РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015Справа №910/4958/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальніcтю "Кредит Колекшн Груп"

про стягнення 2 014 501,40 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Суденко Р.В. за довіреністю № 09-32/1418 від 24.10.2012 р.

від відповідача: Семененко Н.В. за довіреністю № 569 від 14.05.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Колекшн Груп" (відповідач) про стягнення 2 014 501,40 грн. на підставі Кредитного договору № 20-1916/2-1 від 01.07.2011 р., з яких: 1 741 827, 68 грн. заборгованості за кредитом, 52 254, 83 грн. інфляційних втрат, 145 047,18 грн. заборгованості за процентами, 75 371,71 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов Кредитного договору № 20-1916/2-1 від 01.07.2011 р (з урахуванням Договорів про внесення змін та доповнень № 20-1404/2-1 від 20.04.2012 р., № 20-1887/2-1 від 05.06.2012 р., № 20-3775/2-1 від 05.11.2012 р, № 20-0249/2-1 від 29.01.2014 р., № 20-0779/2-1 від 06.03.2014 р., № 20-1996/2-1 від 06.08.2014 р., № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р.), які були укладені до наведеного кредитного договору) позивач надав відповідачу кредит на період з 04.07.2011 р. по 28.11.2014 р. з відповідною процентною ставкою річних, проте в порушення умов кредитного договору відповідач у встановлений строк кредитні кошти в повному обсязі позивачу не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/4958/15-г та призначено розгляд справи на 23.03.2015 р. об 11:40 год.

20.03.2015 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з відпусткою представника відповідача.

23.03.2015 р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист з документами для залучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 06.03.2015 р., а саме: копії витягів з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно позивача та відповідача; довідки про відсутність аналогічного спору та довідки про заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 20-1916/2-1 від 01.07.2011 р. станом на 23.03.2015 р.

В судове засідання, призначене на 23.03.2015 р., представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 23.03.2015 р., представник відповідача не з'явився, але повідомив суд про причини неявки в судове засідання, подавши 20.03.2015 р. через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні, призначеному на 23.03.2015 р., судом розглянуте клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв'язку з відпусткою представника відповідача. Клопотання судом задоволене.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 р. відкладено розгляд справи на 20.04.2015 р. о 09:50 год.

17.04.2015 р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не погодився з позовними вимогами, зокрема, з нарахованими позивачем сумами заборгованості по процентам за кредитом, сумами пені та інфляційних втрат за простроченими процентами. В якості додатку до відзиву відповідач надав довідки-розрахунки заборгованості за процентами, пені та індексу інфляції за простроченими процентами ТОВ "Кредит Колекшн Груп" перед ПАТ "Промінвестбанк" за Кредитним договором № 20-1916/2-1 від 01.07.2011 р. станом на 25.01.2015 р. Так, за контррозрахунками відповідача, заборгованість по процентам за кредитом станом на 25.01.2015 р. становить 136 499,23 грн., розмір пені за простроченими процентами за період з 02.12.2014 р. по 24.01.2015 р. становить 1 526,80 грн., а інфляційні втрати за простроченими процентами за період з 02.12.2014 р. по 31.12.2014 р. - 1 105,71 грн.

В судовому засіданні, призначеному на 20.04.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог частково заперечував з урахуванням поданого через відділ діловодства суду відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні 20.04.2015 р., відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 27.04.2015 р. о 09:40 год.

22.04.2015 р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли пояснення, зокрема, з приводу наявних розбіжностей в сумах заборгованості, що визначені позивачем до стягнення з відповідача та визначені відповідачем в контррозрахунках, доданих до відзиву на позовну заяву. Позивач вказав, що сума основного боргу за кредитом в розмірі 1 741 827,68 грн. відповідачем не оспорюється, тоді як відповідач заперечує щодо розміру процентів, пені та інфляційних втрат, нарахованих на суму процентів. Позивач пояснив розбіжність в сумах нарахованих позивачем та відповідачем процентів по кредиту застосуванням сторонами різних ставок процентів за неправомірне користування кредитом за один і той самий період (з 31.12.2013 р. по 31.01.2014 р.). Позивач вважає, що в наведений період застосуванню підлягала ставка в розмірі 36 % річних відповідно до п. 3.5 Кредитного договору (в редакції п. 5 Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 05.06.2012 р.). Стосовно розрахунку інфляційних втрат, позивач пояснив, що ним заявлені до стягнення з відповідача інфляційні втрати за простроченим кредитом в сумі 52 254,83 грн. за період грудня 2014 р., тоді як вимоги про стягнення інфляційних втрат за простроченими процентами позивачем у позовній заяві не заявлялись, хоча і були відображені у доданому до позовної заяви розрахунку. Стосовно розрахунку пені позивач зазначив, що оскільки кінцевим строком сплати кредиту було визначено 28.11.2014 р., то пеня за несвоєчасну сплату кредиту повинна обчислюватись за період з 29.11.2014 р. по 25.01.2015 р. (57 днів) і складати 76 132,20 грн. В той же час, у позовній заяві позивачем заявлені позовні вимоги в цій частині в меншому розмірі, а саме в сумі 73 490,81 грн. за період з 01.12.2014 р. по 25.01.2015 р. (в період розрахунку помилково не включено 2 дні - 28 та 29.11.2014 р.), однак позивач вказав, що не буде збільшувати розмір позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту та залишає вимоги в цій частині в розмірі, заявленому у позовній заяві. Позивач також вказав, що з урахуванням п. 5.3 Кредитного договору (в редакції п. 4 Договору про внесення змін та доповнень № 20-1996/2-1 від 06.08.2014 р.), п. 2 Договору про внесення змін та доповнень № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р., п. 3.4 Кредитного договору (в редакції п. 4 Договору про внесення змін та доповнень № 20-1996/2-1 від 06.08.2014 р.), пеня за несвоєчасну сплату процентів повинна розраховуватись через 5 днів після 28.11.2014 р., т.т. з 04.12.2014 р., а тому пеня за несвоєчасну сплату процентів розраховується позивачем за період з 04.12.2014 р. по 24.01.2015 р. (52 дні) та складає 1 811,22 грн. Позивач просив врахувати всі надані ним пояснення при винесенні рішення по справі.

В судове засідання, призначене на 27.04.2015 р., представники позивача та відповідача з'явились.

Представник позивача в судовому засіданні 27.04.2015 р. надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позовні вимоги підтримав в розмірі сум, заявлених у позовній заяві, а саме: 1 741 827, 68 грн. заборгованості за кредитом, 52 254, 83 грн. інфляційних втрат, 145 047,18 грн. заборгованості за процентами, 75 371,71 грн. пені (за прострочку сплати кредиту та за прострочку сплати процентів). При цьому щодо суми пені за прострочку сплати процентів, яка фактично була зменшена у поясненнях, поданих представником позивача 22.04.2015 р. через відділ діловодства суду (1 811,22 грн. за період з 04.12.2014 р. по 24.01.2015 р.), то останній вказав на відсутність у нього повноважень на вчинення процесуальних дій стосовно зменшення розміру позовних вимог, а тому підтримав позовні вимоги в цій частині в розмірі суми, заявленої у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.04.2015 р. заперечував позовні вимоги в частині розміру нарахованих позивачем процентів, а також пені та інфляційних втрат, що нараховані на суму процентів, посилаючись при цьому на контррозрахунки вказаних сум, додані в якості додатків до відзиву на позовну заяву.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 27.04.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.07.2011 р. між Публічним акціонерним товариством товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (Банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредит Колекшн Груп" (Позичальник, відповідач) був укладений Кредитний договір № 20-1916/2-1 (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк (позивач) зобов'язався надати Позичальнику (відповідачу) кредит в сумі 6 000 000,00 грн. на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

В п. 2.2 Кредитного договору сторони визначили кінцевий термін повернення кредиту Позичальником - 30.06.2014 р., сторони також встановили, що повернення кредиту повинно здійснюватись Позичальником рівними платежами по 500 000,00 грн. згідно наведеного в даному пункті графіку з 31.07.2013 р. по 30.06.2014 р.

В подальшому Договором про внесення змін та доповнень № 20-1996/2-1 від 06.08.2014 р. до Кредитного договору сторони змінили строк повернення кредиту, визначивши такий строк 30.09 2014 р., а Договором про внесення змін та доповнень № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р. до Кредитного договору сторони встановили новий кінцевий термін повернення кредиту, а саме - 28.11.2014 р.

Отже, строк повернення кредиту - 28.11.2014 р., який в подальшому сторонами не змінювався.

Згідно пункту 3.1. Кредитного договору кредит надається Банком Позичальнику шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку № 712, відкритого банком в ПАТ "Промінвестбанк", на поточний рахунок Позичальника № 4634, відкритий в філії "Київське міське відділення ПАТ "Промінвестбанк", відповідно до цільового призначення кредиту на підставі заявки Позичальника.

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору сторони узгодили, що проценти за користування кредитом сплачуються Позичальником, виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі 16,5 % річних.

Пунктом 3.3 Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 05.06.2012 р. сторони визначили, що проценти за користування кредитом нараховуються Банком, виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі 16,5% річних, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів по заборгованості в національній валюті використовується метод "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Таким чином, з 05.06.2012 р. процентна ставка за користування кредитом становила 16,5% річних.

Відповідно до Договору про внесення змін та доповнень № 20-1996/2-1 від 06.08.2014 р. сторони виклали пункт 3.2. Кредитного договору, який регулює розмір процентів, в іншій редакцій, та встановили, що з 01.08.2014 р. проценти за користування кредитом нараховуються Банком, виходячи із встановленої процентної ставки у розмірі 7,93%, починаючи з дати першого списання коштів з кредитного рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 2 Договору про внесення змін та доповнень № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р. сторони домовились, що Позичальник зобов'язаний сплатити Банку суму нарахованих процентів за користування кредитом за період серпень-вересень 2014 р. та суму процентів, які будуть нараховані за користування кредитом за жовтень 2014 р., в термін не пізніше 28.11.2014 р. Там же узгоджено, що оплата Позичальником нарахованих процентів за інші періоди здійснюється в строки, визначені Кредитним договором.

Цей порядок сплати визначений пунктом 3.4. Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1996/2-1 від 06.08.2014 р., а саме:

Нарахування Банком процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту кожного робочого дня на фактичний залишок заборгованості за кредитом на кінець дня.

Нарахування процентів за користування кредитом за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюється в останній робочий день перед такими вихідними та неробочими днями.

Якщо вихідні та неробочі дні починаються в поточному та закінчуються в наступному місяці, тоді нарахування за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюються в останній робочий день поточного місяця, а нарахування за вихідні та неробочі дні наступного місяця здійснюються в перший робочий день наступного місяця.

Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються Позичальником у валюті, в якій було видано кредит, щомісячно 1 (першого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів, а при закінченні терміну дії кредиту - в дату, до якої Позичальник має право користуватись кредитом.

Проценти, що нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом після настання кінцевого терміну повернення кредиту, що вказаний в п. 2.2 даного договору, сплачуються Позичальником щоденно.

При цьому сторони встановили, що зобов'язання Позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими до 5-го (п'ятого) числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів.

Отже, виходячи з умов Кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту - 28.11.2014 р. (п. 2.2. Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р.), кінцевий термін погашення процентів (нарахованих за серпень, вересень, жовтень та листопад 2014 р.) - 28.11.2014 р. (п. 2 Договору про внесення змін та доповнень № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р.).

Пунктом 2.2 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 05.06.2012 р.) був визначений графік повернення кредиту частинами, згідно якого, зокрема, сума в розмірі 500 000,00 грн. повинна була бути сплачена відповідачем до 31.12.2013 р.

Пунктом 3.3 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 05.06.2012 р.) сторони визначили, що проценти за користування кредитом нараховуються Банком, виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі 16,5% річних.

Пунктом 3.5 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 05.06.2012 р.) сторони також узгодили, що у випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного кредиту, Позичальник надалі сплачує з відповідної календарної дати, яка визначена в договорі як дата виконання зобов'язання (тобто з 31.12.2013 р.) до дати виконання такого зобов'язання проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі 36,0 процентів річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п.п. 3.3, 3.4 даного договору.

Пунктом 7 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 06.03.2014 р.) сторони домовились не застосовувати до позичальника штрафні санкції, передбачені умовами Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості згідно встановленого графіку погашення кредиту, зокрема, підвищену процентну ставку, передбачену п. 3.5 Кредитного договору, з 31 січня до дати підписання цього Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 06.03.2014 р. Отже, на суму в розмірі 500 000,00 грн., яка повинна була бути сплачена відповідачем до 31.12.2013 р., діяла підвищена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 36% в період з 31.12.2013 р. по 31.01.2014 р.

Таким чином, процентна ставка за користування кредитом становила: з 05.06.2012 р. по 31.07.2014 р. (за виключенням періоду з 31.12.2013 р. по 31.01.2014 р.) - 16,5%; з 01.08.2014 р. по 27.11.2014 р. - 7,93%; з 31.12.2013 р. по 31.01.2014 р. та з 28.11.2014 р. по 24.01.2015 р.- 36%.

Відповідно до п.п. 4.2.1, 4.2.2 п. 4.2 Кредитного договору Позичальник (відповідач) зобов'язався погасити заборгованість за кредитом перед Банком відповідно до п. 2.2 даного договору, сплачувати проценти за користування кредитом та проценти за неправомірне користування кредитом на умовах і в порядку, передбачених даним договором, а також суми передбаченої даним договором неустойки.

