РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015Справа №910/2248/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль»

про визнання дії договору припиненою,

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Семеняка М.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (далі-відповідач) про:

- визнання договору фінансового лізингу № LC5282/11 від 03.06.2011 р., укладеного між сторонами таким, що не підлягає виконанню з 01.06.2014 р.;

- визнання дії договору фінансового лізингу № LC5282/11 від 03.06.2011 р., укладеного між сторонами припиненою з 01.08.2014 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач припинив користуватися технікою відповідача, про що свідчить наказ № 01/08-14 від 01.08.2014 р. про припинення діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.02.2015 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.02.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 19.02.2015 р. оголошувалась перерва до 02.03.2015 р.

02.03.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи тим, що позивач в порушення умов оспорюваного договору, зокрема, п.п. 5.1-5.5, п. 8.1.4 загальних умов фінансового лізингу, належним чином не виконував свої зобов'язання, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по сплаті поточних лізингових платежів на загальну суму 458 938, 65 за період з 01.02.2013 р. по 01.09.2014 р., про стягнення якої 18.02.2015 року господарським судом Запорізької області у справі № 908/5893/14 прийнято рішення. Зокрема, позовні вимоги TOB «Райффайзен Лізинг Аваль» до TOB «Карпатибудінвест» про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № LC5282-05/11 від 03.06.2011 року задоволено у повному обсязі. Таким чином, позивач порушував зобов'язання за договором і до початку обставин, з якими він пов'язує неможливість його виконання.

У судовому засіданні 02.03.2015 р. оголошувалась перерва до 02.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.04.2015 р. продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 20.04.2015 р., зокрема зобов'язано позивача та відповідача надати суду належним чином завірені копії додатків №№1,2,3 4 до договору фінансового лізингу № LC5282-05/11 від 03.06.2011 р.

16.04.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник відповідача на виконання вимог ухвали суду від 16.04.2015 р. надав копію додатку № 4 до договору фінансового лізингу № LC5282/11 від 03.06.2011 р. - «Загальні умови фінансового лізингу».

У дане судове засідання представник позивача не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 20.04.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (далі-лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест» (далі-лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № LC5282/11, умовами якого передбачено, що лізингодавець зобов'язується передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску. Ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.4. договору, місце передачі предмета лізингу лізингоодержувачу: 60200, Чернівецька обл., м. Сокиряни, вул. О. Кобилянської, 25.

Згідно п. 1.5. договору, відповідальність за ризики, пов'язані з вартістю предмета лізингу, та невідповідністю предмета лізингу цілям його використання, а також будь-які пов'язані з цим втрати: упущену вигоду, збитки, що виникають у лізингоодержувача або третіх осіб, несе лізингоодержувач.

Умовами п. 2.1. договору передбачено, що вартість предмета лізингу на момент підписання даного договору становить 724 157, 35 грн. (в тому числі 20 % ПДВ).

Даний договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонам своїх обов'язків за даним договором (п. 8.1. договору).

Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест» укладено додаток № 4 до договору фінансового лізингу № LC5282/11 від 03.06.2011 р. - «Загальні умови фінансового лізингу», умовами якого передбачено, що приймання та передача предмета лізингу оформлюється актом приймання-передачі. Часткова передача предмета лізингу не допускається. При цьому, лізингоодержувач зобов'язаний підписати та передати лізингодавцю акт приймання-передачі предмета лізингу. У разі неотримання лізингодавцем підписаного акту приймання-передачі предмета лізингу або письмового викладення претензій до предмета лізингу у зазначений в даному пункті строк, акт приймання-передачі вважається підписаним, а предмет лізингу прийнятий лізингоодержувачем без будь-яких претензій в день складання акту.

Згідно п. 5.2. додатку № 4 до договору, лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4 цих Загальних умов на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Згідно п.7.7. договору, у випадку знищення, викрадення або втрати предмета лізингу, а також у випадку, якщо предмет лізингу пошкоджений і не може бути відновлений, незалежно від того був такий випадок визнаний страховим чи ні, лізингоодержувач зобов'язаний протягом 15 календарних днів з моменту настання такої події сплатити лізингодавцю визначені в п. 10.4 цих Загальних умов платежі.

Пунктом 10.2. додатку визначено, що договір достроково припиняється у останній день місяця, в якому має місце одна з наведених нижче обставин:

10.2.1. направлення лізингодавцем лізингоодержувачу письмово повідомлення про прийняття лізингодавцем рішення про дострокове припинення договору з підстав, визначених розділом 6 договору;

10.2.2. отриманням лізингодавцем від лізингоодержувача або страхової компанії письмового повідомлення про настання визначених в п. 7.7. цих Загальних умов обставин.

Відповідно до п. 10.4 додатку до договору, у разі дострокового припинення договору при настанні зазначених в п.п. 10.2.2. цих Загальних умов обставин лізингоодержувач зобов'язаний сплатити визначені в п. 10.3.2. цих Загальних умов платежі, а також суму понесених лізингодавцем витрат внаслідок настання такого випадку (події).

03.06.2011 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест» складено акт приймання-передачі предмета лізинга, відповідно до умов якого, на підставі договору фінансового лізингу від 03.06.2011 р. № LC5282/11 лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації з наведеними характеристиками:

Модель: Екскаватор New Holland MH Plus (+Ковш 72205037), 2008 р.в.

№ шасі/кузова NSU0MHPLN8LB02873.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.09.2014 р. позивач звернувся до Шевченківського районного управління ГУ МВС України в місті Києві із заявою про те, що невідомі особи, перебуваючи за адресою: Луганська обл., м. Перевальск, вул. Індустріальна, 13, незаконно заволоділи автомобілями, які знаходяться на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест», а саме: спецтехнікою, вантажними автомобілями типу самоскид, тягачі, автокрани, топливозаправники, прицепи, автобус, мікроавтобус та легковим автомобілем марки Тойота Прадо.

На підставі зазначених у заяві відомостей, слідчий Шевченківського районного управління ГУ МВС України в місті Києві Бобокал Р.Б. внесено до ЄРДР за № 0009694 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Також, позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» із заявою № 052 від 05.09.2014 р. про викрадення транспортних засобів невідомими особами.

Як стверджує позивач, останній припинив користуватися технікою відповідача, про що свідчить наказ № 01/08-14 від 01.08.2014 р. про припинення діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест», однак відповідач продовжує нарахування поточних лізингових платежів, що підтверджується листом відповідача від 25.11.2014 р. № 1749-11/14 (в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що припинив користуватися технікою позивача, у зв'язку з чим просить суд визнати договір фінансового лізингу № LC5282/11 від 03.06.2011 р. укладеного між сторонами таким, що не підлягає виконанню з 01.06.2014 р. та визнати його дію припиненою з 01.08.2014 р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору фінансового лізингу № LC5282/11 від 03.06.2011 р., суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він і є договором лізингу.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до норм статті 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Нормами частини 2 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов'язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" зобов'язань щодо сплати лізингових платежів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест» про стягнення заборгованості у розмірі 458 938, 65 грн. за договором фінансового лізингу № LC5282/11 від 03.06.2011 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.02.2015 р. у справі № 908/5893/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Радченко, буд. 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, пр. Московський, буд. 9, корпус 5, офіс 101, ) суму 458938 (чотириста п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять вісім) грн. 65 коп. заборгованості за договором фінансового лізингу № LC5282-05/11 від 03.06.2011 р., суму 9178 (дев'ять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 77 коп. судового збору.

Отже, відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, факти, встановлені у рішенні господарського суду Запорізької області від 18.02.2015 р. у справі № 908/5893/14 не доказуються при розгляді даної справи.

Тож, позивач порушив зобов'язання за договором до початку обставин, з якими він пов'язує неможливість його виконання.

Разом з тим, відповідно до п. 5.5. додатку, лізингоодержувач сплачує лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу. Недоліки якості та комплектності предмета лізинга, його втрата ремонт, технічне обслуговування не звільняють лізингоодержувача від виконання своїх зобов'язань за договором, в тому числі, своєчасної сплати лізингових платежів.

Посилання позивача про відсутність обов'язку сплати відповідачу, передбачених договором платежів з підстав припинення договору фінансового лізингу спростовуються, зокрема тим, що припинення договору припиняє його дію на майбутнє і не скасовує сам факт укладення і дії договору включно до моменту його припинення, а також зберігає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, передбачених на випадок порушення зобов'язань і після припинення договору, виходячи з характеру цього договору.

Отже, обов'язок відповідача сплатити поточні лізингові платежі за період користування предметами лізингу не ставиться в залежність від фактичного користування предметом лізингу, а також не припиняє такі зобов'язання у випадку викрадення, знищення або втрати предмета лізингу.

Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Так, умовами п. 10.2.2. загальних умов фінансового лізингу (до додаток № 4 до договору) визначено, що договір достроково припиняється у останній день місяця, в якому має місце отримання лізингодавцем від лізингоодержувача або страхової компанії письмового повіомлення про настання визначених п. 7.7. цих Загальних умов обставин. Такими обставинами п. 7.7. Загальних умов визначено випадки знищення, викрадення, або втрати предмета лізингу, а також у випадку, якщо предмет лізингу пошкоджений і не може відновлений.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем письмового повідомлення відповідачу про настання обставин, з яким пов'язується припинення договору фінансового лізингу № LC5282/11 від 03.06.2011 р.

Також, судом не приймаються посилання позивача на наказ № 01/08-14 від 01.08.2014 р. про припинення діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатибудінвест», оскільки відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Однак, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відсутні відомості про такий запис (витяг в матеріалах справи).

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 24.04.2015 р.

Суддя Бондарчук В.В.