ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 915/425/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Прокурора Заводського району м. Миколаєва, вул. Бузника, 14, м. Миколаїв, 54021

в інтересах держави в особі Управління з використання і розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Миколаївська міська рада, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027

про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності № 7091 від 01.02.2012 року, в сумі 41 489, 70 грн., в тому числі 32 757, 30 грн. - основного боргу та 8 732, 40 - пені.

за участю представників сторін:

від позивача: Корнєва А.Ю., довіреність № 1079/10/01/08 від 17.09.2014 року;

від відповідача: представник не з'явився;

від третьої особи: Корнєва А.Ю., довіреність № 2012/02.02.01-22/01/14/14 від 19.09.2014 року;

у судовому засіданні присутній старший прокурор відділу Бескровна І.І., службове посвідчення № 027665, видане 29.07.2014 року, дійсне до 29.07.2019 року.

До господарського суду Миколаївської області звернувся Прокурор Заводського району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Управління з використання і розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради з позовними вимогами до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності № 7091 від 01.02.2012 року, в сумі 41 489, 70 грн., в тому числі 32 757,30 грн. - основного боргу та 8 732, 40 - пені.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.03.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 21.04.2015 року. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Миколаївську міську раду.

В судовому засіданні 21.04.2015 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представники прокуратури та позивача в судовому засіданні 21.04.2015 року позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили наступне.

Між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради (далі - орендодавець) та Фізичною особо-підприємцем ОСОБА_4 (далі - орендар) укладено Договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності № 7091 від 01.02.2012 року (далі - Договір).

На виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв на підставі актів приймання-передачі від 01.02.2012 року нежитлове приміщення, розташоване за адресою вул. Спортивна, 1, кор. 1.

Відповідач умови Договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2013 року по 31.01.2015 року в сумі 32 757, 30 грн. з урахуванням часткової сплати.

За несвоєчасну сплату орендної плати відповідачу нараховано пеню за період з 10.03.2014 року по 10.03.2015 року в розмірі 8 732, 40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 526, 530, 549-551, 762 ЦК України, ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та умовами Договору.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 21.04.2015 року не забезпечив, письмового відзиву по суті спору не подав.

Ухвала господарського суду Миколаївської області про порушення провадження у справі від 20.03.2015 року, направлена на адресу відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1, повернута до суду поштовою установою з відміткою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (арк. 24-27).

Як вбачається з Витягу з ЄДРЮОФОП місцем проживання відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 є АДРЕСА_1 (арк. 21-22). Таким чином, ухвала господарського суду Миколаївської області від 20.03.2015 року направлена на правильну адресу відповідача.

Явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року з останніми змінами від 10.07.2014 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, судом здійснено усі заходи щодо повідомлення належним чином відповідача про дату, час та місце судового засідання.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 з останніми змінами від 10.07.14 року у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Миколаївської міської ради в судовому засіданні 21.04.2015 року зазначив про наявність правових підстав для задоволення позову, про що зазначено в протоколі судового засідання від 21.04.2015 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар) укладено Договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності № 7091 від 01.02.2012 року (далі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (далі - майно), керуючись наказом Орендодавця № 11/03 від 20.01.2012 року:

- нежитлове приміщення, розміщене за адресою АДРЕСА_2, 70 кв.м., вартість якого визначена згідно з висновками експерта і становить 86 030, 00 грн. Майно передається в оренду з метою використання учбово-методичний центр.

- нежитлове приміщення, розміщене за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 107,70 кв.м., вартість якого визначена згідно з висновками експерта і становить 136 085, 00 грн. Майно передається в оренду з метою використання оздоровчий заклад для дітей та молоді.

- нежитлове приміщення, розміщене за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 30,10 кв.м. вартість якого визначена згідно з висновками експерта і становить 20 234, 00 грн. Майно передається в оренду з метою використання гараж-мийку;

- нежитлове приміщення, розміщене за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 69,10 кв.м. вартість якого визначена згідно з висновками експерта і становить 91 041, 00 грн. Майно передається в оренду з метою використання під їдальню (арк. 10-11).

Договором про внесення змін від 09.08.2012 року до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності № 7091 від 01.02.2012 сторони виклали пункт 1.1 Договору в наступній редакції:

«Орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно (далі - майно):

- нежитлові приміщення площею 69,1 кв.м. для використання під їдальню;

- нежитлові приміщення площею 30,1 кв.м. для використання під гараж-мийку;

- нежитлові приміщення площею 107, 7 кв. м. для розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді (40 годин на місяць);

- нежитлові приміщення площею 91, 7 кв.м. під учбово-методичний центр (84 години на місяць), розміщене за адресою: АДРЕСА_4» (арк. 14).

Договір та Договір про внесення змін підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічного змісту норма закріплена в ст. 283 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України об'єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" ).

Умовами Договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до п. 2.2, 2.3 Договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником Майна залишається територіальна громада м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, а Орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до п. 2.4 Договору у разі розірвання договору, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, останній повинен повернути орендодавцеві орендоване приміщення в п'ятнадцятиденний термін з дня отримання заяви орендодавця за актом приймання-передавання приміщення.

Відповідно до п. 2.7 Договору майно вважається поверненим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання.

Відповідно до п. 2.8 Договору обов'язок по складанню акта приймання-передавання покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору в редакції Договору про внесення змін від 09.08.2012 року орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.11 № 10/15 і становить без ПДВ 3 647, 60 грн. за один місяць оренди.

Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.3 Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.4 Договору орендна плата перераховується орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації й стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи дату та час зарахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця.

Відповідно до п. 3.9 Договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату за користування майном за час прострочення до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість з орендної плати в повному обсязі та відшкодувати збитки відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 5.1, п. 5.2 Договору орендар зобов'язується використовувати орендоване Майно відповідно до його призначення та умов цього Договору; своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 5.9 Договору орендар зобов'язується у разі вимоги орендодавця або власника майна проводити звірення розрахунків з орендної плати у триденний термін з дня звернення.

Відповідно до п. 7.1, 7.2 Договору орендодавець зобов'язується: передати орендарю в оренду майно згідно з договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з договором; передати орендарю майно у стані, що відповідає умовам договору.

Відповідно до п. 10.1. Договору договір укладено строком на 2 роки 11 місяців та діє з 01.02.2012 року до 01.01.2015 року включно.

Відповідно до 10.2 Договору умови договору зберігають силу протягом всього його терміну його дії, у тому числі у випадках, коли після його укладання законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов'язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 10.5 Договору у разі закінчення строку дії договору останній продовжується шляхом укладання додаткової угоди за умови письмового звернення орендаря відповідно до вимог Положення.

Відповідно до п. 10.7 Договору договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлові приміщення, розташовані за адресою АДРЕСА_3, про що між сторонами складено, підписано скріплено печатками Акти приймання-передавання від 01.02.2012 року (арк. 12-13).

Як вказано вище, договір укладено строком на 2 роки 11 місяців та діє з 01.02.2012 року до 01.01.2015 року включно. Договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (п. 10.1, 10.7 Договору).

Суду не подано доказів письмового звернення в порядку п. 10.5 Договору орендаря до орендодавця з пропозицією продовжити строк дії договору, як і не подано доказів укладання додаткової угоди.

Доказів повернення майна орендарем орендодавцю майна, що є предметом договору, суду не подано.

За таких обставин в силу приписів ст. 631, ч. 1 ст. 763 ЦК України, ч. 2 ст. 291 ГК України, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припинив свою дію 01.01.2015 року у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 11.03.2013 року по справі № 915/298/13-г за позовом Прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Управління з використання і розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено позов.

Стягнуто з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Управління з використання і розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради за договором оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності № 7091 від 01.02.2012 року, 60 450, 10 грн. - заборгованості по орендній платі за період з 01.02.2012 року по 31.12.2012 року, 3 613, 58 грн. - пені за період з 01.08.2012 року по 01.02.2013 року та 135, 03 грн. - штрафу (арк. 30-32, 37).

В судовому засіданні 21.04.2015 року судом досліджувалась справа № 915/298/13-г.

За період користування майном з 01.01.2013 року по 31.01.2015 року відповідачу нараховано орендну плату в розмірі 115 726, 52 грн. (в тому числі ПДВ).

Відповідачем проведено часткову оплату за вказаний період в розмірі 82 969, 22 грн. Детальний розрахунок заборгованості з орендної плати наявний в матеріалах справи (арк. 17-18).

Таким чином, станом на 31.01.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем з орендних платежів становить 32 757, 30 грн.

14.01.2015 року позивач Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради направив на адресу відповідача лист № 36/10/01/08/15 з пропозицією сплатити заборгованість, достроково розірвати договір та звільнити орендоване приміщення (арк. 15). Факт направлення претензії підтверджується реєстром поштових відправлень та поштовою квитанцією (арк. 16).

Доказів направлення відповіді на претензію, як і сплати відповідачем заборгованості з орендних платежів суду не подано.

Відтак, відповідач умови Договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2013 року по 31.01.2015 року в сумі 32 757, 30 грн.

Відповідно до ст. ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до абз. 4 п. 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 року № 12 з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Відповідачем не спростовано та не подано жодних документальних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо неналежного виконання зобов'язань по Договору, як і не подано суду доказів оплати суми заборгованості.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості з орендних платежів в сумі 32 757, 30 грн. є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 8 732, 40 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації й стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи дату та час зарахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за період з 10.03.2014 року по 10.03.2015 року в сумі 8 732, 40 грн. Розрахунок пені здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу (простроченої орендної плати в кожному місяці) за кожний день прострочення з урахуванням здійснених відповідачем проплат. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 18). Отже, вимога про стягнення пені в сумі 8 732, 40 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України слід стягнути з відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов.

Стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь позивача Управління з використання і розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027 (, ГУДКСУ в Миколаївській області, МФО 826013, р/р 2002):

- 32 757, 30 грн. (тридцять дві тисячі сімсот п'ятдесят сім грн. 30 коп.) - заборгованості за Договором оренди № 7091 від 01.02.2012 року за період з 01.01.2013 року по 31.01.2015 року;

- 8 732, 40 грн. (вісім тисяч сімсот тридцять дві грн. 40 коп.) - пені за період з 10.03.2014 року по 10.03.2015 року за Договором оренди № 7091 від 01.02.2012 року.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України (ГУДКУ у Миколаївській області, МФО банку 826013, р/р 3002, , одержувач УК у м. Миколаїв /м. Миколаїв / 22030001, код платежу 03499980, призначення платежу судовий збір):

- 1 827, 00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) - судового збору.

Наказ видати державній податковій інспекції після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 22.04.2015 року.

Суддя Е.М. Олейняш