РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/199/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства "ОКСІ банк"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Сіті Сервіс"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Ігнатенко В.І. - за довіреністю від 16.08.2013р.

від відповідача: не з'явились

У судовому засіданні 16 березня 2015р. відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

06 січня 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "ОКСІ банк" (позивач) надійшла позовна заява № 1010/629 від 30 грудня 2014 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНІКС Союз" (відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 5 175,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договірних зобов'язань з оплати наданих позивачем послуг з інкасації грошових коштів об'єктів відповідача згідно з укладеним між сторонами договором № 22-01-14 про інкасацію коштів від 22.01.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/199/15-г. Розгляд справи призначено на 18.02.2015 р.

Судове засідання, призначене на 18.02.2015 року, не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста від 18.02.2015 року розгляд справи призначено на 16.03.2015 року.

17 лютого 2014 року через канцелярію суду від позивача надійшло уточнення до позовної заяви № 1060-187 від 16 лютого 2015 року, у якому останній зазначив про зміну назви відповідача з ТОВ «Онікс Союз» на ТОВ «Авто Сіті Сервіс», на підтвердження чого надав копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2015 року, замінено найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНІКС Союз" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Сіті Сервіс".

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

22.01.2014р. між позивачем (далі - підрозділ), Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (надалі - банк) та відповідачем (далі - клієнт) (разом - сторони) був укладений договір № 22-01-14 про інкасацію коштів (далі - Договір, належним чином завірена копія договору в справі), відповідно до п. 1.1. якого, підрозділ власними вилами і засобами в погодженні дні та години здійснює інкасацію коштів у клієнта згідно погодженого графіку. Банк здійснює приймання коштів від підрозділу і своєчасно зараховує їх на рахунок клієнта (№ п/р 0876 ТОВ «Онікс Союз» в ПАТ «Креді Агріколь Банк» МФО 300614 код банку 14361575), а клієнт сплачує кошти за надані підрозділом послуги в розмірі та строки, що передбачені договором.

Позивач стверджує, що невиконанням відповідачем договірних зобов'язань з оплати наданих позивачем послуг з інкасації грошових коштів об'єктів відповідача згідно з укладеним між сторонами договором № 22-01-14 про інкасацію коштів від 22.01.2014р. у останнього виникло зобов'язання сплатити заборгованість в розмірі 5 175,54 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, 22.01.2014р. між сторонами був укладений договір № 22-01-14 про інкасацію коштів, відповідно до п. 1.1. якого, підрозділ власними вилами і засобами в погодженні дні та години здійснює інкасацію коштів у клієнта згідно погодженого графіку. Банк здійснює приймання коштів від підрозділу і своєчасно зараховує їх на рахунок клієнта (№ п/р 0876 ТОВ «Онікс Союз» в ПАТ «Креді Агріколь Банк» МФО 300614 код банку 14361575), а клієнт сплачує кошти за надані підрозділом послуги в розмірі та строки, що передбачені договором.

Відповідно до п. 2.2. Договору, інкасація підрозділом коштів проводиться шляхом приймання сумок з готівкою інкасаторами безпосередньо на підприємствах або через об'єднані каси клієнтів за затвердженим графіком.

Судом встановлено, що позивачем було надано відповідачу послуг з інкасації на загальну суму 4 500,00 грн., що підтверджується складеними актами наданих послуг підписаними та скріпленими печатками позивача та відповідача (копії документів в справі).

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.1. Договору, за послуги з інкасації готівки клієнт сплачує підрозділу плату в розмірі 1 500,00 грн. в місяць.

Оплату послуг з інкасації готівки клієнт проводить щомісячно, не пізніше 10 числа наступного за звітним місяцем на рахунок підрозділу, на підставі наданого підрозділом акту про надання послуг та рахунку (п. 4.2. Договору).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що доказів оплати послуг, станом на день розгляду до суду не надано, обґрунтованими є позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги в розмірі 4 500,00 грн.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.7. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату наданих послуг на користь підрозділу з клієнта стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, з урахуванням обставин неналежного виконання з боку відповідача умов Договору щодо оплати наданих послуг, порядку розрахунків, п. 6 ст. ст. 232 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично невірним. Судом проведено власний розрахунок пені, відповідно до якого стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 417,70 грн. пені.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню про стягнення з відповідача 4 917,70 грн. заборгованості (4 500,00 грн. основного боргу + 417,70 грн. пені).

Судові витрати позивача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1 735,98 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО СІТІ СЕРВІС" (ідентифікаційний код 36019304, адреса: 01011, м. Київ, вулиця Рибальська, будинок 13), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариство "ОКСІ БАНК" (ідентифікаційний код 09306278, адреса: 79058, Львівська обл., місто Львів, вулиця Газова, будинок 17), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: 4 917,70 грн. (чотири тисячі дев'ятсот сімнадцять гривень 70 копійок) заборгованості та 1 735,98 грн. (одна тисяча сімсот тридцять п'ять гривень 98 копійок) судових витрат. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію даного рішення направити відповідачу по справі № 910/199/15-г

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.04.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало