ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р.Справа № 916/4392/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.,

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Малєєв О.М. - прокурор відділу прокуратури Одеської області;

від Одеської міської ради - не з'явився;

від Державної архітектурно-будівельної інспекції України - не з'явився;

від Одеського міського управління юстиції - не з'явився;

від ТОВ «Прімор'є» - Воронков В.О. - за довіреністю;

від Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області - не з'явився;

від державного реєстратора прав Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни - не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України (вхідний номер суду апеляційної інстанції 1545/15 від 31.03.2015р.)

на ухвалу господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. про припинення провадження в частині позовних вимог, заявлених до державного реєстратора прав Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни

у справі №916/4392/14

за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до

- державного реєстратора прав Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни;

- Одеського міського управління юстиції;

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Прімор'є"

про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії

(склад учасників процесу та предмет спору зазначені згідно оскаржуваної ухвали)

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 20.04.2015р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

03.11.2014р. заступник прокурора Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції та Товариства з обмеженою відповідальністю "Прімор'є", в якому просив суд:

- скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни від 08.04.2014 року №12259714 про державну реєстрацію за ТОВ "Прімор?є" права власності на магазин загальною площею 147,9 кв.м, що розташований по проспекту Свободи, 57 у м. Одесі;

- зобов'язати ТОВ "Прімор?є" знести самочинно збудований магазин площею 147,9 кв.м., що розташований по проспекту Свободи, 57 у м. Одесі;

- зобов'язати ТОВ "Прімор'є" привести у придатний до використання стан земельну ділянку, на якій розташований самочинно збудований магазин, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 57.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. ст. 3, 15, 321, 373, 376, 391 ЦК України, ст. ст. 78, 90, 95, 102-1, 122, 153 Земельного кодексу України, ст. ст.15, 22, 24, 26, 30 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 4, 26, 38, 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та вмотивовані тим, що за результатами перевірки прокуратурою щодо дотримання Одеським міським управлінням юстиції вимог законодавства при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно виявлено, що 08.04.2014р. за №12259714 державним реєстратором реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан М.О. в порушення вимог чинного законодавства прийнято рішення про державну реєстрацію за ТОВ „Прімор'є" права власності на магазин, загальною площею 147,9 кв.м, що розташований по проспекту Свободи, 57 у м. Одесі, всупереч тому, що даний об'єкт нерухомості самовільно добудовано в обсязі 67,9 кв.м, а також земельна ділянка, на якій знаходиться зазначений вище об'єкт нерухомості, перебуває в розпорядженні Одеської міської ради і не відводилась відповідною радою під будівництво вищезазначеного нерухомого об'єкту.

15.12.2014р. заступник прокурора Одеської області подав суду першої інстанції уточнену позовну заяву в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Державної архітектурно-будівельної інспекції України до державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни, Одеського міського управління юстиції та Товариства з обмеженою відповідальністю "Прімор?є", в якому просив суд:

- скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни від 08.04.2014р. №12259714 про державну реєстрацію за ТОВ "Прімор?є" права власності на магазин загальною площею 147,9 кв.м, що розташований по проспекту Свободи, 57 у м. Одесі;

- зобов'язати ТОВ "Прімор?є" знести самочинно збудований магазин площею 147,9 кв.м., що розташований по проспекту Свободи, 57 у м. Одесі;

- зобов'язати ТОВ "Прімор'є" привести у придатний до використання стан земельну ділянку, на якій розташовано самочинно збудований магазин, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Свободи, 57.

15.12.2014р. прокурор подав місцевому господарському суду заяву в порядку ст.66, 67 ГПК України про накладення арешту на магазин, що розташований по проспекту Свободи, 57 у м. Одесі, з підстав можливого його відчуження ТОВ „Прімор'є" на користь третіх осіб, яку суд першої інстанції 17.12.2014р в судовому засіданні визнав як необґрунтовану та відмовив в її задоволенні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. по справі №916/4392/14 в порядку ст.24 ГПК України здійснено заміну неналежного відповідача - реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції на належного відповідача - Одеське міське управління юстиції.

Ухвалою суду першої інстанції від 17.12.2014р. припинено провадження у справі №916/4392/14 в порядку п.1 ч.1 ст.80 ГПК України в частині вимог, заявлених заступником прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни про скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни від 08.04.2014р. №12259714 про державну реєстрацію за ТОВ „Прімор'є" права власності на магазин загальною площею 147,9 кв.м, що розташований по проспекту Свободи, 57 у м.Одесі.

Вищезазначена ухвала вмотивована посиланням на норми ст.ст.1,12, п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, роз'яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011р. №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» та тим, що із правового аналізу оспорюваного рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан М.О. від 08.04.2014р. №12259714 вбачається, що вищенаведене рішення прийнято суб'єктом владних повноважень, відповідно до чого суд доходить висновку, що даний спір є публічно-правовим, а тому не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан М.Ю. від 08.04.2014р. №12259714 про державну реєстрацію за ТОВ „Прімор'є" права власності на магазин загальною площею 147,9 кв.м, розташований по проспекту Свободи, 57 у м. Одесі, - не відноситься до господарського спору, а тому питання щодо скасування зазначеного рішення - є спором, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою місцевого господарського суду від 17.12.2014р. припинено провадження у справі №916/4392/14 в порядку п.1 ч.1 ст.80 ГПК України в частині вимог, заявлених заступником прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. (суддя Мостепаненко Ю.І.) відмовлено в задоволенні позову. Стягнуто з Одеської міської ради до Державного бюджету України судовий збір в сумі 2436грн.

Не погодившись з вищезазначеними ухвалами та рішенням, заступник прокурора Одеської області 14.01.2015р. звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України ухвали господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. та рішення господарського суду Одеської області від 17.12.2014р., в якій просив вищезазначене рішення та ухвали про припинення провадження в частині скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Разом з апеляційною скаргою прокурор подав суду апеляційної інстанції заяву про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвал господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. про припинення провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2015р. (головуючий суддя Лашин В.В., судді Воронюк О.Л., Мирошниченко М.А.) відмовлено заступнику прокурора Одеської області в прийнятті апеляційної скарги на ухвали господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. та рішення господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. по справі №916/4392/14; апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернуті скаржнику.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.03.2015р. ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2015р. скасовано; справу направлено до Одеського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до провадження.

31.03.2015р. матеріали справи №916/4392/14 надійшли до Одеського апеляційного господарського суду.

Апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. про припинення провадження в частині позовних вимог, заявлених до державного реєстратора прав Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни по справі №916/4392/14 зареєстрована судом апеляційної інстанції за вхідним номером 1545/15 від 31.03.2015р.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 17.12.2014р. про припинення провадження в частині позовних вимог, заявлених до державного реєстратора РС Одеського МУЮ Рубан М.О. як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, що зумовлює її скасування, оскільки судом не взято до уваги ту обставину, що оскаржене рішення держреєстратора про державну реєстрацію права власності на магазин, розташований по пр-ту Свободи, 57 у м.Одесі, придбаний на підставі цивільно-правової угоди між юридичними особами, є спором про право юридичної особи, що виникає з відносин врегульованих ЦК України. Питання набуття, реалізації або припинення права власності врегульовані Цивільним кодексом України та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і тому позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора прав Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан М.Ю. від 08.04.2014р. №12259714 про державну реєстрацію за ТОВ „Прімор'є" права власності на магазин загальною площею 147,9 кв.м, що розташований по проспекту Свободи,57 у м. Одесі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства у відповідності до вимог ст. 12 ГПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.04.2015р. відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. про припинення провадження в частині позовних вимог, заявлених до державного реєстратора прав Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни; прийнято апеляційну скаргу (вхідний номер суду апеляційної інстанції 1545/15 від 31.03.2015р.) до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Прімор'є» проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Одеська міська рада, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Одеське міське управління юстиції, Департамент ДАБІ в Одеській області, державний реєстратор прав Реєстраційної служби Одеського МУЮ Рубан М.О. своїх представників в засідання апеляційного господарського суду не направили.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника ТОВ „Прімор'є", обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно ч.1 ст.12 ГПК України Господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно із ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому поряду набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.2, п.1 ч.1 ст.3 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Основні засади господарювання в Україні і регулювання господарських відносин, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання визначає Господарський кодекс України (ст.1 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.2 ГК України учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно із ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації

Під поняттям „справа адміністративної юрисдикції", наведеним у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта (інформаційний лист Верховного Суду України від 26.12.2005р. №3.2.-2005).

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.1 ст.6 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно п.2 ч.2 ст.9 Закону державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Оспорюване рішення від 08.04.2014р. №12259714 є рішенням державного реєстратора прав, який у відповідних правовідносинах виступає як суб'єкт владних повноважень у розумінні цього терміну згідно ст.3 КАС України (орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень).

Відповідний спір не є господарським, суб'єктний склад учасників такої справи не відповідає вимогам ст.ст.1,21 ГПК України, оскільки державний реєстратор прав на нерухоме майно не є суб'єктом господарювання, не має статусу фізичної особи, яка в установлених законодавчими актами України випадках може звернутись з позовом до господарського суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Підпункт 4.2.1 пункту 4.2, пункт 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» містить, зокрема, наступні роз'яснення: «У застосуванні приписів статей 80 і 81 ГПК господарським судам слід мати на увазі таке. Перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК) та залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що справа зі спору непідвідомча господарському суду (стаття 12 ГПК)».

За таких обставин, місцевий господарський суд правомірно припинив провадження в частині позовних вимог, заявлених до державного реєстратора прав Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан М.О.

Доводи апеляційної скарги заступника прокурора Одеської області не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції та підставою для скасування ухвали слугувати неспроможні, оскільки спір в цій частині вимог не є спором про право, а державний реєстратор прав на нерухоме майно - особою, яка не визнає (оспорює) право власності ТОВ «Прімор'є».

Прокурор помилково вважає, що ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює правовідносини у сфері набуття, реалізації, припинення права власності на нерухоме майно, адже згідно ч.1 ст.1 цього Закону цей Закон регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень; державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги в обґрунтування наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали, залишаючи при цьому ухвалу господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. без змін.

Керуючись ст.ст.99,101-103,105,106 ГПК України, колегія суддів ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу (вх. №1545/15 від 31.03.2015р.) залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 17.12.2014р. у справі №916/4392/14 залишити без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.04.2015р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.