Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"21" квітня 2015 р. Справа № 927/245/15

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Державний експортно - імпортний банк України", вул. Горького, 127, м. Київ, 03150

В особі: Філії Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" в м. Чернігові,

пр-т. Миру, 80, м. Чернігів, Чернігівська область, 14005

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівський ковальський завод", пр-т. Миру, 312, корп. 10, м. Чернігів, Чернігівська область, 14007

Предмет спору: про стягнення 54330,70 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

позивач: Дахновський В.М., довіреність № 010-01/2218 від 19.03.2013 р., представник

відповідач: Зеленківська Л.І. довіреність № б/н від 13.03.2015 р., представник

Тарарака В.М. наказ № 21 від 18.03.2009 р., керівник

Суд виносить рішення після оголошених перерв у судових засіданнях 06.04.2015 р. та 14.04.2015 р. відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 21.04.2015 р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» в м. Чернігові, подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський ковальський завод» про стягнення 54330,70 грн., з яких 42601,48 грн. пені за прострочення суми основного боргу за період з 31.03.2014 р. по 30.06.2014 р., включно, 11540,35 грн. пені за прострочення процентів за користування кредитом за період з 31.03.2014 р. по 27.08.2014 р., включно, 188,87 грн. пені за прострочення комісії за управління кредитом за той же період. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору від 06.02.2006 р. № 7606К13 (з урахуванням змін та доповнень) та додатків № 1,2 до нього.

Відповідач відзивом на позов та представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив . На думку останнього, сторони, уклавши договір № 7606К-20 від 20.08.2014 р., узгодили новий графік платежів за спірним кредитним договором, з новим розміром платежів, що є меншим за той, що встановлений сторонами попереднім графіком. З додатку № 1 до вказаного договору вбачається, що новий графік платежів встановлено на період з 12.03.2007 р. по 30.12.2014 р. Відповідач зазначив, що на підставі даного договору відбулося перенесення простроченої заборгованості по основному боргу у бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується підсумковою випискою по рахунку ТОВ «Чернігівський ковальський завод» з системи Клієнт - Банк за період з 30.03.2014 р. - 27.08.2014 р. Таким чином, відповідач вважає, що позивач своїми діями фактично врегулював питання по вже здійсненим платежам та визнав відсутність заборгованості відповідача (а.с.72-74, 90, т. 2).

Позивач проти доводів відповідача заперечив, зазначивши, що договір № 7606К-20 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 06.02.2006 р. № 7606К13, укладений сторонами лише 20.08.2014 р., та не поширює свою дію на період, що заявлений до стягнення, оскільки вищевказаним договором сторонами узгоджено графік погашення кредиту, що вступив в дію з 20.08.2014 р., та не впливає на неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків щодо сплати платежів за попередні періоди. Згідно пояснень останнього строки погашення тіла кредиту та процентів в спірному періоді врегульовані додатком № 2 до кредитного договору (графік погашення процентів) в редакції договору від 30.11.2010 р. № 7606К13-17 та додатком № 1 до кредитного договору (графік погашення тіла кредиту) в редакції договору від 06.12.2011 р. № 7606К13-18 (а.с. 99, т. 2).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 14.04.2015 р. задоволено клопотання відповідача та продовжено розгляд справи на 15 днів на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України (а.с.130-131, т. 2).

Відповідачем у судовому засіданні 21.04.2015 р. заявлено письмове клопотання про відстрочення виконання рішення суду до 31.12.2015 р. (день погашення тіла кредиту) (а.с.136-138, т. 2), та усне клопотання про зменшення суми штрафних санкцій. Заявлені клопотання обґрунтовані складним фінансовим становищем останнього.

Позивач у судовому засіданні 21.04.2015 р. проти відстрочення виконання рішення суду не заперечив, та просив суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми неустойки, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши повноважних представників сторін, господарський суд , -

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно - імпортний банк України» (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний експортно - імпортний банк України», ) (надалі - позивач, кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковальський завод - Чернігівавтодеталь» (найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівський ковальський завод», , згідно п. 1 договору № 7606К13-4 від 12.02.2007 р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 7606К13 від 06.02.2006 р.)(надалі - відповідач, позичальник) укладено кредитний договір № 7606К13, за умовами якого банк надає позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії із загальним лімітом заборгованості 8334314,53 грн. строком по 30 грудня 2014 р. на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання (п. 3.1 договору з урахуванням діючої в спірному періоді редакції договору № 7606К13-18 від 06.12.2011 року, а.с. 10-18, 28-29, 67, т. 1).

Пунктом 3.2.1 кредитного договору, з урахуванням редакції договору № 7606К13-14 від 12.03.2010 р. про внесення змін та доповнень, визначено розмір кредитної лінії - 8334314,53 грн. (діюча редакція кредитного договору у спірному періоді, а.с. 50, т. 1).

За приписами п. 3.2.2 кредитного договору, з урахуванням редакції договору № 7606К13-17 від 30.11.2010 р., кінцевий термін погашення кредиту: 30 грудня 2014 р. (діюча редакція кредитного договору у спірному періоді, а.с. 58-63, т. 1).

Згідно п. 3.2.3 кредитного договору, з урахуванням редакції договору від 06.12.2011 р. № 7606К13-18, вид кредиту: відновлювальна, відклична кредитна лінія з можливістю вибірки у гривні (діюча редакція кредитного договору у спірному періоді, а.с. 67, т. 1).

Цілі кредиту: для забезпечення поточної діяльності підприємства, поповнення обігових коштів, придбання основних засобів, виплати заробітної плати та інші цілі, погоджені з банком (п. 3.2.4 кредитного договору).

У відповідності до п. 3.2.5 кредитного договору з урахування редакції договору № 7606К13-17 від 30.11.2010 р., проценти за користування кредитом з 01.11.2010 р. сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки 18% річних (діюча редакція кредитного договору у спірному періоді, а.с.58-63, т. 1).

Згідно п.п. 3.2.6.1 п. 3.2.6 кредитного договору з урахуванням редакції договору № 7606К13-17 від 30.11.2010 р., позичальник сплачує банку комісію за управління кредитною лінією у розмірі 0,03 % від ліміту кредитної лінії. Комісія розраховується пропорційно кількості днів дії ліміту (лімітів) кредитної лінії у відповідному періоді (а.с. 58-63).

Кредит надається у безготівковій формі та шляхом перерахування на поточний рахунок, траншами. Платежі за кредитом здійснюються відповідно до умов укладених контрактів, шляхом попередньої оплати, за фактом поставки і з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника, відкритому згідно п. 3.8 цього договору в межах наданого забезпечення, і після укладення гарантійних документів, як це зазначено в п. 3.9 договору. Кредит використовується на умови та на цілі погоджені та затверджені банком і позичальником в п. 3.2 договору. Фінансуванню підлягають контракти (договори), що відповідають вимогам чинного законодавства та банку (п. 3.3.1 кредитного договору).

На виконання умов договору кредитор надав позичальнику кредит у безготівковій формі шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії із загальним лімітом заборгованості 3700000,00 грн. (станом на 06.02.2006 р.), що був збільшений до 8700000,00 грн. (станом на 29.05.2006 р.), та станом на 12.03.2010 р. скоригований до 8334314,53 грн., що підтверджується виписками по позичковому рахунку відповідача (а.с.139 - 217, т. 1).

Позичальник зобов'язаний погасити кредит на рахунки вказані в п. 3.8 договору в строк, зазначений в п. 3.2 договору, згідно з Графіком зниження ліміту заборгованості за договором за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Строки, передбачені Графіком зниження ліміту заборгованості за договором, є обов'язковими (п. 3.4.1 кредитного договору). У разі порушення строків погашення кредиту, що вказані в графіку зниження ліміту заборгованості за договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочки пеню, яка розраховується відповідно до цього договору (п. 3.4.2 кредитного договору з урахуванням редакції договору № 7606К13-2 від 22.03.2006 р.). У разі порушення кінцевого терміну погашення кредиту, зазначеного в п. 3.2 договору, або його частини відповідно до графіку зниження ліміту заборгованості за договором, банк переносить заборгованість за кредитом на рахунок прострочених кредитів.

Додатком № 1 до кредитного договору (згідно редакції договору № 7606К13-18 від 06.12.2011 р.,а.с. 67-68, т. 1) сторонами затверджено графік надання та погашення кредиту, що є невід'ємною частиною кредитного договору (діюча редакція додатку №1 кредитного договору у спірному періоді).

За приписами п. 3.5 кредитного договору з урахуванням редакції договору № 7606К13-17 від 30.11.2010 р., позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 договору, у валюті кредиту (18% річних згідно діючої редакції кредитного договору у спірному періоді). Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по останнє число місяця наступного за місяцем, в якому відбулося їх нарахування, на рахунок зазначений в п. 3.8 договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом нарахованих з жовтня 2010 по жовтень 2014 року, підлягають сплаті з 1 по останнє число місяця наступного за місяцем, в якому відбулося їх нарахування. Проценти за користування кредитом нарахованих у листопаді 2014 - грудні 2014 р., підлягають сплаті не пізніше наступного дня погашення основного боргу за кредитом. На момент підписання додаткової угоди № 7606К13-17 (станом на 30.11.2010 р.) сторони встановили, що заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам та комісіям становить 2232369,53 грн. Дана заборгованість підлягає сплаті в строки згідно додатка № 2 до договору. У разі порушення строку сплати процентів за користування кредитом, зазначеного в п. 3.5.1 договору та додатку № 2 до договору, банк переносить заборгованість за несплаченими процентами за кредитом на рахунок прострочених процентів за користування кредитом (а.с. 58-63, т. 1).

Додатком № 2 до кредитного договору (згідно редакції договору № 7606К13-17 від 30.11.2010 р.) (а.с. 55-66, т. 1), сторонами затверджено графік погашення нарахованих та несплачених процентів та комісій, що є невід'ємною частиною кредитного договору (діюча редакція додатку № 2 до кредитного договору у спірному періоді).

У відповідності до п.п. 4.1.1 п. 4.1 кредитного договору з урахування редакції договору № 7606К13-17 від 30.11.2010 р., позичальник зобов'язаний сплатити банку, зокрема, комісію за управління кредитною лінією у розмірі встановленому в п. 3.2 договору (0,03 % від ліміту кредитної лінії). Комісія нараховується з дати укладення договору до повного виконання зобов'язань позичальника за основним боргом за кредитом, але не більше 90 днів з дати кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного договором, у разі невиконання позичальником зобов'язань за основним боргом за договором. Така комісія нараховується за період нарахування комісії за управління кредитною лінією у національній валюті, в останній банківський день місяця, і підлягає сплаті з 1 по останнє число місяця наступного за місяцем, в якому відбулося її нарахування, на рахунок зазначений в п. 3.8 цього договору. Комісія за управління кредитною лінією за останній період нарахування комісії за управління кредитною лінією підлягає сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом. Комісію за управління кредитною лінією за користування кредитом нараховану з жовтня 2010 р. по жовтень 2014 р., підлягає сплаті не пізніше наступного дня після погашення основного боргу за кредитом. Комісія за управління кредитною лінією за користування кредитом нараховану у листопаді 2014 р. - грудня 2014 р., підлягає сплаті не пізніше наступного дня після погашення основного боргу за кредитом (а.с.58-63, т. 1).

Пунктом 3.7.2 кредитного договору сторони погодили, якщо будь-яка дата платежів за договором не буде банківським днем, то платежі повинні бути здійснені в перший наступний банківський день.

За приписами п. 3.7.3 кредитного договору з урахуванням редакції договору № 7606К13-2 від 22.03.2006 р., якщо сума, що вноситься в рахунок погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, інших плат за цим договором, недостатня для погашення кредиту разом з процентами та іншими платежами за договором, то платежі за цим договором здійснюються у такому порядку: сплата прострочених процентів за користування кредитом; сплата прострочених сум плати за управління кредитом; сплата прострочених сум плати за зобов'язаннями; сплата прострочених сум плати за зміну умов кредитного договору; сплата процентів за користування кредитом; сплата плати за управління кредитом; сплата плати за зобов'язаннями; сплата плати за зміну умов кредитного договору; погашення простроченої заборгованості по основному боргу за кредитом; строкові платежі по погашенню строкової заборгованості за кредитом; пені; дострокові платежі за кредитом (а.с. 21-23, т. 1).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 вказаного Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив умови договору, здійснював погашення тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами з порушенням встановлених строків кредитним договором № 7606К13 від 06.02.2006 р. (п.п. 3.4.1, 3.5.1) та затверджених графіків погашення тіла кредиту, нарахованих та несплачених процентів (додатки №№ 1,2 до спірного договору) (а.с. 65-66, 68, т. 1).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, якими є сторони у справі, повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання договору не допускається.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 вказаного Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Підпунктом 3.2.9 п. 3.2 договору сторонами встановлено розмір пені за прострочення позичальником платежів за договором: подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (а.с. 21-23, т. 1).

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 42601,48 грн. пені за прострочення основного боргу за період з 31.03.2014 р. по 30.06.2014 р., включно, 11540,35 грн. пені за прострочення процентів за користування кредитом за період з 31.03.2014 р. по 27.08.2014 р., включно, та 188,87 грн. пені за прострочення комісії за управління кредитом за той же період.

Матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо погашення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Однак, судом встановлено, що відповідачем не було порушено строків сплати комісії за управління кредитом, що встановлені п. 4.1.1 кредитного договору з урахуванням редакції договору № 7606К13-17 від 30.11.2010 р. (діюча редакція кредитного договору у спірному періоді), за приписами якого комісія за управління кредитною лінією за користування кредитом нараховану з жовтня 2010 р. по жовтень 2014 р., підлягає сплаті не пізніше наступного дня після погашення основного боргу за кредитом. Пунктом 3.2.2 кредитного договору з урахуванням редакцій договору № 7606К13-17 від 30.11.2010 р. встановлено, що кінцевий термін погашення кредиту: 30 грудня 2014 року (діюча редакція кредитного договору у спірному періоді) (а.с. 58-63, т. 1).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення комісії за управління кредитною лінією в сумі 188,87 грн. за період з 31.03.2014 р. по 27.08.2014 р., включно, є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не були порушені строки сплати комісії за управління кредитною лінією у періоді, заявленому до стягнення.

Доводи відповідача відносно того, що порядок погашення кредиту та процентів регулюється графіками, що затверджені договором № 7606К13-20 від 20.08.2014 р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 06.02.2006 р. № 7606К13 (а.с. 71-75, т. 2), судом до уваги не приймаються, оскільки договір № 7606К-20 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 06.02.2006 р. № 7606К13, яким затверджено новий графік погашення тіла кредиту та процентів, набув чинності лише 20.08.2014 р.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий розрахунок (а.с. 8-9, 81-138 т. 1, а.с. 100-127, т. 2), заслухавши повноважних представників сторін, враховуючи, що відповідачем було порушено умови договору в частині сплати тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати тіла кредиту та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами підлягають задоволенню частково в сумі 41798,97 грн. та 10850,28 грн. за заявлений період, відповідно, оскільки позивачем було невірно визначено прострочку основного боргу, що настала 01.04.2014 р., 01.05.2014 р., 31.05.2014 р., замість 31.03.2014 р., 30.04.2014 р., 30.05.2014 р., як визначено позивачем, та прострочку щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, що настала 01.04.2014 р., 01.05.2014 р., 03.06.2014 р., 02.07.2014 р., 01.08.2014 р., замість 31.03.2014 р., 30.04.2014 р., 30.05.2014 р., 01.07.2014 р., 31.07.2014 р., як визначено позивачем, враховуючи вимоги п.п. 3.4.1, 3.5.1 кредитного договору та затверджених графіків погашення кредиту та процентів (додатки №№ 1, 2 до кредитного договору в редакції, що затверджена договором № 7606К13-17 від 30.11.2010 р. та договором № 7606К13-18 від 06.12.2011 р.), а також вимоги п. 3.7.2. кредитного договору та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

Відповідачем заявлено письмове клопотання про відстрочку виконання рішення суду строком до 31.12.2015 р. (день погашення тіла кредиту згідно затвердженого графіку платежів), а також усне клопотання про зменшення суми штрафних санкцій. Заявлені клопотання останній обґрунтовує тяжким фінансовим становищем підприємства, що склалося у зв'язку із втратою постійних російських партнерів, та переорієнтацією підприємства на європейський ринок. В підтвердження викладених обставин, відповідачем надано оборотно-сальдову відомістю за період січень - лютий 2015 р. та бухгалтерську довідку про показники господарської діяльності підприємства за аналогічний період (а.с. 139-152, т. 2).

Позивач проти відстрочення виконання рішення суду не заперечив, та просив суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми неустойки.

Відповідно до статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. За приписами ч. 2 ст. 218 вказаного кодексу учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно вимог п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобов'язання; відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи позицію позивача( а.с.135 т.2), суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду, та відстрочити його виконання до 31.12.2015 р. В задоволенні клопотання про зменшення суми штрафних санкцій судом відмовлено за відсутністю підстав для його задоволення. Так, відповідач як суб'єкт господарювання здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, переорієнтація підприємства на інший ринок збуту та зростання дебіторської заборгованості останнього не є винятковою обставиною для зменшення суми неустойки.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1770,55 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський ковальський завод» (14007, Чернігівська область, м. Чернігів, проспект Миру, 312, корпус 10, , з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» (03150, м. Київ, Голосіївський район, вул. Горького, буд. 127, ), в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» в м. Чернігові (14005, м. Чернігів, проспект Миру, 80, п/р 373900006 філія АТ «Укрексімбанк» у м. Чернігові, МФО 353649, ) - 41798,97 грн. пені за прострочення сплати основного боргу, 10850,28 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, 1770,55 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Відстрочити виконання рішення суду до 31.12.2015 р..

5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І. Г. Мурашко

.