ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015 року Справа № 904/10393/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Орєшкіної Е.В. (доповідача)

суддів: Широбокової Л.П., Пруднікова В.В.,

секретар судового засідання: Герун Т.О.,

представники сторін:

від позивача: Поповіченко О.М., представник, довіреність №06д від 15.01.2015 року;

від відповідача: Ромащенко Л.С., представник, довіреність №б/н від 16.01.2015 року;

від відповідача: Трубакова Е.А., представник, довіреність №б/н від 20.04.2015 року;

від відповідача: Козлова Т.А., представник, довіреність №б/н від 20.04.2015 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року у справі №904/10393/14

за позовом Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак», м.Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «БДО», м.Дніпропетровськ

про стягнення 121 190 грн. 46 коп.

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року Українське державне підприємство «Укрхімтрансаміак» (надалі - УДП "Укрхімтрансаміак") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» (надалі - ТОВ "БДО") на свою користь 100 008 грн. безпідставно отриманих коштів, 16 645 грн. 11 коп. інфляційних втрат, 4 537 грн. 35 коп. 3% річних та 2 423 грн. 80 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року у справі №904/10393/14 (суддя Мартинюк С.В.) позов задоволено частково; з ТОВ "БДО" на користь УДП "Укрхімтрансаміак" стягнуто 100 008 грн. та 2 000 грн. 16 коп. судового збору; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

В процесі розгляду справи апеляційним господарським судом відповідачем подано клопотання про витребування у позивача доказів, а саме витягу з журналу реєстрації договорів УДП "Укрхімтрансаміак" за квітень 2013 року та витягу з журналу реєстрації відвідувачів за період з 13.05.2013 року по 24.05.2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданнях представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2013 року ТОВ "БДО" виставлено УДП "Укрхімтрансаміак" інвойс №144/13 до сплати 50% передоплати у сумі 100 008 грн. за додатковою угодою №1 від 22.04.2013 року до договору №60/02А від 22.04.2013 року.

Згідно платіжного доручення №662 від 30.04.2013 року позивачем було перераховано на користь відповідача 100 008 грн. з призначенням платежу: "За консультаційні послуги згідно договору №144/13 від 25.04.2013 року, в тому числі ПДВ 20% - 16 668 грн.".

Як зазначає позивач, в квітні 2013 року між сторонами велись перемовини щодо укладання договору про надання консультаційних послуг; грошові кошти були перераховані в якості передоплати у розмірі 50% від суми майбутнього договору, але в подальшому, у зв'язку з недосягненням сторонами істотних умов такого договору переддоговірний процес було припинено, у позивача відпала необхідність укладати договір.

Таким чином, перераховану УДП "Укрхімтрансаміак" на користь ТОВ "БДО" передоплату у сумі 100 008 грн. позивач вважає безпідставно отриманими відповідачем коштами, що підлягають, на його думку, стягненню в судовому порядку.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що договір на надання інформаційно-консультаційних послуг №60/02А від 22.04.2013 року та додаткова угода №1 до нього було укладено сторонами шляхом їх підписання у вигляді сканованої копії уповноваженими представниками сторін, на підставі якого позивач здійснив 50% передоплату за інвойсом №144/13 у сумі 100 008 грн.; фактично послуги за договором були надані відповідачем позивачу, але останній не оплатив другу частину 50% вартості послуг за укладеним договором.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст.640 Цивільного кодексу України).

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом( ч.1, ч.2 ст.642 Цивільного кодексу України).

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч.1 ст.181 Господарського кодексу України).

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України (ч.8 ст.181 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.207 Цивільного кодексу України (в редакції станом на квітень 2013 року) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Оскільки договір №60/02А від 22.04.2013 року та додаткова угода №1 від 22.04.2013 року до нього не відповідають вищезазначеним вимогам закону, зокрема, апелянтом не подано оригіналу договору з його змісту не вбачається досягнення сторонами згоди щодо використання при укладенні договору факсимільною відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, чи іншого аналога власноручного підпису, у договорі відсутні зразки відповідного аналогу власноручного підпису, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що договір не можна вважати укладеним.

Клопотання відповідача щодо витребування у позивача доказів, про що зазначено вище, задоволенню не підлягає, оскільки вирішальним для розгляду даної справи є відповідність договору вимогам закону. Обставини ж реєстрації або відсутності такової договору, або відвідувачів у відповідних журналах УДП "Укрхімтрансаміак" на суть спору не впливають. Належних доказів виконання відповідачем робіт за договором (двухстороннє підписаних актів їх приймання-передачі тощо), у відповідності із ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України, апелянтом не подано.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З огляду на викладені обставини, вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 100 008 грн. колегія суддів вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В решті позовних вимог щодо стягнення 16 645 грн. 11 коп. інфляційних втрат та 4 537 грн. 35 коп. 3% річних, нарахованих позивачем за період з 03.05.2013 року по 05.11.2014 року, слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних у випадку повернення безпідставно отриманих коштів (ст.1212 Цивільного кодексу України) не виникає, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав (п.5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БДО» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року у справі №904/10393/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя В.В.Прудніков

(Повний текст постанови складено 23.04.2015 року)