ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 921/1046/14-г/8

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Чернова Є.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 17.02.2015
у справі№ 921/1046/14-г/8 Господарського суду Тернопільської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго"

простягнення 4569242,43 грн .
за участю представників сторін
від позивача:Козак Н.В. (довіреність від 24.06.2014 № 14-174),
від відповідача:не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 01.12.2014 у справі № 921/1046/14-г/8 (суддя Гирила І.М.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 921/1046/14-г/8 (у складі колегії суддів: Бонк Т.Б. - головуючого, Бойко С.М., Якімець Г.Г.) провадження у справі щодо стягнення 3242245,81 грн основного боргу припинено. Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 51856,15 грн. в повернення сплаченого позивачем судового збору. В задоволенні решти частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 921/1046/14-г/8 Господарського суду Тернопільської області, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 01.12.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 921/1046/14-г/8 Господарського суду Тернопільської області щодо відмови у стягненні 291129,91 грн. пені, 179814,64 грн. 3% річних, 556883,62 грн. інфляційних втрат, 299168,46 грн. штрафу, в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позову. В іншій частині постанову залишити без змін.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення та неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (продавець) та Обласним комунальним підприємством теплових мереж "Тернопільтеплокомуненерго", правонаступником якого є Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго", (покупець) 05.10.2012 укладено договір купівлі-продажу природного газу № 137/12-БО-30, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах договору (пункт 1.1, пункт 1 договору).

Відповідно до пунктів 2, 2.1 договору, продавець передає покупцеві з 01.10.2012 по 31.12.2012 газ, обсягом до 2715000 куб. м, у тому числі по місяцях кварталів: жовтень - 278,0 тис. куб. м, листопад - 1074,0 тис. куб. м, грудень - 1363,0 тис. куб. м. Обсяги газу, що планується передати за договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Підпунктом 3.1 пункту 3 договору передбачено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі.

Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Підпунктом 3.4 пункту 3 договору передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригінала акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування встановлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м газу становить 3509,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. Крім цього, збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 305,60 грн., ПДВ 20% - 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн. До сплати за 1000 куб. м природного газу належить 3884,78 грн., ПДВ -20% 776,96 грн., всього з ПДВ 4661,74 грн. (підпункти 5.1; 5.2 пункту 5 договору).

Відповідно до підпункту 6.1 пункту 6 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (підпункт 7.1 пункту 7 договору).

Згідно з підпунктом 7.2 пункту 7 договору купівлі-продажу природного газу, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 (про встановлення оплати за газ) цього договору покупець у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) % від суми простроченого платежу.

Підпунктом 11.1 пункту 11 договору встановлено, що останній набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.10.2012 і діє щодо поставки газу до 31.12.2012 , щодо розрахунків - до їх повного здійснення.

Судами встановлено, що на виконання умов договірних відносин продавцем передано покупцеві 2118252 куб. м природного газу на загальну суму 9874731,56 грн., що підтверджується копіями актів приймання-передачі природного газу, за період з жовтня 2012 року по грудень 2012 року, які підписані та скріплені печатками представників обох сторін.

Комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" виконало частково свої зобов'язання з оплати за отриманий природний газ на суму 6632485,75 грн., що підтверджується довідкою, поданою позивачем, з операцій підприємства "Тернопільтеплокомуненерго КПТМ Тернопільської ОР" за період з 01.10.2012 по 31.07.2014. Таким чином, сума основного боргу відповідача перед позивачем на момент подачі позовної заяви становить 3242245,81 грн.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 "Деякі питання надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого постачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" між сторонами у справі та Головним управлінням державної Казначейської служби України у Тернопільській області, Департаментом фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації, Управлінням житлово-комунального господарства Тернопільської обласної державної адміністрації 07.10.2014 укладено договір № 648/30 про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.

Предметом вказаного договору є організація та проведення сторонами взаєморозрахунків, відповідно до пункту 24 статті 14, пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік", постанови Кабінету Міністрів від 29.01.2014 № 30.

За умовами вказаного договору, сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за спожитий природний газ перед позивачем за договором купівлі-продажу природного газу у розмірі 3242245,81 грн., у тому числі податок на додану вартість 540374,30 грн., за рахунок коштів субвенції з державному бюджету місцевому бюджету для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Сторонами погоджено перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору.

Казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду Державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з пунктом 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Головному управлінню державної Казначейської служби України у Тернопільській області (сторона перша) у сумі 3242245,81 гривень на підставі рішення Мінфіну. Сторона перша перераховує на рахунок Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації (сторона друга) кошти в сумі 3242245,81 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона друга перераховує на рахунок Управління житлово-комунального господарства Тернопільської обласної державної адміністрації (сторона третя) кошти в сумі 3242245,81 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона третя перераховує на рахунок Комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" (сторона четверта) кошти в сумі 3242245,81 гривень для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Сторона четверта перераховує на рахунок Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"(сторона остання) кошти в сумі 3242245,81 гривень, у тому числі податок на додану вартість 540374,30 гривень, для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 05.10.2012 № 137/12-БО-30 за 2012 рік. Сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Крім цього, сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору (частина 2 пункту 10 договору про організацію взаєморозрахунків).

Під час розгляду справи судом першої інстанції, Комунальним підприємством теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" 15.10.2014, перераховано на рахунок Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" грошові кошти в розмірі 3242245,81 грн. за спожитий природний газ, згідно з договором № 137/12-БО-30 за 2012 рік, що підтверджується платіжним дорученням № 10 від 15.10.2015 та письмовим підтвердження представника позивача від 10.11.2014.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до абзацу 1 та 3 пункту 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Суди дійшли до правильного висновку про наявність правових підстав для припинення провадження у справі щодо стягнення основного боргу в розмірі 3242245,81 грн.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 291129,91 грн., 3% річних у розмірі 179814,64 грн., інфляційних збитків у розмірі 556883,62 грн., 7 % штрафу у розмірі 299168, 46 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України, пеня є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що договір про організацію взаєморозрахунків № 648/ 30 від 07.10.2014 не є новацією в розумінні частини 2 статті 604 Цивільного кодексу України, оскільки договір укладений іншим колом суб'єктів, ніж договір № 137/12-БО-30 від 05.10.2012, та не припиняє первісні зобов'язання за останнім, а лише організовує взаєморозрахунки заборгованості, яка існує по ньому. Уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України ( у справі № 14/108 від 30.09.2014; № 14/099 від 23.09.2014).

Для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, частиною 1 статті 230 Господарського України необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 15 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій щодо предмета договору.

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що строк виконання зобов'язань з оплати природного газу на суму 3242 245,81 грн., отриманого на умовах договору № 137/12-БО-30 від 05.10.2012, сторони погодили умовами договору № 648/ 30 від 07.10.2014 про організацію взаєморозрахунків, прострочення оплати за умовами якого не доведено.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав щодо стягнення пені у розмірі 291129,91 грн., 3% річних у розмірі 179814,64 грн., інфляційних збитків у розмірі 556883,62 грн., 7 % штрафу у розмірі 299168, 46 грн.

Таким чином, постанова Львівського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 921/1046/14-г/8 Господарського суду Тернопільської області підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, касаційна інстанція погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 921/1046/14-г/8 Господарського суду Тернопільської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 921/1046/14-г/8 Господарського суду Тернопільської області залишити без змін.

Головуючий суддяОвечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О.
Чернов Є.В.