КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Справа№ 910/224/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Дикунської С.Я.

Алданової С.О.

за участю представників:

від позивача: представник не з'явився,

від відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

на рішення Господарського суду м. Києва від 23.02.2015 року

у справі № 910/224/15-г (суддя Демидов В.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"Інгосстрах"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова

компанія "Омега"

про стягнення 13 170,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" про відшкодування матеріальної шкоди 13 170,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" на підставі договору страхування наземного транспорту № КЗМ0А+27298901 від 30.07.2012 року внаслідок настання страхового випадку -дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак АА 1583 КТ, а тому Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність водія автомобіля "Chevrolet Lachetti", державний номерний знак АА 5956 ІА, якого визнано винним у скоєнні ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Омега" (страховий поліс № АВ/8377486), а тому обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Омега".

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.02.2015 року у справі № 910/224/15-г позов задоволено частково, а саме стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" страхове відшкодування в сумі 13 170 (тридцять тисяч сто сімдесят) грн. 92 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення змінити в частині покладення судового збору за подання позовної заяви на позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що, як роз'яснив Верховний Суд України у своїй постанові від 28.08.2012 року у справі № 23/279 позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до зазначених вище норм позивач може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Отже, апелянт вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у стягненні з відповідача судового збору, оскільки будь-яких неправильних дій з вини позивача не було.

Позивачем не використано наданого йому законом права на участь його представника у судовому засіданні. Причин неявки суду не повідомлено. Однак, матеріали справи містять докази належного його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується, зокрема, поштовими повідомленнями про вручення йому поштового відправлення.

Відповідач до суду апеляційної інстанції також не з'явився, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки представника.

Розглянувши вказане клопотання, судова колегія прийшла до висновку про відмову у його задоволенні, оскільки представником відповідача не надано жодного доказу про неможливість явки представника у судове засідання суду апеляційної інстанції. Крім того, відповідач не позбавлений права направити іншого представника у судове засідання, як це передбачено ст. 28 ГПК України.

У пункті 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року N 18 зазначено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк", був укладений договір страхування наземного транспорту №К3М0А+27298901, за умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язані із володінням, користуванням, розпорядженням автомобіля "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак АА 1583 КТ.

За приписами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як встановлено ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування", страховим ризиком визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Встановлено, що 18.05.2013 року у м. Бориспіль по пр-ту Перемоги, 148 сталася ДТП за участю застрахованого "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак АА 1583 КТ, під керуванням Деревенко Серігія Вікторовича та автомобіля марки "Chevrolet Lachetti", державний номерний знак АА 5956 ІА, під керуванням Шовкуна Станіслава Анатолійовича, що підтверджується підтверджено розширеною довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9201167 від 26.06.2013 , виданої ВДАІ Святошинського РУГУ МВС України.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 20.06.2013 року у справі № 759/7503/13-п Шовкун Станіслава Анатолійовича визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі 340,00 грн.

В силу ст. 988 ЦК України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Дана норма кореспондується з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування".

Встановлено, що на підставі заяви Страхувальника про виплату страхового відшкодування, згідно Страхового акту №И-1979 від 25.06.2013 року та звіту про оцінку колісного транспортного засобу серія SL № 20125 від 05.06.2013 року, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" виплачено на рахунок Серебряника Олександра Ілліча суму страхового відшкодування на відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 14 170, 92 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1921 від 25.06.2013 року та меморіальним ордером від 26.06.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія Шовкун Станіслава Анатолійовича, який є винним у ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Омега" (страховий поліс № АВ/8377486).

Вказаним договором (поліс № АВ/8377486) передбачено, що франшиза становить 1000,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 38.1.3. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, судова колегія прийшла до висновку про те, що після виплати страхового відшкодування за фактичні витрати страхувальнику до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" перейшло право вимоги до відповідальної особи.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність Шовкун Станіслава Анатолійовича, який є винним у спричиненні нанесення шкоди автомобілю "Mitsubishi Outlander", державний номерний знак АА 1583 КТ, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Омега", судова колегія дійшла висновку про те, що відповідальною особою перед Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" за відшкодування страхової виплати є Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Омега".

Відповідно до п.2 ст.12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи визначені полісом № АВ/8377486 розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на зворотну вимогу якої перейшло до позивача, а також розмір вартості відновлювального ремонту відповідач був зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 13 170,92 грн.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 13 170,92 грн. шкоди в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що станом на дату подання позовної заяви до господарського суду м. Києва права позивача не були порушені відповідачем, оскільки позивач не звертався до відповідача в досудовому порядку із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, тобто спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Тому, з урахуванням вищезазначених положень ГПК України, судовий збір повинно бути покладено на позивача.

Як зазначалося вище, положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як роз'яснив Верховний Суд України у своїй постанові від 28.08.2012 у справі № 23/279 щодо застосування вказаних норм матеріального права, позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до зазначених вище норм позивач може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

За приписами статті 11128 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Отже, судова колегія приходить до висновку про те, що звернення безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, з вимогою виплати матеріального відшкодування є правом потерпілої особи, а не обов'язком.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Господарського суду м. Києва від 23.02.2015 року у даній справі - зміні.

В силу ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" на рішення Господарського суду м. Києва від 23.02.2015 року задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.02.2015 року у справі № 910/224/15-г змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

„ Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (04053, м. Київ, вул.. Обсерваторна, буд. 17 "А", код 21626809) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49094, м. Дніпропетровськ, вул.. набережна Перемоги, буд. 32, офіс 402, код 33248430) страхове відшкодування в сумі 13 170 (тридцять тисяч сто сімдесят) грн. 92 коп. та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (04053, м. Київ, вул.. Обсерваторна, буд. 17 "А", код 21626809) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49094, м. Дніпропетровськ, вул.. набережна Перемоги, буд. 32, офіс 402, код 33248430) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду м. Києва видати накази.

5. Матеріали справи № 910/224/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.Я. Дикунська

С.О. Алданова