ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 травня 2015 р. Справа № 5010/542/2012-П-3-22/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О.В.

при секретарі судового засідання Вакалюк А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу підприємця ОСОБА_1 (вх.№2856/15 від 16.03.2015) на дії державного виконавця ДВС Снятинського РУЮ Бодаковського І.М. у справі

за позовом: прокурора Снятинського району Івано-Франківської області, АДРЕСА_2, в інтересах держави в особі Снятинської міської ради, вул.Шевченка, 70, м. Снятин Івано-Франківської області, 78300,

до відповідача: підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,

про повернення земельної ділянки площею 0,0030га в АДРЕСА_3 та демонтаж тимчасової споруди - павільйону чоловічого одягу, який розміщений на даній земельній ділянці,

за участю представників сторін:

від позивача: Калівошко А.В. - представник, довіреність №01-21/187 від 17.04.15,

від відповідача: представник Драбчук В.С., довіреність №755 від 11.06.2012,

від прокуратури: Андрусяк Н.А. - прокурор відділу, посвідчення №032234 від 19.02.15,

від відділу ДВС представники не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.2012 задоволено позов прокурора Снятинського району Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Снятинської міської ради до підприємця ОСОБА_1 - вирішено підприємцю ОСОБА_1 повернути Снятинській міській раді земельну ділянку площею 0,0030 га, яка знаходиться в АДРЕСА_3 (біля ЗОШ №2) та демонтувати тимчасову споруду - павільйон чоловічого одягу, який розміщений на даній земельній ділянці.

Львівський апеляційний господарський суд постановою від 02.10.2012 скасував рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.2012 в частині зобов'язання підприємця ОСОБА_1 демонтувати тимчасову споруду - павільйон чоловічого одягу, постановив в цій частині нове рішення про відмову в позові; в іншій частині рішення залишив без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2012 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.10.2012 в частині відмови в позові, в решті - дану постанову та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.2012 залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.2012 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 02.10.2012 видано наказ №1072 від 26.10.2012 щодо повернення Снятинській міській раді земельної ділянки площею 0,0030 га, яка знаходиться в АДРЕСА_3 (біля ЗОШ №2). На виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.12 та постанови Вищого господарського суду України від 04.12.2012 видано наказ №502 від 29.04.2013 про демонтаж тимчасової споруди - павільйону чоловічого одягу.

Підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду зі скаргою (вх.№2856/15 від 16.03.2015) на дії державного виконавця ДВС Снятинського РУЮ Бодаковського І. М., в якій просить суд визнати незаконними дії державного виконавця ДВС Снятинського РУЮ Бодаковського І. М. щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк та визнати незаконними і скасувати постанови державного виконавця ДВС Снятинського РУЮ Бодаковсього І. М. від 26.02.2015 ВП №37918803 та ВП №37919134 про накладення штрафу в розмірі 170,00 грн. Зазначає, що постанови ВП №37918803 та ВП №37919134 від 24.12.2014 про відновлення виконавчого провадження щодо примусового виконання наказів господарського суду Івано-Франківської області №1072 від 26.10.2012 та №502 від 29.04.2013 не встановлюють строк для добровільного виконання, а тому відповідно до ч. 1 ст.89 ЗУ "Про виконавче провадження" відсутні підстави для накладення штрафу. Заперечує право державного виконавця встановлювати строк для добровільного виконання рішення шляхом направлення листів. Вважає, що накази господарського суду Івано-Франківської області №1072 від 26.10.2012 та №502 від 29.04.2013 виконав повністю, що згідно з ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" є підставою для закриття виконавчого провадження. При цьому зазначає, що тимчасова споруда - павільйон чоловічого одягу - демонтовано, а в наказах відсутні вказівки щодо знесення фундаменту. Вказує на те, що він отримав земельну ділянку з фундаментом, який він додатково облаштовував, проте в рішенні суду про знесення фундаменту нічого не вказано. В судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали.

Відділ державної виконавчої служби Снятинського районного управління юстиції подав відзив на скаргу №07-24/1364 від 23.03.2015 (вх.№4762/15 від 24.03.2015), в якому зазначив, що 24.12.2014 державним виконавцем відновлені виконавчі провадження згідно з ч. 1 ст. 51 ЗУ "Про виконавче провадження", і постанови про відновлення виконавчих проваджень направлені боржнику для виконання. 19.01.2015 підприємцю ОСОБА_1 було направлено лист зобов'язання про виконання наказів №502 від 29.04.2013 та №1072 від 26.10.2012 та надано строк сім днів з дня їх отримання для добровільного виконання. Зазначає, що даний лист було отримано боржником 27.01.2015, про що свідчить відбиток календарного штемпеля на поштовому конверті, а тому боржнику слід було виконати накази до 03.02.2015. Оскільки дані накази не було виконано, 04.02.2015 державним виконавцем було складено акт про невиконання наказів №502 від 29.04.2013 та №1072 від 26.10.2012 та винесені постанови про накладення штрафу в розмірі 170 грн відповідно до ст. 89 ЗУ "Про виконавче провадження". Вважає, що при вчиненні даних дій та винесенні оскаржуваних постанов державним виконавцем було дотримано ЗУ "Про виконавче провадження". В судовому засіданні представник відділу ДВС Снятинського районного управління юстиції підтримав позицію, викладену у відзиві, а також вказав, що наявність фундаменту свідчить про невиконання рішення суду як в частині повернення Снятинській міській раді земельної ділянки, так і щодо демонтажу тимчасової споруди.

Представники прокуратури та позивача проти задоволення скарги заперечують, оскільки вважають, що відповідачем не виконано в повній мірі накази господарського суду №1072 та №502.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою начальника відділу ДВС Снятинського районного управління юстиції від 24.12.2014 на підставі скарги прокуратури було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №37918803 щодо виконання наказу господарського суду №1072 та постановою начальника відділу ДВС Снятинського районного управління юстиції від 24.12.2014 на підставі скарги прокуратури було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №37919134 щодо виконання наказу господарського суду №502.

На підставі вказаних постанов державним виконавцем Бодаковським І. М. було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження від 24.12.2014 ВП №37918803 на виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області №1072 щодо повернення ОСОБА_1 земельної ділянки та постанову про відновлення виконавчого провадження від 24.12.2014 ВП №37919134 на виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області №502 щодо демонтування ОСОБА_1 тимчасової споруди - павільйону чоловічого одягу, який розташований на даній земельній ділянці.

В постанові Львівського апеляційного господарського суду у даній справі від 23.07.2014 при перегляді в апеляційному порядку скарги відповідача на дії та рішення державного виконавця щодо накладення штрафу за невиконання наказу №1072 від 26.10.2012 було встановлено, що у вказаних постановах про відновлення виконавчого провадження не зазначено строку, до якого слід виконати рішення, а тому державний виконавець не мав права накладати на боржника штраф за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення.

Враховуючи викладене, начальник відділу ДВС Снятинського районного управління юстиції направив відповідачу лист №07-24/70 від 19.01.2015, в якому повідомив про відновлення виконавчого провадження за наказами №1072 та №502 та зобов'язав його виконати рішення протягом семи днів з дня отримання даного листа. Згідно повідомлення про отримання поштового відправлення ОСОБА_1 отримав даний лист 27.01.2015, що ним не заперечено.

04.02.2015 державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що боржником ОСОБА_1 самостійно не виконано зазначені накази, оскільки не демонтовано фундамент споруди, який розміщений на земельній ділянці.

На підставі ст.11, ст.89 ЗУ "Про виконавче провадження" постановою державного виконавця від 26.02.2015 ВП №37919134 накладено на боржника штраф в розмірі 170 грн за невиконання без поважних причин наказу №502, а постановою від 26.02.2015 ВП №37918803 - наказу №1072.

При вирішенні даної скарги суд виходить з того, що згідно ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" ( ч.2 ст. 2 ЗУ "Про виконавче провадження"). Відповідно до ст. 6 даного закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами ч.1 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Відповідно до п.3.1., п.3.3. Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень до Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій; відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. Постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (п.3.6. вказаного Положення).

Суд погоджується з доводами скаржника про те, що державним виконавцем не винесено з дотриманням вказаних вимог відповідної постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення, і що лист начальника виконавчої служби №07-24/70 від 19.01.2015 не можна вважати належним вчиненням зазначеної виконавчої дії.

За приписами ч.1 ст. 89 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії.

Проте, як вбачається з акту державного виконавця від 04.02.2015 і не заперечується учасниками процесу, тимчасова споруда - павільйон чоловічого одягу - демонтовано, що свідчить про виконання наказу №502. При цьому тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення

підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту (п.1.3. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності). Тобто фундамент не є елементом тимчасової споруди, і спірні питання його демонтажу не стосуються виконання наказу №502.

Не можна визнати обґрунтованими і твердження про те, що наявність фундаменту на земельній ділянці свідчить про невиконання наказу №1072 щодо її повернення Снятинській міській раді. Заявляючи позовну вимогу про повернення земельної ділянки, Снятинська міська рада просила тільки демонтувати тимчасову споруду і не просила зобов'язати відповідача привести земельну ділянку у стан, в якому вона була передана відповідачу. А тому питання про те, в якому стані земельна ділянка була передана відповідачеві і в якому стані її слід повернути, не були предметом дослідження та оцінки при вирішенні спору, внаслідок чого наказ з цього приводу не видавався. Вказані обставини можуть бути підставою для подання окремого позову і не підлягають дослідженню та оцінці на стадії виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Як зазначено в п.9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2011 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Оскільки доводи заявника за своїм змістом стосуються правомірності винесення постанови державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження, а вказані роз'яснення розмежовують такі способи відновлення порушених прав скаржника як визнання недійсною постанови та визнання дій чи бездіяльності незаконними, то скарга підлягає частковому задоволенню - оскаржувані постанови державного виконавця слід визнати недійсними, в частині визнання незаконними дій державного виконавця - скаргу належить відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 121-2, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити скаргу підприємця ОСОБА_1 (вх.№2856/15 від 16.03.2015) на дії державного виконавця ДВС Снятинського РУЮ про визнання незаконними дій державного виконавця ДВС Снятинського РУЮ щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк та визнання незаконними постанов державного виконавця ДВС Снятинського РУЮ від 26.02.2015 ВП №37918803 та ВП №37919134 про накладення штрафу в розмірі 170,00 грн.

Визнати незаконними постанови державного виконавця ДВС Снятинського РУЮ від 26.02.2015 ВП №37918803 та ВП №37919134 про накладення штрафу на підприємця ОСОБА_1 в розмірі 170,00 грн.

Відхилити скаргу в частині визнання незаконними дій державного виконавця.

Суддя Малєєва О. В.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Малєєва О. В. 05.05.15