КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа№ 910/21797/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

секретар Бурдейна Н.В.

за участю представників:

від позивача: Д'яченко К.С. (представник за довіреністю), Д'яченко С.О. (представник за довіреністю)

від відповідача-1: Охріменко О.О. (представник за довіреністю)

від відповідача-2: Дем'янов І.Ю. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

на рішення господарського суду міста Києва

від 09.12.2014 р.

у справі №910/21797/14 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Фермерського господарства "Рідний край-В"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

2) Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

про визнання недійсним договору та стягнення 91350,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Рідний край-В" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним Договору комплексного банківського обслуговування №1792810 від 11.07.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем-2 та стягнення з відповідача-1 заборгованості за Договором поставки №МИК 119 П-С від 01.07.2014 року в розмірі 91350,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний Договір комплексного банківського обслуговування №1792810 від 11.07.2014 року не підписувався зі сторони Фермерського господарства "Рідний край-В" його директором, відтиск печатки, який міститься на договорі здійснений не печаткою позивача, а невідомою схожою за зображенням печаткою. У зв'язку з тим, що позивачем не відкривався рахунок на який відповідачем-1 були сплачені грошові кошти за Договором поставки №МИК 119 П-С від 01.07.2014 року, позивач не отримав грошових коштів за поставлений ним відповідачу-1 товар.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.12.2014 р. у справі №910/21797/14 позов задоволено повністю. Визнано недійсним Договір комплексного банківського обслуговування №1792810 від 11.07.2014 року, укладений між Фермерським господарством "Рідний край-В" та Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль". Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на користь Фермерського господарства "Рідний край-В" заборгованість в розмірі 91350 грн. та 1827 грн. судового збору. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь Фермерського господарства "Рідний край-В" 1218 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2014р. у справі №910/21797/14 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" суми боргу та судового збору скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 91350,00 грн. заборгованості та 1827,00 судового збору.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник зазначає, що відповідач-1 у визначений законом спосіб виконав всі зобов'язання перед ФГ "Рідний край-В".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015р. (у складі колегії суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П.) прийнято апеляційну скаргу до провадження; розгляд справи призначено на 22.04.2015 року.

В судовому засіданні 22.04.2015 р., відповідно до ст. 77 ГПК України, оголошено перерву на 28.04.2015 р.

Представник відповідача-1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2014р. у справі №910/21797/14 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" суми боргу та судового збору скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 91350,00 грн. заборгованості та 1827,00 судового збору.

Представник відповідача-2 підтримав доводи, викладені в поясненнях Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на апеляційну скаргу, поклався на розсуд суду при вирішенні спору у справі.

Представник позивача заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити без змін рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2014р. у справі №910/21797/14, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

18.06.2014 року між Фермерським господарством "Рідний край-В" та Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" укладено договір складського зберігання зерна №1, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати, а відповідач-1 зобов'язався прийняти на зберігання зернові врожаю 2014 року.

В період з 04.07.2014 року по 09.07.2014 року позивач передав, а відповідач-1 прийняв зерно пшениці 3 класу у кількості 1040382 кг., що підтверджується реєстрами № 118, 119 від 04.07.2014 року, № 134 від 05.07.2014 року, № 142 від 06.07.2014 року, № 157 від 07.07.2014 року, № 176 від 08.07.2014 року, № 208 від 09.07.2014 року та зерно пшениці 6 класу у кількості 1459678 кг., що підтверджується реєстрами № 117 від 04.07.2014 року, № 135 від 05.07.2014 року, № 143 від 06.07.2014 року, № 158 від 07.07.2014 року, № 175 від 08.07.2014 року, № 200 від 09.07.2014 року (належним чином засвідчені копії наявні в матеріалах справи).

01.07.2014 року між Фермерським господарством "Рідний край-В" та Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" укладено договір поставки №МИК 119 П-С (далі - Договір поставки), відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідачу-1 зерно врожаю 2014 року, а відповідач-1 зобов'язався прийняти та оплатити зерно відповідно до умов договору та специфікацій.

Згідно з пунктом 4.2 Договору поставки, датою поставки товару вважається переоформлення товару на ім'я покупця за складським документом на зерновому складі.

Позивачем направлено на адресу відповідача-1 лист №117 від 15.07.2014 року з проханням дозволити переоформлення пшениці у кількості 1040 тонн 3 класу та 1182 тонн 6 класу з позивача на відповідача-1.

Відповідачем-1 здійснено переоформлення зерна з позивача на відповідача-1, що підтверджується наступними складськими квитанціями:

- складська квитанція №393 від 15.07.2014 року на бланку серії АХ №192478, згідно з якою переоформлено зерно пшениці 3 класу у кількості 1039,736 тонн.

- складська квитанція №392 від 15.07.2014 року на бланку серії АХ №192477, згідно з якою переоформлене зерно пшениці 6 класу у кількості 1182 тонн.

Пунктом 5.1. Договору поставки встановлено, що оплата товару проводиться шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця протягом строку, зазначеного в специфікаціях до цього договору після останньої з подій зазначених нижче:

- поставка товару;

- визначення його якості та залікової ваги;

- пред'явлення постачальником рахунку фактури;

- передача покупцю документів, вказаних в пункті 6.1. Договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору поставки, постачальник зобов'язується передати одночасно з товаром наступні документи;

- оригінал картки аналізу зерна, що видана складом;

- оригінал видаткової накладної на товар;

- оригінал податкової накладної на товар;

- оригінал акту прийому-передачі на товар.

В специфікації-1 на суму 2391392,80 грн. та специфікації-2 на суму 2541300,00 грн. від 15.07.2014 року до Договору поставки визначено, що оплата товару та доплати, визначені специфікацією, здійснюється протягом трьох банківських днів з моменту поставки товару.

Позивач зазначає, що отримав від відповідача-1 повідомлення про те, що кошти, які підлягали сплаті на підставі Договору поставки були ним сплачені, що підтверджується:

- платіжним дорученням №16082 від 17.07.2014 року на суму 2391392,80 грн.

- платіжним дорученням № 16102 від 17.07.2014 року на суму 2541300,00 грн.

Позивачем направлено відповідачу-1 вимогу, в якій просив здійснити оплату отриманого товару, відповідно до умов Договору поставки. При цьому в даній вимозі зазначалося, що отримувачем коштів по вищевказаних платіжних дорученнях є позивач, кошти повинні були бути зараховані на поточний рахунок 4, відкритий у АТ "Райффайзен Банк Аваль" у місті Києві. Крім того позивач повідомив, що ніяких коштів від відповідача-1 не отримував, крім того, ніколи не відкривав вказаного рахунку і не надавав покупцю рахунки 2 та 3 від 16.07.2014 року із зазначенням поточного рахунку 4 для проведення по них оплати. Рішення про проведення по них оплати по реквізитам, вказаним у цих рахунках, прийнято відповідач-1 самостійно без погодження з позивачем.

Позивач стверджує, що звернувся до відповідача-2 з проханням надати копії документів, на підставі яких було відкрито поточний рахунок 4 на ім'я позивача.

Позивачем були отримані від відповідача-2 наступні документи:

- копія паспорту на ім'я Вдовиченка Анатолія Івановича серія ЕО № 111766, виданий Врадіївським РВ УМВС України в Миколаївській області 12.02.2013 року.

- копія протоколу (рішення засновника) № 11 від 15.02.2013 року;

- копія протоколу (рішення засновника) №1 від 10.01.2009 року;

- копія заяви на оновлення клієнтських та контактних даних від 11.07.2014 року;

- копія заяви про дистанційну зміну ключів електронно-цифрового підпису від 11.07.2014 року;

- копія заяви про відкриття поточного рахунку від 11.07.2014 року;

- копія опитувальника для юридичних осіб-резидентів від 11.07.2014 року;

- копія засвідчень та гарантій клієнта від 11.07.2014 року.

Позивач вказує на те, що на підставі вказаних документів між позивачем, від імені якого діяла невідома особа з паспортом Вдовиченка Анатолія Івановича та відповідачем-2 укладено Договір комплексного банківського обслуговування №1792810 від 11.07.2014 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що він не мав наміру укладати Договір комплексного банківського обслуговування №1792810 від 11.07.2014 року, директор господарства не узгоджував його умови і не підписував ані сам Договір, ані документи, що були подані від імені позивача, що підтверджується висновком експерта №1377/1378 від 11.08.2014 року, яким встановлено, що Договір комплексного банківського обслуговування № 1792810 від 11.07.2014 року підписаний не директором фермерського господарства - Вдовиченко А.В., а невідомою особою, відтиск печатки на договорі зроблений не печаткою позивача. Оскільки позивачем не відкривався рахунок 4 на який відповідачем-1 були сплачені грошові кошти за Договором поставки №МИК 119 П-С від 01.07.2014 року, позивач не отримав грошових коштів за поставлений ним відповідачу-1 товар, тому у відповідача-1 наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 4932692,80 грн. У зв'язку з тим, що позивач не має фінансової можливості сплатити судовий збір у передбаченому чинним законодавством розмірі, останній просить стягнути з відповідача 91350,00 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

В матеріалах справи міститься висновок експерта №1377/1378 від 11.08.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, на вирішення якого були поставлені наступні питання:

- Чи виконаний підпис та рукописний текст від імені Вдовиченка А.І. в Договорі комплексного банківського обслуговування № 1792810 від 11.07.2014 року в графах "клієнт" - почерком Вдовиченко А.І.,Демидової О.В. чи іншою особою?

- Чи нанесено відбиток печатки Фермерського господарства "Рідний край-В" на документах: "Протокол (рішення власника) № 11 від 15.02.2013 року на титульному та зворотному боці аркуша, "Протокол (рішення власника) №1 від 10.01.2009 року на титульному та зворотному боці аркуша, "опитувальник для юридичних осіб-резидентів" на останньому аркуші, Договорі комплексного банківського обслуговування № 1792810 від 11.07.2014 року зворотному боці останнього аркуша, засвідчення та гарантії клієнта на останньому аркуші, "Заява про відкриття поточного рахунку", "Заява - про дистанційну зміну ключів електронно-цифрового підпису (ЕЦП), Сертифікат відкритого ключа ЕЦП клієнта у системі "Райффайзен банк Аваль" від 13.07.2014 року, "умови банківського обслуговування" на останньому аркуші, "Приказ № 1-к, "Лист" печаткою Фермерського господарства "Рідний край-В" відтиск якої надано на дослідження?

- Чи одним кліше нанесені відбитки печатки "Копія" на документах: Протоколу (рішення власника) № 11 від 15.02.2013 року, "Протоколу (рішення власника) №1 від 10.01.2009 року, "Статуту Фермерського господарства "Рідний край-В", "Довідки АБ №486288, "Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Серія АБ № 498012", "Свідоцтва № 200000752 НБ № 084461", "Повідомлення про взяття на облік платника податків № 2 від 11.02.2009 року", "Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серія А01 № 011083" печаткою "Фотокопія" відтиск якої надано на дослідження?

При наданні відповідей на поставлені запитання експерт дійшов наступних висновків:

- Рукописні записи та підписи від імені Вдовиченка А.І. в Договорі комплексного банківського обслуговування № 1792810 від 11.07.2014 року виконані не Вдовиченком Анатолієм Івановичем, не Демидовою Оленою Валеріївною, а іншою особою.

- Відтиски печатки Фермерського господарства "Рідний край-В" на документах: "Протокол (рішення власника) № 11 від 15.02.2013 року на титульному та зворотному боці аркуша, "Протокол (рішення власника) №1 від 10.01.2009 року на титульному та зворотному боці аркуша, "опитувальник для юридичних осіб-резидентів" на останньому аркуші, Договорі комплексного банківського обслуговування № 1792810 від 11.07.2014 року зворотному боці останнього аркуша, засвідчення та гарантії клієнта на останньому аркуші, "Заява про відкриття поточного рахунку", "Заява - про дистанційну зміну ключів електронно-цифрового підпису (ЕЦП), Сертифікат відкритого ключа ЕЦП клієнта у системі "Райффайзен банк Аваль" від 13.07.2014 року, "умови банківського обслуговування" на останньому аркуші, "Приказ № 1-к, "Лист" - виконані не печаткою Фермерського господарства "Рідний край-В", зразки відтисків якої надані на дослідження.

