ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 916/1423/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоПлюшка І.А.,
суддів :Самусенко С.С., Татькова В.І. (доповідача),
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р.
та на рішеннягосподарського суду Одеської області від 29.10.2014 р.
у справі№ 916/1423/13 господарського суду Одеської області
за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ (надалі - Університет)
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Центр-Будінвест" (надалі - ТОВ "Центр-Будінвест")
прозобов'язання виконати умови договору
за участю представників:
від позивача- не з'явилися
від відповідача- не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року Університет звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "Центр-Будінвест" та просило суд зобов'язати останнього виконати п.п. 2.2.1, 4.2 Договору від 22.11.2003 р. № 1 та п. 1, 3, 4 додатку № 1 до Договору від 22.11.2003 № 1.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Під час останнього розгляду, рішенням господарського суду Одеської області від 29.10.2014 р. (суддя Гуляк Г.І.) в задоволенні позовних вимог Університету про зобов'язання ТОВ "Центр-Будінвест" виконати п.п. 2.2.1, 4.2 Договору від 22.11.2003 р. № 1 в частині надання житла та п. 1, 3, 4 додатку № 1 до Договору № 1 від 22.11.2003 р. відмовлено; в частині вимог Університету про зобов'язання ТОВ "Центр-Будінвест" виконати п.п. 2.2.1, 4.2 Договору від 22.11.2003 р. № 1 в частині передачі у власність позивача критого гаражу - провадження у справі припинено на підставі п. 1-1. ч. 1 ст. 80 ГПК України; стягнуто з ТОВ "Центр-Будінвест" на користь Університету судовий збір в сумі 573,50 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. (головуючий суддя Журавльов О.О., судді: Ярош А.І., Лисенко В.А.) рішення господарського суду Одеської області від 29.10.2014 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та постановою в частині відмови в задоволенні позову, Університет звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати їх в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог Університету до ТОВ "Центр-Будінвест" про зобов'язання останнього виконати п.п. 2.2.1, 4.2 Договору від 22.11.2003 р. № 1 в частині надання житла та п. 1, 3, 4 додатку № 1 до Договору № 1 від 22.11.2003 р., мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що подана касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 22.11.2003 р. між Університетом (замовник-забудовник) та ТОВ "Центр-Будінвест" (інвестор) укладено Договір № 1 про будівництво багатоквартирного житлового будинку, а також нового повністю критого гаражу для Університету на території Університету (надалі - Договір), предметом якого було забезпечення будівництва житлового будинку, а також нового повністю критого гаражу для Університету за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 9.

Відповідно до п. 2.2 Договору після закінчення будівництва та введення об'єкту в експлуатацію Замовнику-забудовнику передається у власність критий гараж площею, рівною повній площі "плями забудови" існуючого гаражу та житло у розмірі 3 % від загальної площі житлового будинку (пп. 2.2.1), а Інвестору передається у власність 97 % від загальної площі житлового будинку (пп.2.2.2).

Згідно з п. 3.2.11 Договору Інвестора по закінченню будівництва об'єкта зобов'язується оформити акт введення в експлуатацію та передати житловий будинок та гараж, а також інженерні мережі до них в експлуатацію відповідним організаціям.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що по закінченню будівництва передача об'єктів у власність здійснюється таким чином: Замовнику-забудовнику передаються гараж та квартири у відповідності до п. 2.2.1, Інвестору передається житловий будинок відповідно до п. 2.2.2.

Судами також було з'ясовано, що, оскільки з моменту укладення Договору інвестор суттєво розширив "пляму забудови" за рахунок ділянок, які належать іншим фізичним та юридичним особам, та збільшив відповідно кількість секцій (черг будівництва) будинку до 3-4-х, що призвело до значної затримки будівництва, а також зважаючи на наявність негайної потреби скорішого виділення житла робітникам правоохоронних органів, сторонами був укладений Додаток № 1 (без дати) до договору № 1 від 22.11.2003 р. (надалі - Додаток до Договору).

Пунктом 1 Додатку до Договору визначено, що Інвестор за рахунок власних коштів набуває для Замовника-забудовника квартири у районах міста, що будуються, загальною площею до 360 кв.м.

Відповідно до п. 2 Додатку до Договору кількість 1-2-3 кімнатних квартир у межах площі, зазначеної в п. 1, визначається Замовником-забудовником.

Придбання усіх зазначених в п.п. 1 та 2 квартир повинно бути здійснено не пізніше 01.06.2007 р. (п. 3 Додатку до Договору).

Згідно з п. 4 Додатку до Договору у випадку невиконання чи неналежного виконання п. 3 даного Додатку, Інвестор сплачує пеню Замовнику-забудовнику у розмірі 5 % від вартості всієї площі квартир, що надаються для робітників правоохоронних органів, за кожний прострочений цілий місяць.

У відповідності до п. 5 Додатку до Договору після виконання усіх пунктів даного додатку зобов'язання Інвестора по відношенню до Замовника-забудовника в частині надання житла (п.п. 2.2.1 та 4.2 Договору) вважаються повністю виконаними, про що складається відповідний акт.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, місцевим та апеляційним господарськими судами було вірно встановлено, що внаслідок укладення Додатку до Договору сторонами за взаємною згодою було змінено порядок виконання зобов'язання ТОВ "Центр-Будінвест", передбаченого п.п. 2.2.1 та 4.2. Договору, в частині надання житла, та встановлено обов'язок ТОВ "Центр-Будінвест" за рахунок власних коштів придбати для позивача квартири у районах міста, що будуються, загальною площею до 360 кв.м. Водночас, Додатком до Договору передбачено, що після виконання усіх пунктів даного додатку зобов'язання Інвестора по відношенню до Замовника-забудовника в частині надання житла (п.п. 2.2.1 та 4.2 Договору) вважаються повністю виконаними.

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно зазначено судами, сторонами у справі (і позивачем, і відповідачем) визнається факт передачі ТОВ "Центр-Будінвест" Університету на виконання Додатку до Договору житла загальною площею 231 кв.м., що підтверджується відповідним листуванням, наявним в матеріалах справи, поясненнями сторін, викладених у відповідних заявах, клопотаннях, позовній заяві, відзивах, апеляційних та касаційних скаргах тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про те, що факт передачі ТОВ "Центр-Будінвест" Університету квартир на загальну площу 231 кв.м, є встановленим.

Також, вірними є висновки судів стосовно не визначеності конкретної загальної площі квартир, яка має бути передана позивачу, так як в Додатку до Договору було визначено: "Інвестор за рахунок власних коштів набуває для Замовника-забудовника квартири у районах міста, що будуються, загальною площею до 360 кв.м.".

Відповідачем були належним чином виконані зобов'язання, передбачені Додатком до Договору шляхом передачі квартир загальною площею 231 кв.м, що в свою чергу підпадає під визначення "до 360 кв.м.".

Відповідно до ст. 611 ЦК України правові наслідки у вигляді сплати неустойки (зокрема, пені) виникають у разі порушення зобов'язання.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Суди обґрунтовано та правомірно дійшли висновку, що оскільки спірний Договір та Додаток до Договору не оскаржені, не визнані недійсними та є чинними, беручи до уваги належне виконання відповідачем своїх обов'язків, встановлених Додатком до Договору, вимоги Університету про зобов'язання ТОВ "Центр-Будінвест" виконати п. 4 Додатку до Договору стосовно сплати пені у випадку неналежного виконання своїх зобов'язань не можуть бути задоволені.

Судами попередніх інстанцій також було з'ясовано, що відповідно до Акту приймання-передачі нового нерухомого майна (нового повністю критого гаражу) до Договору, укладеного між сторонами, Інвестор (ТОВ "Центр-Будінвест") передав, а Замовник-забудовник (Університет) прийняв новий повністю критий гараж площею, що дорівнює площі "плями забудови" існуючого гаражу, а саме: загальною площею 302,3 кв.м., що розташований на нульовому поверсі будинку за адресою: м. Одеса, узвіз Деволанівський, будинок 12 (будівельна адреса: м. Одеса, вул. Жуковського, 9). Замовник-забудовник підтверджує відсутність претензій до Інвестора щодо передання визначеного майна.

У відповідності з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, Вищий господарський суд України погоджується з аргументованою та підставною позицією судів про наявність підстав для припинення провадження у вказаній частині вимог на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що оскаржуваний судовий акт прийнятий з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. та рішення господарського суду Одеської області від 29.10.2014 р. у справі № 916/1423/13 залишити без змін.

Головуючий суддя І.А. Плюшко

Суддя С.С. Самусенко

Суддя (доповідач) В.І. Татьков