ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Справа № 908/4519/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача - Студеннікова Д.М., довіреність №23.12/14-1 від 23.12.2014 року,

відповідача - Кононенко О.А., довіреність від 08.12.2014 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1543 З/1-42) на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.15 у справі № 908/4519/14

за позовом ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", м.Київ,

до ТОВ "Карпатибудінвест" ,м. Дружківка, Донецька область,

про стягнення 100 034,76 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09 лютого 2015 року (головуючий суддя - Колодій Н.А., судді - Алейникова Т.Г., Науменко А.О.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" про стягнення 100034,76 грн. задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, буд. 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, пр. Маяковський, 9, корп. 5, ) 100034 (сто тисяч тридцять чотири) грн. 76 коп. основного боргу та 2000 (дві тисячі) грн. 68 коп. судового збору.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

01 квітня 2015 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5152).

07 квітня 2015 року від відповідача надійшло клопотання (вх.№3713) .

У судове засідання, яке відбулось 08 квітня з'явились належні представники сторін.

Під час судового засідання, колегія суддів розглянувши клопотання відповідача (вх.№3713) про зупинення провадження по справі №908/4519/14 до вирішення пов'язаної з нею справи №910/5686/15-г за позовом ТОВ "Карпатибудінвест" до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" про визнання недійсним договору лізингу, що перебуває на розгляді Господарського суду м. Києва, дійшла висновку про відмову у його задоволенні враховуючи наступне.

Відповідно до ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи органом, що вирішує господарські спори, або відповідного питання компетентними органами.

Виходячи з положень п. 3. 16 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, підставою для зупинення провадження у справі згідно з вказаною нормою є наявність одночасно двох обставин: пов'язаність відповідних справ та неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої. Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що певні обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Проте колегія суддів зазначає, що у справі наявна достатня кількість матеріалів та доказів для встановлення усіх об'єктивних обставин справи. Оскарження відповідачем законності договору лізингу №LC5296-05/11 в Господарському суді міста Києва, не спричинює неможливість розгляду господарської справи, оскільки господарський суд самостійно може здійснити перевірку відповідності вказаного договору чинному законодавству, та у разі його невідповідності, не приймати його в якості доказу, на підтвердження певних обставин по справі.

Разом з тим, під час судового засідання відповідачем було заявлено клопотання (вх.№5761 ) про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю проведення взаєморозрахунку з позивачем за договором лізингу №LC5296-05/11.

Враховуючи зазначене, колегією суддів було відкладено розгляд справи та запропонувано позивачу та відповідачу провести звірку взаємних розрахунків за договором лізингу №LC5296-05/11, акт звірки надати суду.

20 квітня 2015 року від позивача надійшли письмові документи (вх.№6323).

У судове засідання, яке відбулось 20 квітня 2015 року з'явились належні представники сторін, які підтримали свої правові позиції по справі.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила наступні обставини справи.

03.06.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № LC5296-05/11, за умовами якого (п. 1.1. договору) Лізингодавець зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього договору), а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати

лізингові платежі на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору Лізингоодержувач самостійно та на власний ризик обрав Предмет лізингу.

Пунктом 1.7. договору (з урахуванням угоди від 01.10.2011 р. про внесення змін до договору оренди (фінансового лізингу) від 03.06.2011 р. № LC5296-05/11) передбачено, що вартість предмету лізингу на момент підписання цього договору становить 137555,32 грн., у т.ч. ПДВ 20 %.

Згідно з п. 3.2. договору, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості Лізингоодержувача зазначається у графіку розрахунку заборгованості (Додаток № 1 до цього договору), який сторони підписують після визначення остаточної вартості предмета лізингу.

Угодою від 01.10.2011 р. про внесення змін до договору оренди (фінансового лізингу) сторони дійшли згоди внести зміни до додатку № 1 "Графік розрахунку заборгованості" та виклали його в новій редакції.

Відповідно до п. 4.1. договору, Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

Умовами п.п. 4.3., 4.4. договору сторони передбачили, що Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії Лізингодавця. Розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2. цього договору від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку. Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов ч. 2 цього пункту. Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача згідно даних колонки D графіку (Додаток 1 до договору).

Загальні умови фінансового лізингу сторони передбачили в додатку № 4 до договору фінансового лізингу від 03.06.2011 р. № LC5296-05/11, пунктом 1.2. якого визначили, що приймання та передача предмета лізингу оформляється актом приймання-передачі.

Як свідчать матеріали справи, за актом приймання-передачі від 03.06.2011р. Лізингодавець (ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль") передав, а Лізингоодержувач (ТОВ "Карпатибудінвест") прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації від 03.06.2011 р. (Додаток № 2 до договору), а саме: напівпричіп BUYUK YUKSEL BYDOA, 2008 р.в., № шасі/кузова NP12137.

Пунктом 3 акту приймання-передачі від 03.06.2011 р. сторони визначили, що до Лізингоодержувача переходять усі ризики, пов'язані з користуванням та володінням предметом лізингу.

За змістом п. 5.3. додатку № 4 до договору фінансового лізингу, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4. цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Відповідно до п. 7.1. додатку № 4 до договору фінансового лізингу, Лізингоодержувач протягом строку лізингу за свій рахунок забезпечує страхування предмета лізингу в страховій компанії згідно визначеного Лізингодавцем переліку на випадок: знищення (загибелі), розкрадання (викрадення), пошкодження (псування) предмета лізингу та на всі випадки, передбачені Правилами страхування страховика (АВТОКАСКО/повний пакет).

Згідно з п. 7.4. вказаного вище додатку, якщо за п'ять днів до закінчення дії страхового договору або граничного строку сплати страхових платежів (платежу) Лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів (платежу), та Лізингодавець має право самостійно застрахувати такий предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати зі страхування предмета лізингу, крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством України.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 8.1. договору).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором (ч. 1). Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу (ч. 2).

Як вбачається з матеріалів справи № 908/4519/14, на виконання умов спірного договору фінансового лізингу ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури (акти виконаних робіт) з відшкодування частини вартості предмету лізингу та комісії Лізингодавця, а саме: від 01.02.2013 р. LC5296-05/11/21-027 на суму 3099,36 грн., від 01.03.2013 р. № LC5296-05/11/22-029 на суму 3087,12 грн., від 01.04.2013 р. № LC5296-05/11/23-031 на суму 3069,61 грн., від 07.05.2013 р. № LC5296-05/11/24-033 на суму 3048,06 грн., від 01.06.2013 р. № LC5296-05/11/25-035 на суму 3043,58 грн., від 01.07.2013 р. № LC5296-05/11/26-037 на суму 5851,84 грн., від 01.08.2013 р. № LC5296-05/11/27-039 на суму 5798,27 грн., від 02.09.2013 р. № LC5296-05/11/28-041 на суму 5772,99 грн., від 01.10.2013 р. № LC5296-05/11/29-043 на суму 5786,53 грн., від 01.11.2013 р. № LC5296-05/11/30-045 на суму 5751,51 грн., від 02.12.2013 р. № LC5296-05/11/31-047 на суму 5755,33 грн., від 02.01.2014 р. № LC5296-05/11/32-050 на суму 2891,26 грн., від 03.02.2014 р.

№ LC5296-05/11/33-052 на суму 2997,18 грн., від 03.03.2014 р. № LC5296-05/11/34-054 на суму 3506,20 грн., від 01.04.2014 р. № LC5296-05/11/35-056 на суму 3954,37 грн., від 05.05.2014 р. № LC5296-05/11/36-058 на суму 4038,27 грн., від 02.06.2014 р. № LC5296-05/11/37-060 на суму 4059,73 грн., від 01.07.2014 р. № LC5296-05/11/38-062 на суму 8203,87 грн., від 01.08.2014 р. № LC5296-05/11/39-064 на суму 8521,74 грн., від 01.09.2014 р. № LC5296-05/11/40-067 на суму 9529,94 грн. Крім того, рахунок-фактуру від 07.08.14 LC5296-05/11/ev-065 на оплату додаткових витрат з ПДВ (компенсація витрат по страхуванню предмету лізингу) в сумі 2268 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов договору, загальних умов договору та вимог чинного законодавства України належним чином не виконує свої зобов'язання в частині внесення лізингових платежів, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем, яка становить 100034,76 грн.

За таких обставин, керуючись положеннями Закону України "Про фінансовий лізинг", у відповідності з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт виконання своїх зобов'язань позивачем за договором передачі предмету лізингу та його отримання відповідачем, останній не надав доказів належного виконання взятих на себе зобов'язань щодо повної оплати лізингових платежів відповідно до узгодженого графіку, або обґрунтованих заперечень проти позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 100034,76 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на:

-відсутність обов'язку сплатити позивачу передбачених договором платежів з підстав припинення договору фінансового лізингу;

- відсутність рахунків на оплату лізингових платежів;

- невизнання позивачем сплати жодного лізингового платежу відповідачем;

-обставини непереборної сили.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі нормам законодавства зважаючи на наступне.

Так, між сторонами у справі виникли правовіднисни за договором лізингу № LC5296-05/11 від 03.06.11, які регулюються положеннями Закону України "Про фінансовий лізинг" та відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за договором лізингодавцем виконано в повному обсязі, а саме, передано відповідачу предмет лізингу, що підтверджується двосторонньо підписаним представниками лізингоодержувача та лізингодавця, скріпленим печатками підприємств актом прийому-передачі предмету лізингу від 03.06.11. до договору, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання в частині оплати лізингових платежів не виконав в повному обсязі, відповідно до Графіку, в зв'язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" по сплаті лізингових платежів в розмірі 100034,76 грн.,

Приписами п. 8.1 договору сторонами погоджено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем до матеріалів справи не надано.Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що даний договір є чинним, в зв'язку з невиконанням лізингоодержувачем своїх зобов'язань в частині належної оплати лізингових платежів.

В свою чергу, обов'язок відповідача сплатити поточні лізингові платежі за період користування предметом лізингу не ставиться в залежність від фактичного користування ним, а також не припиняє такі зобов'язання у випадку викрадення, знищення або втрати предмета лізингу.

Колегія суддів звертає увагу, що п. 7.7 Загальних умов договору (Додаток №4 до договору) передбачено, що у випадку знищення, викрадення або втрати предмету лізингу, незалежно від того був такий випадок визначний страховим чи ні, лізингоодержувач зобов'язаний протягом 15 календарних днів з моменту настання такої події сплатити лізингодавцю визначені в п. 10.3.2 Загальних умов платежі, в тому числі заборгованість по поточних лізингових платежах.

П. 7.8 Загальних умов передбачено, що лише у випадку сплати лізингоодержувачем сум визначених у п. 7.7, лізингодавець протягом 15 календарних днів передає лізингоодержувачу свої права вигодонабувача за договором страхування, а право власності на предмет лізингу при цьому переходить до лізингоодержувача на підставі договору купівлі-продажу (викупу) предмету лізингу.

Поряд з цим, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження заволодіння предметом лізингу сторонніми особами. Подані відповідачем докази незаконного заволодіння іншими особами предметом лізингу, а саме: витяг з кримінального провадження № 0009694 від 30.09.14. (Том 1 а.с.144) та довідка Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві(Том 1 а.с.145), свідчать лише про звернення відповідача до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві з заявою про викладені обставини, внаслідок чого, Шевченківським районним управлінням розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Разом з цим, відповідач не повідомляв в письмовому вигляді позивача про факти заволодіння предметом лізингу сторонніми особами в порядку п. 8.1.9 договору.

Більш того, п. 5.5 Загальних умов фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач (відповідач) сплачує поточні лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу.

В той же час, посилання відповідача на постанови Верховного суду України від 29.10.2013 р. по справі №7/5005/2240/2012 та від 01.10.2013 р. по справі № 11/5005/2290/2012 є безпідставними, оскільки в даних справах висловлена правова позиція щодо оплати відшкодування вартості предмету лізингу після повернення предмету лізингу лізингоодержувачем лізингодавцю. Проте, в даній справі предмет лізингу не повертався лізингодавцю.

Отже, обов'язок відповідача сплатити поточні лізингові платежі за період користування предметами лізингу не ставиться в залежність від фактичного користування предметом лізингу (п. 5.5. Загальних умов фінансового лізингу), а також не припиняє такі зобов'язання у випадку викрадення, знищення або втрати предмета лізингу. Відтак, судом першої інстанції було правомірно задоволено позовні вимоги.

З приводу наведених відповідачем доводів про відсутність рахунків на оплату лізингових платежів колегія суддів зазначає наступне.

Так, п. 5.3. Загальних умов фінансового лізингу сторони передбачили, що лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом на підставі рахунку лізингодавця (позивача), направленого на вказану у договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку.

В разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Проте доказів звернення ТОВ "Карпатибудінвест" з заявами про неотримання рахунків до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" матеріали справи не містять і таких доказів до суду не надано.

Разом з цим, адреса, на яку ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" направляв рахунки є поштовою адресою ТОВ "Карпатибудінвест", яка зазначена в Генеральному договорі добровільного страхування наземного транспорту № 13/14/СПТ/Ц1 від 07.07.2014р. (Том 1 а.с.127-136), скріплений підписом керівника ТОВ "Карпатибудінвест" та печаткою підприємства.

Не відповідає дійсності і твердження скаржника про невизнання позивачем сплати жодного лізингового платежу відповідачем.

Так, заявлені вимоги позивача стосуються заборгованості по оплаті лізингових платежів за період з 01.02.2013 по 01.09.2014, розрахунок яких міститься в матеріалах справи, який відповідачем жодними доказами не спростований.

Твердження відповідача стосовно неврахування позивачем оплати лізингових платежів від 23.12.2013 року не відповідає дійсності, оскільки даний платіж був врахований позивачем згідно акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.06.2011 до 31.03.2014 року.

Посилання відповідача на обставини непереборної сили в зв'язку з проведенням бойових дій на території місцезнаходження підприємства відповідача, що унеможливило виконання зобов'язань за договором, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини ніяким чином не впливають на обов'язок лізингоодержувача сплачувати поточні лізингові платежі за договором відповідно до узгодженого графіку.

Більш того, вказана заборгованість утворилась у відповідача за період з 01.02.2013, тобто ще до настання обставин, на які посилається скаржник.Таким чином, відповідач порушував зобов'язання за договором і до початку обставин, з якими він пов'язує неможливість його виконання.

Також, обов'язок лізингоодержувача письмово повідомляти лізингодавця про неможливість виконання своїх зобов'язань за договором також закріплений пунктом 8.1.9 Загальних умов фінансового лізингу, а саме - у день виникнення обставин, які дають підстави для цього.Однак, відповідачем не доведено факту направлення ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" повідомлень про неможливість виконання умов фінансового лізингу в зв'язку з наведеними відповідачем обставинами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем такі обставини не доведено.

В такому випадку суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи відповідача про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду, в порядку ст.49 ГПК України покладається на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статтею 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.15 у справі № 908/4519/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Тихий П.В.