КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа№ 910/28278/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Лабик Р.Р. - представник за дов. №65 від 17.11.2014 року;

від відповідача: Капля А.С. - представник за дов. №3684/18 від 26.11.2014 року,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"

на рішення Господарського суду м. Києва від 12.02.2015 року

у справі № 910/28278/14 (суддя: Стасюк С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 9 117,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно- страхова компанія" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 9117,48 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно- страхова компанія" з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" 8 117,48 грн заборгованості, 1 626, 62 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року у справі №910/28278/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник зазначав, що повідомленні про ДТП (європротокол) заповнений одним водієм, що свідчить про грубе порушення вимог щодо його заповнення, а тому не можу бути належним доказом факту настання страхового випадку.

Також скаржником було зазначено, що Мугикало ІО. не повідомив Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно - страхова компанія" про заявлену позивачем ДТП за участю вказаного забезпеченого транспортного засобу, що свідчить про порушення ним умов чинного законодавства, то як наслідок, останній втратив страховий захист своїх майнових інтересів в силу положень підпункту "ґ" пункту 38.1.1. статті 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 10.03.2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" було прийнято до провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції 02.10.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (страховик) та Соломахою Максимом Миколайовичем (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 259495Га/13д, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням або знищенням автомобіля марки "Hyundai Elantra", державний номер АН 3131НО.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2014 року у м. Донецьку на кладовищі вул. Новоігнатівське сталася дорожньо - транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП) за участю автомобіля марки "Hyundai Elantra", державний номер АН 3131НО та автомобіля марки "ВАЗ - 2101", державний номер 649-88ЕВ, яким керував Могукало І.О.

Між водіями застрахованих автомобілів було досягнуто згоди та вирішено підписати європротокол (двостороннє повідомлення про ДТП) від 01.03.2014 року, згідно якого водій Скоропуд В.В. визнав свою вину у ДТП, що також підтверджується схемою ДТП та зазначено у вказаному повідомленні.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "ВАЗ - 2101", державний номер 649-88ЕВ, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно - страхова компанія", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3775995 від 19.09.2013 року.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки "Hyundai Elantra", державний номер АН 3131НО отримав механічні пошкодження.

Позивач, виходячи із Калькуляції від 10.03.2014 року, рахунку - фактури № від 10.03.2014 року, виставленого ремонтною організацією - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортуна ЛТД" та враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 9 117,48 грн., про що склав страховий акт № 1.001.14.03453/VESKO від 03.04.2014 року та розрахунок суми страхового відшкодування.

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту№ 259495Га/13д від 02.10.2013 року, страхове відшкодування позивачем було сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна ЛТД" в розмірі 9 117,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 100 552 від 04.04.2014 року (наявне в матеріалах справи).

Зважаючи на вищенаведене, 11.11.2014 року позивач, звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу в розмірі 9 117,48 грн.

Відповідач в свою чергу не відреагував на зазначену регресну вимогу, на момент прийняття спірного рішення, відповідачем страхове відшкодування на користь позивача сплачене не було.

Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 124 КУпАП зазначається, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 33.2. Закону України "Про обов'язкову цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів" вказано, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання.

Виходячи з вищезазначеного, сторони з дотримання вимог законодавства, в передбаченому порядку здійснили дану процедуру та скористалися своїм правом складання Повідомлення про ДТП (Європротокол) про що свідчать підписи обох водіїв - учасників спірної ДТП на європротоколі від 01.03.2014 року (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи), що спростовує твердження відповідача про те, що водіями порушено вимоги щодо заповнення .

За таких обставин вина водія, який керував автомобілем "ВАЗ - 2101", державний номер 649-88ЕВ, встановлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом) від 01.03.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "ВАЗ - 2101", державний номер 649-88ЕВ, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно - страхова компанія" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3775995 від 19.09.2013 року. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн, франшиза - 1 000,00 грн, строк дії полісу з 19.09.2013 року до 18.07.2014 року.

Згідно з пунктом 36.4. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Як вже було зазначено судом, страхове відшкодування позивачем було сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна ЛТД" в розмірі 9 117,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 100 552 від 04.04.2014 року

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки "Hyundai Elantra", державний номер АН 3131НО, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 259495Га/13д від 02.10.2013 року, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - "Hyundai Elantra", державний номер АН 3131НО.

В розумінні положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Заперечення відповідача, з посиланням на підпункт "ґ" пункту 38.1.1. статті 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", про те, що оскільки Мугикало І.О. не повідомив Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно - страхова компанія" про заявлену позивачем ДТП, то у відповідача відсутній обов'язок виплати страхового відшкодування на користь позивача в порядку регресу не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно з підпункт "ґ" пункту 38.1.1. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що Мугикало ІО. не повідомив Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно - страхова компанія" про заявлену позивачем ДТП за участю вказаного забезпеченого транспортного засобу, що свідчить про порушення ним умов чинного законодавства, то як наслідок, останній втратив страховий захист своїх майнових інтересів в силу положень підпункту "ґ" пункту 38.1.1. статті 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки умови підпункту "ґ" пункту 38.1.1. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не поширюються на відносини, що виникли у даній справі, а вищевказаною нормою зазначено саме право страховика, а не обов'язок.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у статті 32, і доказів наявності таких суду не представлено.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в сумі 8 117,48 грн, оскільки позивач не зменшив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого на суму франшизи, яка встановлена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3775995 від 19.09.2013 року у розмірі 1 000,00 грн.

За таких обставин, сума страхового відшкодування становитиме: 9 117,48 грн. (загальний розмір матеріальної шкоди) - 1 00,00 грн. (сума франшизи) = 8 117,48 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року у справі №910/28278/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" - задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року у справі №910/28278/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/28278/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун