ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.2015 Справа № 920/490/15
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Григор'євій О.І. розглянув матеріали справи № 920/490/15

за позовом - Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни, м. Ромни Сумської області,

до відповідача - Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Суми,

про визнання рішення недійсним,

за участю представників:

позивача - Пархоменка О.О. за довіреністю б/н від 09.01.2013 року,

відповідача - Заїки І.В. за довіреністю № 1 від 02.02.2015 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд визнати рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення від 30.09.2014 року № 40 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» недійсним.

20.04.2015 року представник позивача подав суду заяву б/н від 20.04.2015 року (вх. № 4667) про долучення до матеріалів справи оригіналу квитанції про сплату судового збору № 20 від 22.12.2014 року та листа (довідки) Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах Сумської області № 04-40/1309 від 17.04.2015 року щодо підтвердження зарахування коштів до державного бюджету м. Суми на розрахунковий рахунок 3002 «Судовий збір» (код 22030001), сплачених позивачем за згаданою квитанцію за подання даного позову.

Відповідач у своєму відзиві на позов за № 03-04/1062 від 17.04.2015 року просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивачем пропущено строк оскарження оспорюваного рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.09.2014 року № 40 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу»:

1) визнано, що позивач є суб'єктом господарювання, який у є значенні частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» займав монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з проведення обов'язкових профілактичних наркологічних оглядів в межах м. Ромни та Роменського району Сумської області у 2012 році, 2013 році та у січні - квітні 2014 року;

2) визнано дії позивача, що полягають у стягненні зі споживачів при проходженні огляду з замовленням декількох сертифікатів про проходження такого огляду повної вартості обов'язкового профілактичного наркологічного огляду за кожний отриманий сертифікат, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку з проведення обов'язкових профілактичних наркологічних оглядів, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

3) відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції на позивача накладено штраф у розмірі 3400,00 грн.;

4) зобов'язано позивача протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цього рішення припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом припинення стягнення зі споживачів при проходженні такого огляду повної вартості обов'язкового профілактичного наркологічного огляду за кожний наступний отриманий сертифікат.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», позивач має право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Позивач отримав вищезазначене рішення відповідача 22.10.2014 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, наявною в матеріалах справи (а. с. 29).

Отже, термін оскарження рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.09.2014 року № 40 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», в даному випадку закінчився 22.12.2014 року.

Відповідно до відбитку штампу відділення поштового зв'язку на конверті, позивачем надіслано до Господарського суду Сумської області позовну заяву до відповідача про визнання недійсним вищезазначеного рішення лише 23.03.2015 року, тобто через три місяці після закінчення двомісячного строку для оскарження рішення.

Таким чином, позивачем пропущено двохмісячний строк оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, який не може бути відновлений, а тому позов Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни до Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.09.2014 року № 40 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» задоволенню не підлягає, у зв'язку з пропуском строку на його оскарження.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 29.05.2007 року у справі № 9/205-06-5910, а також Вищім господарським судом України у пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» № 15 від 26.12.2011 року.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 27.04.2015 року.

Суддя П.І. Левченко