РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015Справа №910/6531/15-г
За позовом фізичної особи-підприємця Черніцької Алли Олексіївни

до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Порхун С.В.(дов. від 10.03.2015)

Від відповідача: не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про зобов"язання відповідача виплатити грошові кошти через касу в розмірі 60 212,55 грн., у зв"язку з неналежним виконанням умов договору про відкриття поточного банківського рахунку та надання і використання корпоративної платіжної картки № 4971 від 31.03.2014.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.03.2015 порушено провадження у справі №910/6531/15-г та призначено до розгляду на 02.04.2015.

Представник відповідача в судове засідання 02.04.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 02.04.2015 прибув представник позивача та дав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 21.04.2015.

21.04.2015 в судове засідання прибув представник позивача і дав додаткові пояснення по справі, свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання 21.04.2015 представник відповідача не з'явився, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 фізичною особою-підприємцем Черніцькою Аллою Олексіївною (далі позивач, клієнт) і ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"(в подальшому банк, відповідач) було укладено договір № 4971 про відкриття поточного рахунку та надання і використання корпоративної платіжної картки(далі договір), на підставі якого банком відкрито позивачу поточний рахунок № 9701.

За умовами п. п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3, 1.1.4 п. 1.1 договору про відкриття карткового рахунку Банк: 1.1.1) відкриває картковий рахунок (надалі - КР); 1.1.2) емітує та надає Клієнту корпоративну платіжну картку (надалі - ПК); 1.1.3) здійснює обслуговування КР і ПК довіреної особи Клієнта на умовах, передбачених цим Договором; 1.1.4) забезпечує розрахунки за операціями, здійсненими з використанням ПК (її реквізитів) в межах Видаткового ліміту на умовах, передбачених цим Договором і Правилами платіжних систем VISAIncorporated, MasterCardWorldwide.

Відповідно до п. 7.1. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки.

За положеннями п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з п. 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунково-касове обслуговування - послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Пунктом 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Підпунктом 3.1.1 п. 3.1 договору про відкриття карткового рахунку визначено, що Банк зобов'язується забезпечити здійснення розрахунків по операціях за КР і ПК, емітованими згідно з цим Договором.

Пунктом 2.17 договору про відкритті карткового рахунку до операцій, що здійснюються з використанням ПК віднесено: одержання готівки в гривнях для здійснення розрахунків, пов'язаних із виробничими (господарськими) потребами, здійснення розрахунків у безготівковій формі в гривнях, інші операції, відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.9. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004, доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках.

Станом на дату подання цього позову на картковому рахунку позивача знаходилося 55354,87 грн., що підтверджується випискою по рахунку за період з 01.02.2015 по 03.03.2015(копія в матеріалах справи), однак в порушення вимог закону та умов договору відповідач не здійснював розрахунково-касове обслуговування карткового рахунку позивача та обмежив право позивача на розпорядження належними йому грошовими коштами. Так, позивач неодноразово звертався до каси відділення № 63 філії «Центральне РУ «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - відділення Банку № 63) та інших відділень Банку для отримання грошових коштів з карткового рахунку, однак працівники Банку відмовляють позивачу у здійсненні розрахунково-касового обслуговування та видачі грошових коштів з каси.

Так само позивач не може отримати грошові кошти через банківські автомати самообслуговування (банкомати) відповідача або банківські автомати інших банків, оскільки платіжна картка банкоматами не приймається, а грошові кошти не видаються.

В судовому засіданні позивач подав суду виписку по рахунку за період з 01.04.2015 по 20.04.2015, згідно з якою на картковому рахунку позивача залишилося 48 060,98 грн.

Позивач подав суду усне клопотання про зменшення позовних вимог до суми залишку на картці - 48 060,98 грн.

Вказані обставини будуть підтверджені чеками з банкоматів, випискою з карткового рахунку станом на дату розгляду справи, які надані позивачем до матеріалів справи.

З п. п.1.1.4 п. 1.1. договору про відкриття карткового рахунку вбачається, що Банк забезпечує розрахунки за операціями, здійсненими з використанням ПК (її реквізитів) в межах Видаткового ліміту - суми у валюті КР, що знаходиться на КР Клієнта, у межах якої допускається здійснення платежів, що включає в себе суму коштів Клієнта, внесених на КР і кредитного ліміту, якщо такий встановлений відповідно до окремого договору між Банком і Клієнтом, зменшену на розмір незнижувального залишку і суму заблокованих, але не списаних коштів.

За умовами п. 2.6. договору незнижувальний залишок - мінімальна сума коштів Клієнта на КР, яка на строк дії ПК повинна залишатись на КР і не може бути використана довіреною особою Клієнта.

Згідно з п. 8 Постанови Правління НБУ від 05.11.2014 № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів»(надалі - постанова № 705) банк зобов'язаний зазначити в договорі такі умови:... 5) інформацію про ліміти та/або обмеження за операціями з використанням електронного платіжного засобу або платіжних додатків, реалізованих в електронному платіжному засобі (за наявності).

В п. 9 Постанови № 705 вказано, що Банк має право вносити зміни до правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомивши про відповідні зміни користувача у спосіб, передбачений договором. При цьому, згідно з абзацом 2 вказаного пункту Банк зобов'язаний надіслати користувачу не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватимуться зміни правил користування електронним платіжним засобом або тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, повідомлення про такі зміни. Банк у повідомленні зобов'язаний зазначити, що користувач має право до дати, з якої застосовуватимуться зміни, розірвати договір без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до правил використання електронного платіжного засобу або тарифів є погодженими користувачем, якщо до дати, з якої вони застосовуватимуться, користувач не повідомить банк про розірвання договору.

Випискою Банку з карткового рахунку позивача за період з 01.02.2015 по 03.03.2015, копія якої додана до позовної заяви, підтверджується, що незнижувальний залишок для карткового рахунку позивача не встановлено. Розмір видаткового ліміту ані договором про відкриття карткового рахунку, ані тарифами також не встановлено.

Про встановлення або зміну видаткового ліміту відповідач позивачу жодних повідомлень не надсилав.

Враховуючи вказане, видатковий ліміт за договором про відкриття карткового рахунку є невстановленим, а отже, позивач має право на отримання грошових коштів з карткового рахунку в межах залишків грошових коштів на рахунку.

Згідно з ч. 1ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання взятого на себе зобов'язання.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як встановлено ч. 2 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму». Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи відповідач не виконує своїх зобов'язань за договором про відкриття карткового рахунку, не здійснює його розрахунково-касове обслуговування, та незаконно обмежує право позивача на розпорядження належними йому грошовими коштами, вказане є підставою для покладення на відповідача зобов'язання здійснити виплату грошових коштів через касу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в межах залишків коштів на рахунку.

Всього сума позовних вимог позивача за невиконаним відповідачем договором про відкриття карткового рахунку, з урахуванням усного клопотання про зменшення позовних вимог, складає 48 060,98 грн.

Таким чином, суд зазначає наступне:

Грошові кошти в сумі 48 060,98 грн. є власністю позивача, а не банку.

Позивач є саме Клієнтом банку, а не його вкладником чи іншим вигодонабувачем.

Правовий режим коштів на поточному рахунку має особливий статус на відміну від інших видів договорів та рахунків.

Клієнт не обмежений у праві розпоряджатись своїми коштами, крім випадків передбачених законодавством. Постанови державного виконавця чи рішення суду про арешт або про заборону користуватись позивачу коштами на своєму рахунку не існує, а тому Банк грубо порушує права свого Клієнта.

Грошові кошти на поточних рахунках банків не мають ознак строковості.

Знаючи про законність вимог позивача, відповідач неправомірно утримує ці кошти і повертати їх законному власнику не збирається.

Також суд наголошує, що аналіз ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вказує на те, що цей Закон покликаний врегулювати відносини між вкладниками банку - виключно фізичними особами і органів, що представляють Державу, яка гарантує саме населенню повернення вкладів. З метою повернення вкладів людям був створений Фонд гарантування вкладів, який існує завдяки внескам банків. Адже найбільшим кредитором економіки є населення, яке за сприятливих умов "кредитує" банки. Разом з тим, визначення термінів у ст.2 Закону містить поняття, що за своїм змістом розраховані тільки на фізичних осіб.

Суд зазначає, що позивач ніякого вкладу у відповідача не мав.

Таким чином, Закон виключає з-під своєї дії тих клієнтів, яким банк надавав розрахунково-касове обслуговування.

Щодо природи договору банківського рахунку

Сам поточний (банківський) рахунок є законодавчо встановленим способом зберігання коштів клієнтів, а можливості такого рахунку є засобом розрахунків з підприємствами, бюджетом тощо.

