), місцезнаходження власників яких невідоме, власники яких померли, а спадкоємці не з'явилися, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території сільських та селищних рад Поліського району згідно з додатком до появи власників та спадкоємців земельних часток (паїв) та отримання ними державних актів на право власності на земельну ділянку.

Згідно із п. 2 розпорядження Поліської районної державної адміністрації Київської області «Про надання в оренду земельних ділянок (не витребуваних часток (паїв)» від 20.07.2011 року за № 230, доручити відповідним селищним та сільським радам укласти договори оренди землі, встановити ставку орендної плати.

Додаток до розпорядження Поліської районної державної адміністрації Київської області «Про надання в оренду земельних ділянок (не витребуваних часток (паїв)» від 20.07.2011 року за № 230 передбачає, що на території Красятицької селищної ради передачі в оренду підлягають 64 не витребувані земельні частки (паї), загальною площею 486,5233 га.

02.01.2012 року між Красятицькою селищною радою та товариством з обмеженою відповідальністю "РОЗВАЖІВСЬКЕ АГРО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" укладено договір оренди земельних часток (паїв) від 02.01.2012 року за № 5, згідно п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельні частки (паї) зі складу не витребуваних земельних ділянок (часток, паїв) відповідно до розпорядження Поліської районної державної адміністрації Київської області «Про надання в оренду земельних ділянок (не витребуваних часток (паїв)» від 20.07.2011 року за № 230 розміром 486,5233 гектарів (у тому числі рілля 486,5233 га.) вартістю 4405350,80 гривень, які розміщенні в межах земельних ділянок.

Відповідно до п. 2.1. Договору, земельні частки (паї) передаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Договір у п. 2.2. передбачає, що за користування вказаними в Договорі земельними частками Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 3 % від вартості грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної оцінки. Розмір орендної плати визначається за домовленістю між Сторонами, але не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством. Орендна плата за оренду однієї земельної частки (паю) встановлюється за домовленістю Сторін в грошовій формі. Орендна плата за користування земельними частками (паями) вноситься до 30 числа один раз на місяць, рівними долями протягом року. Підставою для нарахування орендної плати є підписання Сторонами Акту прийому-передачі земельних часток (паїв) у користування (Додаток до Договору №1). Орендна плата розраховується та сплачується пропорційно часу фактичного використання земельних часток (паїв), який рахується з дати підписання Сторонами Акту прийому-передачі земельних часток (паїв) у користування (Додаток до Договору № 1). Розмір платежів за окремими формами оплати щороку погоджується між Сторонами шляхом унесення змін або доповнень до цього Договору (додаток). Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Орендар, за погодженням з Орендодавцем, може перенести термін виплати орендної плати.

За умовами п. 2.3. Договору, Договір укладено строком на 10 (десять) років, при цьому Договір діє до повного завершення сільськогосподарського року (до повного завершення збирання врожаю) з обов'язковим попередженням Орендодавцем Орендаря за три місяці. Договір може бути припинений у будь-який час за взаємної згоди Сторін. Сторони не мають права відмовитись від виконання умов цього Договору в односторонньому порядку. За Орендодавцем зберігаються всі права розпорядження земельними частками (паями). В разі переходу права власності до інших осіб Договір оренди зберігає чинність для нового власника. У разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства щодо окремої земельної частки (паю).

Згідно із положеннями Розділу 3 Договору, Орендар зобов'язаний своєчасно сплачувати орендну плату, визначену у Договорі, та Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір у Розділі 4 передбачає, що Договір набуває чинності з моменту його реєстрації в Красятицькій селищній раді.

В ході розгляду справи встановлено, що Договір зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Красятицької селищної ради, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 02.01.2012 року за № 05.

Закон України «Про оренду землі» в редакції чинній на час укладення Договору в ст. 17 передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Сторони Договору з метою дотримання вимог ст. 17 Закону України «Про оренду землі» та положень п. 2.2. Договору 02.01.2012 року склали та підписали Акт прийму-передачі земельних ділянок в оренду від 02.01.2012 року (далі за текстом: Акт), який є Додатком за № 1 до Договору та за п.п. 1, 3, 4, 5 якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельні частки (паї) зі складу не витребуваних земельних ділянок (часток, паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красятицької селищної ради Поліського району Київської області, загальною площею 389,1982 га, втому числі ріллі 389,1982 га, на яких об'єкти нерухомості та інфраструктури відсутні.

Відповідно до п.п. 6, 7 Акту, нормативно грошова оцінка земельних ділянок відповідно до оцінки станом на 01.01.2012 року складає 3 510 493,50 грн. та розмір орендної плати в рік становить 105314,80 грн., що складає 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Закон України «Про оренду землі» в ч.ч. 1, 2, 3 ст. 21 передбачає, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Податковий кодекс України в п. 14.1.136. ст. 14 передбачає, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідач в порушення вимог ст.ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 13, 21 Закону України «Про оренду землі», п.п. 1.1., 2.2., Договору та Розділу 3 Договору свої зобов'язання за Договором щодо своєчасної сплати в повному обсязі оренди плати не виконує, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість по сплаті орендних платежів, розмір якої станом на 16.04.2015 року складає 99126,07 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сто двадцять шість гривень 07 коп.).

