РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015Справа №910/6191/15-г
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 15932,42 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Герасименко Р.І. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - Відповідач) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі 15932,42 грн. оскільки Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повністю відшкодував Позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

На запит суду в порядку ст. 65 ГПК України від МТСБУ надійшла інформація по полісу обов'язкового страхування № АА/4921864.

У судове засідання Відповідач своїх представників не направив, відзиву на позов не подав, хоча про призначення справи до розгляду Відповідача було повідомлено заздалегідь - 25.03.2015, що вбачається зі зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення у якому надсилалась ухвала суду про порушення провадження у даній справі на адресу місцезнаходження Відповідача, тому будь-які несприятливі наслідки неявки повноважних представників у судове засідання покладаються відповідно на Відповідача.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась. Відповідач також не був позбавлений права та можливості (в матеріалах справи відсутні докази протилежного) надати, якщо вважав за потрібне, відзив на позов та/або будь-які додаткові пояснення і докази заздалегідь до судового засідання в письмовому вигляді через канцелярію суду, направити поштою, кур'єром тощо.

Клопотань про відкладення розгляду справи до початку та під час судового засідання не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

03.02.2012 по вул. Центральній, в с. Миколаївка була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля «ДЕО», д.р.н. АА0887АН, яким керувала Павлова І.І., з автомобілем «МАН», д.р.н. ВС1392СЕ, яким керував Щасливий П.Г. Причинами ДТП стало те, що водій Павлова І.І., керуючи автомобілем «ДЕО», д.р.н. АА0887АН, не врахувала дорожньої обстановки, виїхала на зустрічну смугу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «МАН», д.р.н. ВС1392СЕ, чим порушила п. 11.3 ПДР України. Дані обставини підтверджуються довідками ДАІ про обставини ДТП, копії у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «МАН», д.р.н. ВС1392СЕ (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ТОВ «Транс-Сервіс-1» на праві власності, був під керуванням Щасливого П.Г. на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі Договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування). Вигодонабувачем за вказаним договором є страхувальник.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування, враховуючи рахунок-фактуру ремонтного СТО Застрахованого автомобіля від 22.02.2012 (31125,40 грн.) та Звіт № 29/12 від 31.03.2012 про визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП Застрахованого автомобіля з ремонтною калькуляцію в системі AUDATEX (12192,98 грн., коефіцієнт зносу 0,7), Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 28125,40 грн. на користь вигодонабувача за Договором добровільного страхування (копія платіжного доручення міститься у справі).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля «ДЕО», д.р.н. АА0887АН, Павловою І.І., під час експлуатації вказаного автомобіля, і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до матеріалів справи постановою районного суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність Павлової І.І., як особи, яка експлуатує автомобіль «ДЕО», д.р.н. АА0887АН на законних підставах, була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) № АА/4921864 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000 грн., франшиза - 0 грн. Отже, Відповідач є особою на яку вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «ДЕО», д.р.н. АА0887АН, на час ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до Звіту № 29/12 від 31.03.2012 вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП Застрахованого автомобіля, яка дорівнює оціненому розміру матеріальної шкоди, становить 12192,98 грн., при цьому коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля (Ез) дорівнює 0,7.

Суд застосовує встановлені Звітом № 29/12 від 31.03.2012 дані, оскільки протокол огляду Застрахованого автомобіля після ДТП містить перелік інших його пошкоджень, які не пов'язані зі спірним ДТП, та що в свою чергу є підставою для вирахування коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля, який у Звіті № 29/12 від 31.03.2012 було обраховано в розмірі 0,7 та застосовано у розрахунках, на відміну від розрахунків СТО.

Судом також встановлено, що наведені у вищеописаному Звіті матеріли, деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з завданими Застрахованому автомобілю пошкодженнями внаслідок ДТП, що відображені в довідках ДАІ та фотознімках пошкоджень.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України «Про страхування»).

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АА/4921864 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв'язку з настанням ДТП виник обов'язок відшкодувати Позивачу шкоду, в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50000грн.), при цьому в межах суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв'язку з виплатою страхового відшкодування (28125,40 грн.), але не більше встановленої вищеописаним Звітом вартості відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП Застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля (12192,98 грн.), за мінусом франшизи (0 грн.), та отже в сумі 12192,98 грн., а не в сумі 28125,40 грн., як вважає Позивач.

У матеріалах справи наявні докази (п/д № 58768 від 17.09.2012) сплати Відповідачем на вимогу Позивачу, 12192,98 грн. страхового відшкодування за спірним страховим випадком, тобто у визнаній Відповідачем сумі.

Підстави для відшкодування більшої суми у Відповідача правомірно відсутні, що обгрунтвоано вище судом у рішенні, тому підстави для стягнення 15932,42 грн., як різниці між виплаченим Позивачем страховим відшкодуванням (28125,40 грн.) та відшкодованою йому Відповідачем виходячи Звіту № 29/12 від 31.03.2012 шкодою (12192,98 грн.), у суду відсутні, тому в задоволенні позову суд відмовляє.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.04.2015

Суддя Сташків Р.Б.