ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Справа № 916/636/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П. - головуючого (доповідач),
Прокопанич Г.К., Шаргала В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015
у справігосподарського суду Одеської області
за позовомДержавного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт"
доОдеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті
про стягнення 2 799,79 грн.
суб'єкт оскарженняПерший Приморський відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції
за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

ВДВС: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Одеська регіональна служба державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті звернулась до господарського суду Одеської області із скаргою на дії Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо винесення постанови ВП №44689965 від 10.09.2014 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Одеської області №916/636/14 від 13.05.2014 про стягнення з Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті на користь ДП "Миколаївський морський торговельний порт" грошової суми у загальному розмірі 8122,40 грн. та просила вищевказану постанову ВП №44689965 від 10.09.2014 Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції визнати недійною.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що вона є бюджетною установою, у зв'язку з чим наказ суду має виконуватися органами Казначейства відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінет Міністрів України № 845 від 03.08.2011, а тому дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є незаконними, а сама постанова - недійсною.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.11.2014 у справі №916/636/14, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015, скаргу задоволено. Визнано незаконними дії ВДВС з винесення постанови від 10.09.2014 ВП №44689965 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 13.05.2014 №916/636/14, а також визнано недійсною постанову ВДВС від 10.09.2014 ВП №44689965 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного наказу.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою господарського суду Одеської області від 10.11.2014 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 у даній справі, ДП "Миколаївський морський торговельний порт" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати та винести постанову, якою відмовити в задоволенні скарги відповідача, мотивуючи скаргу тим, що оскаржувані судові акти винесені з порушенням норм процесуального права, а саме ст. 115 ГПК України та незастосуванням ч.1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 та ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", який на думку скаржника розповсюджується на дані правовідносини. Зокрема, як зазначається скаржником державний виконавець діяв в межах наданих йому Законом України "Про виконавче провадження" повноважень, через що підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 10.09.2014 про відкриття виконавчого провадження №44689965 ДП "Миколаївський морський торговельний порт" немає.

У відзиві відповідач просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані судові акти залишити без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням господарського суду Одеської області від 28.04.2014 по справі №916/636/14 позовну заяву ДП "Миколаївський морський торговельний порт" задоволено частково. Стягнуто з Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті 2396,72 грн. основного боргу, 56,72 грн. пені та 1607,76 грн. судового збору.

13.05.2014 на виконання зазначеного судового рішення видано відповідний наказ, про стягнення з Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті на користь ДП "Миколаївський морський торговельний порт" суму основного боргу в розмірі 2 396,72 грн., пені в розмірі 56,72 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1607,76 грн., що разом становить 4 061,20 грн.

10.09.2014 головним державним виконавцем Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ Сокол Ю.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Одеської області від 13.05.2014 № 916/636/14 про стягнення 8122,40 грн. (постанова містить помилку в сумі, яку має погасити боржник).

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" і п. 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, постановою Кабінет Міністрів України від 03.08.2011 № 845 був затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 24 Порядку передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Відповідно до Положення про Одеську регіональну службу державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті - остання є державним органом.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно із п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки боржник являється державним органом, який фінансується з державного бюджету, висновки суду щодо відсутності підстав у головного державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на відкриття виконавчого провадження, колегія визнає правомірним.

Слід зазначити, що апеляційним судом також досліджено обставини справи на предмет їх відповідності вимогам Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та зроблено правильний висновок щодо непоширення дії цього Закону на рішення суду у даній справі в силу вимог частини другої його статті 2, оскільки стягувачем за рішенням суду є державне підприємство.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків господарського суду першої та апеляційної інстанцій і не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваних ухвали та постанови, оскільки вони відповідають чинному законодавству України і обставинам справи.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 у справі №916/636/14 залишити без змін.

Головуючий суддя: Г.П. Коробенко

Судді: Г.К. Прокопанич

В.І. Шаргало