ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" квітня 2015 р.Справа № 924/251/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши матеріали

За позовом Житлово-будівельного кооперативу „Місто-сад перший будівельний БЗ-Б5", м. Хмельницький

до 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький;

2. Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк", м. Київ

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства „Банк Національний кредит", м. Київ

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, м. Хмельницький

про - визнання за Житлово-будівельним кооперативом „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" права власності на грошові кошти в сумі 40 750,00 грн., які перебувають на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1;

- стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь житлово-будівельного кооперативу „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" 40 750,00 грн., помилково перерахованих коштів, які перебувають на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1;

- зняття арешту із рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на суму 40 750,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Заблоцький О.В. за довіреністю від 30.01.2015р.

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: Ходаковський Р.В. - за довіреністю від 22.10.2014р.

від третьої особи (ПАТ „Банк Національний кредит"): не прибув;

від третьої особи (ДМВ ДВС Хмельницького МУЮ): не прибув.

В засіданні суду 27.04.2015р. оголошено вступну та резолютивну частині рішення згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суть спору: Позивач звернувся до суду із позовом відповідно до якого просить суд (із врахуванням ухвали про виправлення описки в номері рахунку):

- визнати за Житлово-будівельним кооперативом „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" права власності на грошові кошти в сумі 40 750,00 грн., які перебувають на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1;

- стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь житлово-будівельного кооперативу „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" 40 750,00 грн., помилково перерахованих коштів, які перебувають на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1;

- зняти арешт з рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на суму 40 750,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ним 13.01.2015р. помилково було зараховано на рахунок ФОП ОСОБА_1 НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит" грошові кошти в сумі 40 750,00 грн. із призначенням платежу „оплата за будівельні матеріали".

Стверджує, що вищевказані грошові кошти були перераховані ФОП ОСОБА_1 помилково, оскільки будівельних матеріалі на адресу позивача він не поставляв.

Оскільки, після виявлення помилки кошти вже були списані з рахунку позивача та перераховані на рахунок ФОП ОСОБА_1, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_1 з вимогою про повернення помилково перерахованих йому коштів (вимога б/н від 13.01.2014р.).

Зазначає, що ФОП ОСОБА_1 надав відповідь на вимогу позивача (відповідь на вимогу б/н від 16.01.2015р.), в якій він вказав, що помилково перераховані кошти він повернути не може, оскільки рахунок, на який перераховані кошти, був заблокований банком, а інших грошових коштів у нього немає.

Позивач звернувся із проханням до ПАТ „Банк національний кредит" (лист від 17.01.2015р.) повернути на рахунок позивача помилково перераховані кошти ФОП ОСОБА_1

У відповідь ПАТ „Банк національний кредит" листом від 19.01.2015р. відмовив у поверненні коштів на рахунок позивача, мотивувавши це тим, що рахунок ФОП ОСОБА_1 перебуває під арештом, в телефонній розмов працівник банку повідомив, що на рахунок накладено арешт на підставі Постанови про арешт коштів боржника від 02.12.2014р. винесеної державним виконавцем Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Рибчук О.І. в межах виконавчого провадження №39869004.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності таких умов: по-перше, щоб мало місце набуття або зберігання майна; по-друге, щоб набуття або зберігання було здійснено за рахунок іншої особи; по-третє, щоб були відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна.

Відповідно до п.п.1.23., 1.24. ст.1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" під помилковим переказом розуміється рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Таким чином, враховуючи відсутність підстав у ФОП ОСОБА_1 для переказу йому грошових коштів від позивача на його банківські реквізити, він в розумінні Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" є неналежним отримувачем зазначених коштів, у нього були відсутні підстави для набуття грошових коштів, перерахованих позивачем в якості оплати за поставлені будівельні матеріали, а від так, ФОП ОСОБА_1 відповідно до ст.1212 ЦК України зобов'язаний повернути позивачу помилково перераховані останнім грошові кошти, як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

Згідно ч.1 ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно ст.139 ГК України майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів. Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Згідно статті 60 Закону України „Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Зазначена норма закону, вказує, що особа, яка вважає себе власником майна може вимагати визнання за нею права власності на майно та зняття з цього майна арешту.

Згідно вказаних вище норм ст.139 ГК України майном позивача в тому числі є грошові кошти. Враховуючи те, що банківський рахунок, на який позивачем було помилково перераховано кошти перебуває під арештом, а інші кошти у ФОП ОСОБА_1 відсутні, то позивач, в силу положень ст.139 ГК України та ст.60 Закону України „Про виконавче провадження" просить суд визнати за ним право власності на грошові кошти в сумі 40 750,00 грн., які перебувають на рахунку ФОП ОСОБА_1 НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит" та зняти арешт з вищевказаного рахунку на вищезазначену суму, оскільки в даній ситуації це єдиний спосіб повернути помилково перераховані кошти.

Представник позивача в засідання суду 16.03.2015р. прибув, позовні вимоги підтримав із підстав викладених у позові. Крім того, надав суду додаткові пояснення по справі відповідно до яких повідомив, що вимоги ухвали суду від 18.02.2015р. стосовно надання доказів на підтвердження чинності арешту рахунку відповідача-1 виконати не може, оскільки не є стороною виконавчого провадження №39869004.

Також, позивачем додатково зазначено, що про помилковість перерахування грошових коштів свідчить той факт, що кошти перераховані для ФОП ОСОБА_1 мали б бути перераховані для ФОП ОСОБА_6 за поставлені нею будівельні матеріали згідно рахунку №7 від 13.01.2015р. Копію вказаного рахунку позивачем долучено до пояснень.

Відповідач-1 у поданому відзиві від 16.03.2015р. повідомив суду, що позов визнає та зазначає, що дійсно, 13.01.2015р. від позивача на його рахунок було перераховано 40 750,00 грн. з призначенням платежу - оплата за будівельні матеріали. Проте, жодних будівельних матеріалів 13.01.2015р. відповідачем-1 для позивача не поставлялось.

В той же день (13.01.2015р.) відповідач-1 спробував повернути помилково перераховані йому кошти, проте ні зняти кошти з рахунку, ні виконати операцію із перерахунку коштів з свого рахунку відповідач-1 не зміг.

Звернувшись до ПАТ „Банк національний кредит" (в якому відкритий рахунок) відповідач-1 дізнався, що його рахунок арештований і коштами які перераховуються на його рахунок він розпоряджатись не може доки арешт не буде знятий.

Також, відповідач-1 зазначає, що інших грошових коштів, крім тих які знаходяться на арештованому рахунку, а також майна за рахунок якого він міг би компенсувати позивачу помилково перераховані кошти в нього не має.

Крім того відповідач-1 зазначив, що у разі зняття арешту з його рахунку він зобов'язується негайно перерахувати помилково перераховані кошти позивачу.

Стосовно вимоги суду в ухвалі від 18.02.2015р., відповідач-1 повідомив, що жодних документів стосовно виконавчого провадження №39869004 ним не отримувалось, а тому надати доказів, що вказаний рахунок перебуває під арештом, відповідач-1 не може.

Окрім того, відповідач-1 просить суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідач-2 проти позову заперечив із підстав, викладених у письмовому відзиві на позов. Відповідно до наданого суду відзиву відповідач-2 вважає, що позовна заява ЖБК „Місто сад перший будівельний Б3-Б5" є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідач-2 зазначає, що дана стаття передбачає, що обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст.11 ЦК України).

Однак, позивач в своїй позовній заяві не обґрунтовує помилковість переказу коштів ФОП ОСОБА_1, а пояснює лише, що останній не поставив будівельних матеріалів позивачу.

В платіжному дорученні №NС-6257090 від 13.01.2015р., копію якого надав суду позивач, вказується призначення платежу - „оплата за будівельні матеріали згідно рахунку б/н від 13.01.20015р. без ПДВ".

Тобто, ЖБК „Місто сад перший будівельний Б3-Б5" отримав від ФОП ОСОБА_1 рахунок б/н від 13.01.20015р., оплатив його, а ФОП ОСОБА_1 в свою чергу повинен був поставити позивачу будівельні матеріали (але ще не поставив їх).

Відповідач-2 вважає, що між ЖБК „Місто сад перший будівельний Б3-Б5" та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір поставки будівельних матеріалів. Законодавство України не передбачає обов'язку сторін договору поставки щодо укладення його як окремого документу.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) вико нання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства

Позивач не надав суду доказів звернення до ФОП ОСОБА_1 з вимогою виконання зобов'язань поставки будівельних матеріалів. Отже, на думку відповідача-2, існує можливість того, що строк виконання ФОП ОСОБА_1 своїх зобов'язань щодо поставки будівельних матеріалів ще не настав.

Як вказує відповідач-2, в даному випадку вбачається виконання (невиконання) умов укладеного договору між позивачем та Відповідачем-1, а не помилка при перерахуванні грошових коштів. Позивач має право звернутись до суду з позовом про стягнення збитків або вимагати виконання ФОП ОСОБА_1 зобов'язання поставити будівельні матеріали або іншим чином захищати свої права в межах чинного законодавства України.

Таким чином, відповідач-2 вважає, що між ЖБК „Місто сад перший будівельний Б3-Б5" та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір поставки будівельних матеріалів, який і є достатньою правовою підставою для набуття ФОП ОСОБА_1 права на отримання грошових коштів, які позивач просить суд стягнути як помилково перераховані.

Позивач обґрунтовує „помилковість" зарахування коштів виключно невиконанням (або порушенням) ФОП ОСОБА_1 своїх зобов'язань поставки будівельних матеріалів та не надає суду належних та допустимих доказів помилки, позовна заява побудована лише на припущеннях.

Оскільки, відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачу на думку відповідача-2, має бути відмовлено у задоволенні позову .

Також відповідач-2 вважає, що поданий позов не є способом захисту порушеного права, а свідомою дією, направленою на затягування та унеможливлення процедури примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором на користь ПАТ „ОТП Банк", що у розумінні ст. 13 ЦК України є зловживанням правом та є підставою відмови суду у захисті цивільного права (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

На підставі викладеного вище, відповідач-2 просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Третя особа (ПАТ „Банк Національний кредит") згідно поданого пояснення від 16.03.2015р. повідомив вважає позовні вимоги позивача обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Дійсно, з 19 грудня 2014 року і по день оформлення цих пояснень у ПАТ „Банк Національний кредит" на виконанні перебуває Постанова про арешт коштів боржника ВП №39869004 - ОСОБА_1, якою на виконання виконавчого листа №2-3425/10 виданого 04 червня 2010 року Хмельницьким міськрайонним судом накладено арешт на кошти клієнта, що обліковуються на поточному рахунку НОМЕР_3 і НОМЕР_2 відкритого в Банку, у межах суми - 460 534,39 грн.

Згідно п.10.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 №22 встановлено, що якщо на кошти накладено арешт і на рахунку арештована сума коштів менша, ніж та, що зазначена в документі про арешт коштів, то банк не приймає до виконання платіжні доручення клієнта і повертає їх згідно з пунктом 2.15 глави цієї Інструкції.

Тобто, за наявності арешту на кошти, які обліковуються на рахунку клієнта, банк не вправі виконувати його розпорядження до накопичення тієї суми, яка зазначена в документі про арешт коштів боржника.

Водночас, відповідно до ст.60 Закону України „Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, зняття арешту з коштів банк здійснює за постановою державного виконавця, прийнятою відповідно до законодавства, або за постановою слідчого, коли під час провадження досудового слідства в застосуванні цього заходу відпаде потреба, а також за рішенням суду, яке надійшло до банку безпосередньо від суду (п.10.11 Інструкції).

Як вбачається з позовних вимог, позивач стверджує, що ним помилково було перераховано на рахунок відповідача-1 відкритого в Банку 40 750,00 грн., з призначенням платежу - „оплата за будівельні матеріали", оскільки останні йому поставлені не були, що у свою чергу свідчить про їх безпідставність.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пунктом 1.23 ст.1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що неналежний отримувач - це особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів (п.2.35 Інструкції).

З огляду на зазначене та беручи до уваги, що в розрізі спірних правовідносин ФОП ОСОБА_1 листом від 16 січня 2015 року, визнав себе, як неналежний отримувач спірної суми коштів та відповідно й ту обставину, що володіє останніми без достатньої правової підстави, а здійснити їх повернення, окрім як зняття арешту встановленого Постановою неможливо, то третя особа (ПАТ „Банк Національний кредит") позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк" про визнання права власності на грошові кошти, стягнення помилково перерахованих коштів та зняття арешту з рахунку підтримує та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник позивача в засідання суду 27.04.2015р. прибув, позовні вимоги із врахуванням поданої заяви про виправлення описки від 27.04.2015р. в рахунку, підтримав, просить про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача-1 в засідання суду 27.04.2015р. не прибув, проте у поданому відзиві від 16.03.2015р. позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу за відсутності представника відповідача-1.

Представник відповідача-2 в засідання суду 27.04.2015р. прибув, проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві.

Третя особа (ПАТ "Банк Національний кредит" представника в засідання суду 27.04.2015р. не направила, будь-яких додаткових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Третя особа (ДМВ ДВС Хмельницького МУЮ) повноважного представника в засідання суду 27.04.2015р. не направила, причини неявки суду не повідомила, будь-яких додаткових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Житлово-будівельний кооператив „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5", м. Хмельницький як юридична особа значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно Виписки із ЄДР від 08.10.2013р. №480886.

Згідно платіжного доручення від 13.01.2015р. №НС-6257090 Житлово-будівельний кооператив „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" провів оплату коштів в сумі 40 750,00 грн. на кредитний рахунок НОМЕР_4, оримувач коштів - Віртуальний POS, банк отримувача - ПАТ „Банк національний кредит. В графі призначення платежу зазначено - „оплата за буд. мат. зг. рах. б/н від 13.01.2015 без ПДВ".

Згодом, 14.01.2015р. згідно меморіального ордера №В-22997 зазначені кошти в сумі 40 750,00 грн. із кредитного рахунку НОМЕР_4 були перераховані на кредитний рахунок НОМЕР_2, отримувач коштів - ФОП ОСОБА_1, банк отримувача - ПАТ „Банк національний кредит", із відміткою про призначення платежу „поповнення плат. Картки по віртуальному пос-терміналу згідно з реєстром V41 за 14.01.2015р.

Вважаючи, що кошти в сумі 40 750,00 грн. були переховано на рахунок ФОП ОСОБА_1 помилково, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_1 із письмовою вимогою б/н від 13.01.2015р. про повернення помилково перерахованих коштів.

Листом від 16.01.2015р. ФОП ОСОБА_1 надав відповідь на вимогу позивача, відповідно до якої повідомив, що помилково перераховані кошти в сумі 40 750,00 гр. він повернути не має можливості, оскільки рахунок, на який перераховані кошти, був заблокований банком, а інших грошові коштів у нього немає.

Позивач звернувся із проханням до ПАТ „Банк національний кредит" згідно листа від 17.01.2015р. №3/58.3-01 із вимогою повернути на рахунок позивача помилково перераховані кошти ФОП ОСОБА_1 в сумі 40 750,00 грн.

ПАТ „Банк національний кредит" у своєму листі №53.3-01/19 від 19.01.2015р. відмовив у поверненні коштів на рахунок позивача мотивувавши це тим, що рахунок ФОП ОСОБА_1 перебуває під арештом.

Постановою про арешт коштів боржника від 02.12.2014р., винесеної державним виконавцем Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 в межах виконавчого провадження №39869004 за заявою ПАТ „ОТП Банк" було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ФОП ОСОБА_1, в тому числі:

- код фінансової установи: 320702, назва фінансової установи: „Банк Національний кредит", номер рахунку: НОМЕР_2, код валюти рахунку: 980;

- код фінансової установи: 320702, назва фінансової установи: „Банк Національний кредит", номер рахунку: НОМЕР_2, код валюти рахунку: 980.

Вважаючи своє право порушеним, позивач звернувся із позовом, згідно якого просить суд: - визнати за Житлово-будівельним кооперативом „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" права власності на грошові кошти в сумі 40 750,00 грн., які перебувають на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1;

- стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" 40 750,00 грн., помилково перерахованих коштів, які перебувають на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1;

- зняти арешт з рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на суму 40 750,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до наступних висновків:

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності таких умов: по-перше, щоб мало місце набуття або зберігання майна; по-друге, щоб набуття або зберігання було здійснено за рахунок іншої особи; по-третє, щоб були відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна.

Відповідно до п.п.1.23., 1.24. ст.1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" під помилковим переказом розуміється рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

В ході вирішення справи судом встановлено, що кошти в сумі 40 750,00 грн. дійсно вибули із водіння позивача відповідно до платіжного доручення від 13.01.2015р. №НС-6257090 помилково та згодом по меморіальному ордеру №В-22997 із кредитного рахунку НОМЕР_4 були перераховані на кредитний рахунок НОМЕР_2, який належить ФОП ОСОБА_1

Судом також враховується, що між Житлово-будівельним кооперативом „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" та ФОП ОСОБА_1 були відсутні договірні відносини на підтвердження підстав для перерахування вказаної суми ФОП ОСОБА_1

Натомість, посилання відповідача-2 на те, що кошти в сумі 40 750,00 грн. були перераховані ФОП ОСОБА_1 згідно договору поставки в усній формі із посиланням на рахунок від 13.01.2015р., який направлявся ФОП ОСОБА_1, відповідними доказами не підтверджено. Із наявного в матеріалах справи рахунку від 13.01.2015р. на суму 40 750,00 грн. вбачається, що постачальником по ньому визначено ФОП ОСОБА_6, а не ФОП ОСОБА_1, як вказує відповідач-2.

Про дане свідчать письмові пояснення позивача та відповідача-1, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи відсутність підстав у ФОП ОСОБА_1 для переказу йому грошових коштів від позивача на його банківські реквізити, останній в розумінні Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" є неналежним отримувачем зазначених коштів.

Тому, у ФОП ОСОБА_1 відсутні підстави для набуття грошових коштів, перерахованих позивачем в якості оплати за поставлені будівельні матеріали, а відтак, ФОП ОСОБА_1 відповідно до ст.1212 ЦК України зобов'язаний повернути позивачу помилково перераховані кошти в сумі 40 750,00 грн. як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

Частиною першою ст.177 ЦК України визначено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно ст.139 ГК України майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів. Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Із матеріалів справи слідує, що постановою про арешт коштів боржника від 02.12.2014р., винесеної державним виконавцем Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 в межах виконавчого провадження №39869004 за заявою ПАТ „ОТП Банк" було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ФОП ОСОБА_1, в тому числі: код фінансової установи: 320702, назва фінансової установи: „Банк Національний кредит", номер рахунку: НОМЕР_2, код валютного рахунку: 980; код фінансової установи: 320702, назва фінансової установи: „Банк Національний кредит", номер рахунку: НОМЕР_2, код валюти рахунку: 980.

Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно статті 60 Закону України „Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Зазначена норма закону, вказує, що особа, яка вважає себе власником майна може вимагати визнання за нею права власності на майно та зняття з цього майна арешту.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що „...відповідно до статті 60 Закону України „Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Отже, виходячи із змісту зазначених норм, власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально - правових вимог позивача має бути встановлення факту належності позивачеві права на спірне майно та безпідставність включення такого майна до опису боржника та накладення на нього арешту.

Приймаючи до уваги, що грошові кошти в сумі 40 750,00 грн. були помилково перераховані ФОП ОСОБА_1 без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) і належать вони позивачу, суд вважає позовні вимоги правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 2 ст.49 ГПК встановлено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Приймаючи до уваги те, що спір виник з вини позивача внаслідок помилкового перерахування коштів іншій особі, суд вважає за необхідне покласти на позивача витрати по оплаті судового збору. Відтак, витрати на оплату судового збору на відповідачів не покладаються.

Керуючись ст.ст.2, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В:

Позов Житлово-будівельного кооперативу „Місто-сад перший будівельний БЗ-Б5", м. Хмельницький до 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький; 2.Публічного акціонерного товариства „ОТП Банк", м. Київ за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства „Банк Національний кредит", м. Київ за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, м. Хмельницький про визнання за Житлово-будівельним кооперативом „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" права власності на грошові кошти в сумі 40 750,00 грн., які перебувають на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1; стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь житлово-будівельного кооперативу „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" 40750,00 грн., помилково перерахованих коштів, які перебувають на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1; зняття арешту із рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на суму 40 750,00 грн. задовольнити.

Визнати за Житлово-будівельним кооперативом „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" (29000, м.Хмельницький, вул. Володимирська,109, 1) право власності на грошові кошти в сумі 40 750,00 грн. (сорок тисяч сімсот п'ятдесят гривень 00 коп.), які перебувають на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (29000, АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Житлово-будівельного кооперативу „Місто-сад перший будівельний Б3-Б5" (29000, м.Хмельницький, вул. Володимирська,109, 1) 40 750,00 грн. (сорок тисяч сімсот п'ятдесят гривень 00 коп.) помилково перерахованих коштів, які перебувають на рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит" м. Київ, вул. Тургенєвська, 52/58, () МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (29000, АДРЕСА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1).

Видати наказ.

Зняти арешт з рахунку НОМЕР_2 в ПАТ „Банк Національний кредит", м. Київ, вул. Тургенєвська, 52/58, () МФО 320702, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 АДРЕСА_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на суму 40750,00 грн. (сорок тисяч сімсот п'ятдесят гривень 00 коп.)

Повне рішення складено 30.04.2015р.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 6 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул. Володимирська, 109, м. Хмельницький, 29000) - згідно заяви;

3 - відповідачу-1 - ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) - рекоменд.кореспонд.

4 - відповідачу-2 - ПАТ "ОТП Банк" (вул. Жилянська, 43, м. Київ-33, 01601) - згідно заяви;

5 - третій особі - ПАТ "Банк національний кредит" (вул. Тургенєвська, 52/58, м. Київ, 04053) - рекоменд. кореспонд.

6 - третій особі - Другий МВ ДВС МУЮ (вул. Тернопільська, 13/2, м. Хмельницький, 29000) - рекоменд. кореспонд.