Постанова Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 року за № 6 визначає, що за змістом статей 1, 13 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватись належними доказами, наприклад довідкою, виданою державною податковою інспекцією, про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою. Аналогічне також вказано в Рекомендаціях Президії Вищого господарського суду України «Про практику застосування господарськими судами земельного законодавства» від 02.02.10, і, зокрема, що доводи про наявність заборгованості по орендній платі мають підтверджуватись належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості по земельному податку та оренді землі.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог щодо розміру заборгованості Відповідача по сплаті орендних платежів за Договором надано суду копії довідок Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 10.11.2014 року за № 1464/10/19-018, від 23.02.2015 року за № 205/10/19-017, від 16.04.2015 року за № 427/10/19-017, від 16.04.2015 року за № 428/10/19-017 та довідки Красятицької селищної ради від 23.02.2015 року за № 1.10/65, за наслідками дослідження яких суд приходить до висновку, що вказані довідки є належними і допустимими доказами наявності заборгованості у Відповідача перед Позивачем по сплаті орендних платежів.

Як встановлено судом, ухвалами господарського суду Київської області від 04.03.2015 року та від 23.03.2015 року суд зобов'язував Відповідача подати належні докази виконання Відповідачем зобов'язань за Договором щодо своєчасності та повноти сплати орендних платежів.

Станом на момент розгляду справи Відповідачем не надано суду належних доказів своєчасного виконання зобов'язань у повному обсязі за Договором щодо сплати орендних платежів.

Таким чином, за наслідками детального дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що Позивач довів суду та Відповідач не спростував належними і допустимими доказами того, що у Відповідача перед Позивачем внаслідок систематичного невиконання своїх зобов'язань за Договором в період з 02.01.2012 року по 31.12.2014 року включно наявна заборгованість за Договором оренди у вигляді боргу зі сплати орендної плати, розмір якої станом на 16.04.2015 року складає 99126,07 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч сто двадцять шість гривень 07 коп.).

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Цивільний кодекс України у ст. 612 передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Суд приходить до висновку, що дії Відповідача є порушенням договірних зобов'язань, тому Відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання.

За таких обставин суд погоджується з позицією Позивача, що Відповідачем систематично не сплачується орендна плата за землю.

Закон України «Про оренду землі» в ч. 3 ст. 31 передбачає, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).

Враховуючи зміст положень ст.ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі» останні передбачають можливість дострокового розірвання договору оренди землі за рішенням суду на підставах, в тому числі, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно положень п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Суд погоджується з позицією Позивача, що систематична несплата Відповідачем орендної плати за договором, є невиконання орендарем передбачених Договором та Законом обов'язків, що є підставою для припинення його дії шляхом дострокового розірвання в судовому порядку.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вищевказане право та охоронювані законом інтереси Позивача підлягають захисту судом у спосіб, визначений п.п. 4, 7 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, абз. 3, 10 ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, шляхом припинення правовідносин та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та доведеними в повному обсязі за допомогою належних і допустимих письмових доказів, внаслідок чого задовольняються судом в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс України у ст. 36 встановлює, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались суду Позивачем в якості доказів, є належними та допустимими письмовими доказами, які стосуються предмету спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Надані Позивачем докази не спростовані та Відповідачем протягом розгляду справи не заперечувались.

Поряд з цим, Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача судовий збір у сумі 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень 00 коп.).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору в сумі 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень 00 коп.), відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на Відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Красятицької селищної ради до товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗВАЖІВСЬКЕ АГРО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО" про розірвання договору та зобов'язання повернути земельні частки (паї), - задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди земельних часток (паїв) від 02.01.2012 року за № 5, укладений між Красятицькою селищною радою, ідентифікаційний код: 04361723, місцезнаходження: 07053, Київська обл., Поліський р-н, смт Красятичі, вул. Жовтнева, буд. 84, та товариством з обмеженою відповідальністю "РОЗВАЖІВСЬКЕ АГРО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО", ідентифікаційний код: 03755495, місцезнаходження: 07241, Київська обл., Іванківський р-н, с. Розважів, вул. Іванківська, буд. 9, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Красятицької селищної ради, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 02.01.2012 року за № 05.

3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "РОЗВАЖІВСЬКЕ АГРО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО", ідентифікаційний код: 03755495, місцезнаходження: 07241, Київська обл., Іванківський р-н, с. Розважів, вул. Іванківська, буд. 9, повернути Красятицькій селищній раді, ідентифікаційний код: 04361723, місцезнаходження: 07053, Київська обл., Поліський р-н, смт Красятичі, вул. Жовтнева, буд. 84, земельні частки (паї) зі складу не витребуваних земельних ділянок (часток, паїв), загальною площею 389,1982 га, нормативна грошова оцінка яких становить 3 510 493,50 грн. (три мільйони п'ятсот десять тисяч чотириста дев'яносто три гривні 50 коп.), що розташовані в межах Красятицької селищної ради Поліського району Київської області, передані в оренду за договором оренди земельних часток (паїв) від 02.01.2012 року за № 5.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗВАЖІВСЬКЕ АГРО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО", ідентифікаційний код: 03755495, місцезнаходження: 07241, Київська обл., Іванківський р-н, с. Розважів, вул. Іванківська, буд. 9, на користь Красятицької селищної ради, ідентифікаційний код: 04361723, місцезнаходження: 07053, Київська обл., Поліський р-н, смт Красятичі, вул. Жовтнева, буд. 84, судовий збір у сумі 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень 00 коп.).

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя П.Ф. Скутельник

Повний текст рішення складено та підписано 27 квітня 2015 року