ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р.Справа № 922/4090/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Рогань
до Фірми AV East Logistic GmbH, Bochum
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 довіреність б/н від 02.12.14 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фірми AV East Logistic GmbH, Bochum, Germany, в якій позивач просить стягнути з відповідача 1451 євро, в тому числі 125,00 євро - 10% річних від простроченої суми (що складає 26118,00 грн.), посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань договору на транспортно - експедиційне обслуговування перевозок автомобільним транспортом №29/08-1 від 29.08.12 р.

Ухвалою господарського суду від 22.09.2014р., з метою належного повідомлення відповідача про дату судового засідання, суд, у відповідності до Конвенції "Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 15.11.1965р. визначив як достатній строк розгляду даного спору до 22.03.2015 р., ухвалою суду від 18.03.15 р. строк розгляду справи було продовжено до 01.06.15 р. Зобов'язано позивача у відповідності до вимог Конвенції "Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 15.11.1965р. забезпечити повідомлення відповідача у справі про дату, час та місце розгляду справи, а також вручення ухвали господарського суду про порушення провадження у справі та вручення копії позовної заяви із додатками.

Представник позивача 19 лютого 2015 року надав до суду документи витребувані ухвалою господарського суду Харківської області від 12 листопада 2015 року.

Суд, перевіривши зміст і форму наданих документів, які відповідають вимогам міжнародного договору, направив 19 лютого 2015 року на адресу Міністерства юстиції Німеччини надані позивачем документи.

До господарського суду Харківської області 24 березня 2015 року з Міністерства юстиції Німеччини надійшло повідомлення разом із направленими судом документами, які долучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У матеріалах справи міститься повідомлення про вручення відповідачу у справі ухвали про відкладення розгляду справи від 03.12.14 р., тому відповідач був повідомлений належним чином про знаходження даної справи в господарському суді Харківської області.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне.

29 серпня 2012 року між позивачем (перевізник) та відповідачем (замовник) був укладений договір на транспортно експедиційне обслуговування та організацію перевезень автомобільним транспортом (далі по тексту - договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов'язання виконувати перевізку грузів, наданих замовником (відповідачем) згідно з умовами вказаними у заявці відповідача, а відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно подати заявку позивача та оплатити рахунки позивача на протязі 10 днів з моменту виставлення рахунку, якщо інше не вказано у заявці.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов2язання відповідно договору виконав та згідно замовлення №РО1311014 від 21.11.13 р. виконав роботу по доставці грузу (ТПН - СМR) по маршруту Германія - Україна, що підтверджується міжнародною товарно - транспортною накладною №ТТН №0445087 (аркуш справи №15) та перевіз вантаж вагою 3614,60 кг. Зауважень щодо отримання відповідачем товару не поступало.

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СП-000079 від 21.10.13 р. на загальну суму 2150,00 євро, але відповідач у встановлений договором строк рахунок - фактуру не оплатив.

Відповідач звернувся до позивача 23.12.2013 р. із листом в якому зазначив, що у зв'язку із святковими днями та закінченням року перерахування коштів від клієнтів затримується та зобов'язався сплатити заборгованість перед позивачем до 31.01.14 р.

18.03.14 р. відповідач звернувся до позивача з листом в якому зазначив, що суму боргу перед позивачем у розмірі 2150 євро визнає та зобов'язується ії сплатити до 18.04.14 р.

Відповідач у встановлений у листі від 18.03.14 р. суму боргу оплатив лише частково, а саме у розмірі 824,00 євро, у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1326,00 євро.

У зв'язку із простроченням відповідачем оплати грузоперевезень, які здійснені позивачем відповідач нарахував відповідачу 10% річних від простроченої суми у розмірі 125,00 євро.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач у зв'язку із простроченням відповідачем сплати боргу перед позивачем в порядку досудового врегулювання спору направив відповідачу претензію від 23.06.14 р. із вимогою сплатити заборгованість перед позивачем у розмірі 2150 євро (докази направлення містяться у матеріалах справи), але відповідач не відреагував та суму боргу не сплатив.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення коштів в сумі 1451 євро в т.ч. 125,00 євро - 10% річних від простроченої заборгованості правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фірми AV East Logistic GmbH (44805, Bochum, Germany, Harper Feld, 33, Bank of beneficiary Herner Sparkasse SWIFT-BIC: WELADED 1 HRN, IBAN: DE , Amtsgerisht Bochum: HRB 12276, Usd - Id Nr: De 815088368, Steuer-Nr:306/5872/0031) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005) заборгованість у розмірі 1451 євро в т.ч. 125,00 євро - 10% річних від простроченої заборгованості та судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.04.2015 р.

Суддя Ю.В. Светлічний