- Відтиски штампу "Копія" на документах: Протоколу (рішення власника) № 11 від 15.02.2013 року, "Протоколу (рішення власника) №1 від 10.01.2009 року, "Статуту Фермерського господарства "Рідний край-В", "Довідки АБ №486288, "Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Серія АБ № 498012", "Свідоцтва № 200000752 НБ № 084461", "Повідомлення про взяття на облік платника податків № 2 від 11.02.2009 року", "Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серія А01 № 011083" нанесені не штампом "Фотокопія", зразки відтисків якого надані на дослідження.

Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №92 (надалі - Інструкція) встановлено порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах.

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 "Ідентифікація клієнтів" Інструкції - банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов'язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати клієнтів - власників рахунків/представників власників рахунків/фізичних осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, установленому законодавством України з питань запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації банком.

Підпунктом 2.3. пункту 2 "Ідентифікація клієнтів" Інструкції передбачено, що банк з метою ідентифікації резидентів має встановити: для юридичної особи - повне найменування, місцезнаходження; відомості про органи управління та їх склад; дані, що ідентифікують осіб, які мають право розпоряджатися рахунками і майном; відомості про власників істотної участі в юридичній особі; відомості про контролерів юридичної особи; код згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України; реквізити банку, у якому відкрито рахунок, і номер банківського рахунку.

Згідно підпункту 2.6. пункту 2 "Ідентифікація клієнтів" Інструкції - уповноважений працівник банку в присутності особи, що відкриває рахунок (власника рахунку/представника власника рахунку/фізичної особи, яка відкриває рахунок на користь третьої особи), робить копії відповідних сторінок паспорта та/або інших документів з інформацією, яку банк має визначити відповідно до законодавства України з метою ідентифікації особи. Ці копії засвідчуються підписами уповноваженого працівника банку та особи, що відкриває рахунок, як такі, що відповідають оригіналу, і зберігаються в справі з юридичного оформлення рахунку.

Підпунктом 1.22. пункту 1 "Загальні положення" Інструкції передбачено, що з документів, які вимагаються від клієнта в разі відкриття рахунків цією Інструкцією, формується справа з юридичного оформлення рахунку.

Відповідно до підпункту 1.5. пункту 1 "Загальні положення" Інструкції - умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

Згідно із підпунктом 1.8. пункту 1 "Загальні положення" Інструкції - банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі (підпунк 1.9. пункту 1 "Загальні положення" Інструкції).

З урахуванням висновку експерта №1377/1378 від 11.08.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, документи на підставі яких відкрито спірний рахунок №4 директор господарства не підписував, відтиск печатки, який міститься на договорі здійснений не печаткою ФГ "Рідний край-В".

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2 статті 203 Цивільного кодексу України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на - підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та змісту специфікацій 1 та 2 строк виконання відповідачем грошового зобов'язання згідно Договору поставки на момент розгляду справи настав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі за договором поставки, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 4932692,80 грн. Проте, як вбачається з вимог позивача, останній просить стягнути заборгованість в розмірі 91350,00 грн., посилаючись на відсутність фінансової можливості сплатити судовий збір у передбаченому чинним законодавством розмірі.

Відповідачем-1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем у заявленому до стягнення розмірі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним Договору комплексного банківського обслуговування №1792810 від 11.07.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем-2 та стягнення з відповідача-1 заборгованості за Договором поставки №МИК 119 П-С від 01.07.2014 року в розмірі 91350,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу часткового скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 09.12.2014 р. у справі №910/21797/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/21797/14 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк