ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р. Справа № 909/114/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

Дубник О.П.

суддів Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу Управління освіти Коломийської міської ради №342/01-19/05 від 12.03.2015 р.

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 05.03.2015 р.

у справі №909/114/15

за позовом фізичної особи-підприємця Максим'юк Михайла Дмитровича с.Машин Івано-Франківської області

до відповідача Управління освіти Коломийської міської ради

про стягнення боргу в сумі 288 737,19 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 05.03.2015 р. (суддя І.М. Скапровська) позов задоволено частково. Стягнуто з Управління освіти Коломийської міської ради на користь фізичної особи-підприємця Максим'юк Михайла Дмитровича 679.94грн. заборгованості та 5 781,14 грн. судового збору.

Рішення суду в частині припинення провадження у справі мотивоване тим, що після звернення позивача до суду відповідачем погашено заборгованість у розмірі 288 057, 25 грн., решта боргу у розмірі 679, 94 грн. стягнено з відповідача у з зв'язку з невиконанням зобов'язання у цій частині.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати в частині стягнення судового збору у розмірі 5 781,14 грн. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», зменшення розміру позовних вимог є підставою для повернення судового збору.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та дату судового засідання.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 29.01.2014р. та 21.03.2014р. між Управлінням освіти Коломийської міської ради

(замовником) та приватним підприємцем Максим'юком Михайлом Дмитровичем (учасником) укладено договори на закупівлю товарів № 1, 3, 4, 7, 8, 9, 16.

Згідно п..1.1, учасник зобов'язується у 2014р. поставити замовникові товари, зазначені в договорах, а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1 додаткових угод внесено зміни до п. 3.2 розділу ІІІ щодо ціни договору. Також зазначено те, що невід'ємною частиною даного договору є специфікація.

Відповідно до п. п. 4.1. та 4.2. зазначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником накладної на оплату товару, або поетапної оплати замовником поставлених товарів. Оплата товарів здійснюється по мірі надходження бюджетних коштів.

На виконання умов даного договору, позивачем було передано відповідачу на підставі видаткових накладних товар на суму 288 737,19 грн. Натомість, відповідач свої зобов'язання в частині оплати вказаних договорів не виконав. У зв'язку з цим, позивач надіслав відповідачу претензію №2 від 20.01.2015 р. про оплату поставленого товару.

Вказана претензія залишена відповідачем без задоволення, що і стало підставою звернення до суду.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачем після порушення провадження у справі здійснено оплату заборгованості в розмірі 288 057,25 грн.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач здійснив оплату боргу після порушення провадження у справі, що підтверджується платіжними доручення, долученими до матеріалів справи, судова колегія погоджується з позицією господарського суду першої інстанції щодо припинення провадження у справі в частині стягнення 288 057,25 грн. та задоволення позовних вимог в частині стягнення 679, 94 грн.

Щодо тверджень апелянта про те, що згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», зменшення розміру позовних вимог є підставою для повернення судового збору, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як вбачається з рішення суду, місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні заяв позивача та відповідача про зменшення позовних вимог, з огляду на те, що заборгованість за договором оплачена після звернення позивача до суду.

Необхідно зазначити, що згідно ст.22 ГПК України, позивач має право зменшити розмір позовних вимог до прийняття рішення судом першої інстанції. Разом з тим, під зменшенням розміру позовних вимог потрібно розуміти відповідно зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. У спірній ситуації має місце зменшення суми боргу, яка підлягала до стягнення не у зв'язку зі зменшенням позовних вимог з власної волі позивачем, а оплата боргу відповідачем в процесі розгляду справи в суді. Правові наслідки здійснення такої оплати є припинення провадження у справі у цій частині, а не зменшення позовних вимог.

Згідно ст.7 Закону України «Про судовий збір», передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених ст.80 ГПК, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

З огляду на вищевикладене, посилання скаржника є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 05.03.2015 р. у справі № 909/114/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.04.2015 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

Скрипчук О.С.