Гроші, що знаходяться на поточному рахунку, відкритому на підставі Договору № 4971 від 31.03.2014 належать позивачу.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Оскільки норми Конституції України є нормами прямої дії і мають найвищу юридичну силу, то Основний Закон Держави має пріоритет у застосуванні перед ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Ніхто і ніяким чином не має права позбавляти особу користуватись, розпоряджатись і володіти своєю власністю. Відтак, дії відповідача суперечать Конституції і є протиправними.

В ч.1 ст.321 ЦК України сказано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Крім того, за ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (далі - ЗУ "Про банки і банківську діяльність"), клієнт банку - це будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Тобто, власники поточних (не депозитних, кредитних або інших) рахунків, відкритих в установі банку, не є кредиторами банку стосовно коштів, які зберігаються на відповідних рахунках, адже ці кошти належать не банку, а власникам рахунків, а, відтак, на операції з цими коштами жодним чином не може розповсюджуватися мораторій, до того ж, зупинення операцій за цими рахунками навіть теоретично не може призвести до "відновлення фінансового становища банку", адже відновлювати власний фінансовий стан можна лише за рахунок власних активів, а не за рахунок коштів, що належать третім особам.

Зі змісту Глави 72 ЦК України, зокрема ст. 1066-1068 ЦК України, випливає, що за своєю суттю Договір банківського рахунку № 30342 від 24.04.2012 є договором про надання послуг. Відтак, зобов'язання Банку виконувати доручення Клієнта, включаючи розпорядження на переказ коштів, не є грошовим чи майновим зобов'язанням, бо клієнт доручає банку виконати операцію своїми коштами, а не коштами банку.

Тобто, предметом позову є зобов'язання відповідача надати послугу, а не сплатити гроші.

Таким чином, відповідач, як Банк, не має перед позивачем зобов'язань майнового (грошового) характеру, а його зобов'язанням є лише послуга, надання якої відповідач взяв на себе.

За надання послуг відповідач отримував з позивача передбачену договором комісійну винагороду.

Також суд зазначає, що час розгляду справи в суді не впливає на обов'язок особи дотримуватись взятих на себе зобов'язань, які не були виконані вчасно, що підтверджується наступним.

Правовідносини, що виникли з договору, зобов'язують Банк здійснювати обслуговування Клієнта, а не передавати свої кошти чи майно. Встановлені ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження не поширюються щодо обслуговування поточних операцій. Ці обмеження стосуються виключно кредиторів банку, вкладників (депозити тощо), примусового стягнення майна і коштів, що належить банку, грошових зобов'язань, штрафних санкцій тощо.

В той же час ч.6 цієї статті, навпаки, вказує про відсутність будь-яких обтяжень щодо договорів банківського рахунку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання узв'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, вимога позивача про зобов'язання публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" виплатити грошові кошти в сумі 48 060,98 грн. позивачу через касу відповідача підлягає задоволенню повністю.

Щодо суми позовних вимог в розмірі 12 151,57 грн., від яких позивач відмовився, то суд зазначає наступне:

Відповідачем було подано суду докази зняття коштів з карткового рахунку в розмірі 12 151,57 грн. що підтверджується випискою по рахунку за період з 01.04.2015 по 20.04.2015.

У зв'язку з наведеним суд припиняє провадження в частині стягнення з відповідача 12 151,57 грн. основного боргу.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі за відсутності предмету спору.

Дослідивши матеріали справи та зважаючи на те, що основний борг в сумі 12 151,57 грн. відповідачем сплачено і між сторонами не залишилось неврегульованих питань щодо оплати основного боргу в сумі 12 151,57 грн., суд дійшов до висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 12 151,57 грн. При цьому суд враховує, що припинення провадження у справі не суперечить вимогам закону і не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача в дохід державного бюджету України підлягає сплаті судовий збір.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 4, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 12 151,57 грн.

2. В іншій частині позов фізичної особи-підприємця Черніцької Алли Олексіївни задовольнити повністю.

3. Зобов'язати публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ) через касу виплатити кошти фізичній особі-підприємцю Черніцькій Аллі Олексіївні (04073, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 168, кв. 18, ідентифікаційний номер ) з рахунку № 9701 в сумі 48 060,98 грн.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ) на користь фізичної особи-підприємця Черніцької Алли Олексіївни (04073, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 168, кв. 18, ідентифікаційний номер ) 1827(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

7. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 24.04.2015