ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 р. Справа № 914/1029/15

За позовом:Комунального підприємства «Сколівське житлово-комунальне підприємство», м. Сколе;
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сколе;
про:зобов'язання звільнити торгове місце
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача:Грищук Т.Р. - адвокат, Винник Ю.Ф. - представник;
від відповідача:не з'явився.

Представникам позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

30.03.2015р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Комунального підприємства «Сколівське житлово-комунальне підприємство» (надалі - позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про зобов'язання звільнити торгове місце.

Ухвалою суду від 31.03.2015р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 23.04.2015р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Як вбачається з позовної заяви, заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.01.2014р. між ним та відповідачем укладено договір про надання в користування торгового місця, терміном до 31.12.2014р. Незважаючи на те, що строк дії договору закінчився ще 31.12.2014р., відповідач відмовляється від укладення нового договору оренди, а також відмовляється звільнити та повернути з оренди торгове місце, при цьому не вносячи плату за користування. У зв'язку з цим, позивач змушений був звернутися з даним позовом до суду.

Представники відповідача в судове засідання 23.04.2015р. з'явилися, проти позову заперечили, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, адвокат відповідача зазначила, що укладений між сторонами справи договір є чинним і позивач правомірно використовує торгове місце для здійснення підприємницької діяльності, оскільки після закінчення строку дії договору жодна зі сторін не заперечувала проти його поновлення на новий термін.

Заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сколівської міської ради від 04.01.2013р. №33 КП «Сколівське ЖКГ» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2082 га з метою надання її у постійне користування для будівництва адміністративного приміщення та встановлення торгівельних павільйонів в АДРЕСА_1 та передано відповідачу вказану земельну ділянку в постійне користування.

02.01.2014р. між позивачем та відповідачем укладено Угоду про надання в користування торгового місця (надалі - Угода, Договір), відповідно до п. 1.1. котрого орендодавець надає, а орендар приймає в платне, строкове користування торгове місце по АДРЕСА_1, площею 22 кв.м. для встановлення тимчасової споруди (яка є власністю самого орендаря) для здійснення торговельної діяльності з метою зберігання та продажу товару.

Здійснивши правовий аналіз змісту вказаної Угоди, судом встановлено, що така за своєю правовою природою є договором оренди.

За умовами п. 1.2. Угоди передача торгового місця засвідчується актом прийому-передачі, який є невід'ємною частиною угоди.

На виконання зобов'язань за Договором, позивачем 02.01.2014р. було передано, а відповідачем прийнято об'єкт оренди в належному технічному стані, придатному для надійної експлуатації, що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом прийому-передачі торгового місця від вказаної дати.

Як вбачається з п. 5.1. Угоди така набирає чинності з моменту її підписання і діє до 31.12.2014р.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 2 ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, нормами статті 759 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як вже було встановлено судом, в Договорі сторони погодили, що такий укладено до 31.12.2014р.

Згідно ч. 4 ст. 284 ГК України у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічна норма закріплена в ч. 1 ст. 764 ЦК України.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що протягом дії Договору та місяць після закінчення строку його дії (до 31.01.2015р.) орендодавець чи орендар зверталися один до одного з заявами про відсутність намірів продовжувати договірні відносини на новий строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем лише було направлено претензію №32 від 23.02.2015р., отримання котрої не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні. Разом з тим, суд не бере до уваги вказану претензію, як доказ припинення договірних відносин, оскільки така за своєю правовою природою не є заявою (повідомленням) про відмову від продовження дії договору на новий строк. Крім цього претензія датована 23.02.2015р., тобто після спливу місячного терміну, встановленого законодавцем для направлення заяви про відмову від продовження договірних відносин.

Таким чином, судом встановлено, що у зв'язку з відсутністю заяви про припинення договірних відносин, укладена між КП «Сколівське житлово-комунальне господарство» та ФОП ОСОБА_1 Угода про надання в користування торгового місця від 02.01.2014р. поновилася на термін до 30.12.2015р. на тих же самих умовах.

Оскільки, укладений сторонами Договір поновився на новий строк, правові підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача звільнити торгове місце у даному випадку відсутні.

Судовий збір відповідно до положень ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33-35, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 28.04.2015р.

Суддя Крупник Р.В.