Зокрема, пунктом 5.3 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум та/або процентів за користування кредитом, та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник сплачує пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Пунктом 5.2. Кредитного договору також передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов'язання по поверненню Банку сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Позивач зазначив, що на виконання Кредитного договору 04.07.2011 р. на підставі заявки відповідача, викладеної у листі останнього № 1/07 від 01.07.2011 р., Банк здійснив видачу кредитних коштів Позичальнику в сумі 6 000 000,00 грн. шляхом перерахування з рахунку № 712, відкритого у ПАТ "Промінвестбанк", на поточний рахунок Позичальника № 4634, відкритий в філії "Київське міське відділення ПАТ "Промінвестбанк", що підтверджується Розпорядженням Операційному департаменту на видачу кредиту від 04.07.2011 р., меморіальним ордером № 08 від 04.07.2011р. на суму 6 000 000,00 грн. та випискою по рахунку ПАТ "Промінвестбанк" №712. Враховуючи наведене, позивач вважає, що повністю виконав свої зобов'язання, визначені Кредитним договором.

Позивач також зазначив, що за період з 31.07.2013 р. по 12.03.2014 р. відповідачем було погашено 4 000 000,00 грн. кредиту, а коли заборгованість відповідача за кредитом склала 2 000 000,00 грн., сторони Договором про внесення змін та доповнень № 20-0779/2-1 від 06.03.2014 р. узгодили наступний графік повернення кредиту Позичальником: грудень 2013 р. - квітень 2014 р. - 0,00 грн., травень 2014 р. - 6 536,80 грн., червень 2014 р. - 251 635,52 грн., липень 2014 р. - 822 745,01 грн., серпень 2014 р. - 919 082,67 грн.

Однак, вищенаведений графік відповідачем було дотримано лише частково: 22.05.2014 р. відповідач сплатив позивачу 6 536,80 грн., а 23.06.2014 р. - 251 635,52 грн., що підтверджується випискою по рахунку відповідача.

За даними позивача, несплаченими залишились кредитні кошти у сумі 822 745,01 грн., які підлягали погашенню у липні 2014 р., та кредитні кошти у сумі 919 082,67 грн., які підлягали погашенню у серпні 2014 р., а всього в сумі 1 741 827,68 грн., яка не була сплачена відповідачем після остаточної дати повернення кредиту (28.11.2014 р.), що свідчить про порушення відповідачем умов Кредитного договору.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідач порушив умови Кредитного договору, а саме: у строки, визначені п. 2.2 Кредитного договору щодо кінцевого терміну повернення кредиту - 28.11.2014 р., кредитні кошти не повернув, проценти за користування кредитом, передбачені п.п. 3.2., 3.3 Кредитного договору, та в порядку, визначеному п. 3.4 Кредитного договору, не сплатив.

За розрахунками позивача, заборгованість відповідача за Кредитним договором станом на 25.01.2015 р. становить 2 014 501,40 грн., з яких:

1 741 827, 68 грн. заборгованості за кредитом,

52 254, 83 грн. інфляційних втрат (за грудень 2014 р.),

145 047,18 грн. заборгованості за процентами (за період з 31.07.2014 р. по 24.01.2015 р.),

75 371,71 грн. пені (за період з 01.12.2014 р. по 24.01.2015 р.).

З вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором у вищенаведених сумах, позивач звернувся до господарського суду.

Відповідач заперечував позовні вимоги в частині розміру нарахованих позивачем процентів, а також пені та інфляційних втрат, що нараховані на суму процентів, посилаючись при цьому на контррозрахунки вказаних сум, додані в якості додатків до відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами по справі був укладений Кредитний договір № 20-1916/2-1 від 01.07.2011 р, а в подальшому до цього договору були укладені Договори про внесення змін та доповнень № 20-1404/2-1 від 20.04.2012 р., № 20-1887/2-1 від 05.06.2012 р., № 20-3775/2-1 від 05.11.2012 р, № 20-0249/2-1 від 29.01.2014 р., № 20-0779/2-1 від 06.03.2014 р., № 20-1996/2-1 від 06.08.2014 р., № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р. Отже, наведений Кредитний договір (з урахуванням укладених до нього договорів про внесення змін та доповнень) та відповідні положення статей параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України та ст.ст. 345-349 параграфа 1 глави 35 ГК України визначають права та обов'язки сторін з надання та повернення грошових коштів (кредиту) та сплати процентів.

Згідно норми ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Зокрема, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявні в матеріалах справи докази, а саме: Розпорядження Операційному департаменту на видачу кредиту від 04.07.2011 р., меморіальний ордер № 08 від 04.07.2011р. на суму 6 000 000,00 грн. та виписка по рахунку ПАТ "Промінвестбанк" №712, приймаються судом у якості належних доказів здійснення позивачем на виконання умов Кредитного договору перерахування відповідачеві кредитних коштів в загальній сумі 6 000 000,00 грн.

По матеріалам справи судом встановлено, що в установлений Кредитним договором строк (28.11.2014 р.) відповідач не здійснив повернення кредитних кошти в повному обсязі, чим порушив умови пунктів 2.1, 2.2 (з урахуванням внесених сторонами змін), підпункту 4.2.1 пункту 4.2 Кредитного договору, у зв'язку з чим станом на час розгляду спору по суті заборгованість відповідача за кредитом становить 1 741 827,68 грн., що фактично не заперечувалось відповідачем з огляду на поданий ним 17.04.2015 р. через відділ діловодства суду відзив на позовну заяву.

Зважаючи на встановлені обставини справи та здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитом станом на 25.01.2015 року, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 1 741 827, 68 грн. заборгованості за кредитом є обгрунтованими, нормативно та документально доведеними, а тому підлягають задоволенню повністю.

Матеріалами справи також підтверджується, що в установлений Кредитним договором строк (28.11.2014 р.) відповідач не сплатив нараховані проценти за користування кредитом (за серпень, вересень, жовтень та листопад 2014 р.), чим порушив умови пунктів 3.2, 3.3, 3.4 (з урахуванням внесених сторонами змін), підпункту 4.2.2 пункту 4.2 Кредитного договору. Станом на час розгляду спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати відповідачем процентів за користування кредитом за період з 31.07.2014 р. по 24.01.2015 р. в сумі 145 047,18 грн., а тому станом на час розгляду спору по суті заборгованості відповідача в частині сплати процентів за користування кредитом складає 145 047,18 грн.

При цьому суд відхилив як безпідставні доводи відповідача та контррозрахунок останнього стосовно суми заборгованості по процентам за користування кредитом. Судом встановлено, що розбіжність в сумах процентів за користування кредитом, нарахованих позивачем та відповідачем, пояснюється застосуванням сторонами різних ставок процентів за неправомірне користування кредитом за один і той самий період (з 31.12.2013 р. по 31.01.2014 р.) - позивач застосовує ставку в розмірі 36,0 %, а відповідач - 16,5%. Дослідивши умови Кредитного договору (з урахуванням договорів про внесення змін та доповнень до цього договору), суд прийшов до висновку, що застосуванню в спірному випадку за період з 31.12.2013 р. по 31.01.2014 р. підлягала саме ставка в розмірі 36,0 % річних. При цьому суд виходив з наступного.

Пунктом 2.2 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 05.06.2012 р.) був визначений графік повернення кредиту частинами, згідно якого, зокрема, сума в розмірі 500 000,00 грн. повинна була бути сплачена відповідачем до 31.12.2013 р.

Пунктом 3.3 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 05.06.2012 р.) сторони визначили, що проценти за користування кредитом нараховуються Банком, виходячи із встановленої Банком процентної ставки у розмірі 16,5% річних.

Пунктом 3.5 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 05.06.2012 р.) сторони також узгодили, що у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного кредиту, позичальник надалі сплачує з відповідної календарної дати, яка визначена в договорі як дата виконання зобов'язання (тобто з 31.12.2013 р.) до дати виконання такого зобов'язання проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі 36,0 процентів річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п.п. 3.3, 3.4 даного договору.

Пунктом 7 Кредитного договору (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 06.03.2014 р.) сторони домовились не застосовувати до позичальника штрафні санкції, передбачені умовами Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості згідно встановленого графіку погашення кредиту, зокрема, підвищену процентну ставку, передбачену п. 3.5 Кредитного договору, з 31 січня до дати підписання цього Договору про внесення змін та доповнень № 20-1887/2-1 від 06.03.2014 р.

Отже, на суму в розмірі 500 000,00 грн., яка повинна була бути сплачена відповідачем до 31.12.2013 р., діяла підвищена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 36% в період з 31.12.2013 р. по 31.01.2014 р.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача по процентам за користування кредитом, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про 145 047,18 грн. заборгованості по процентам є обгрунтованими, нормативно та документально доведеними, а тому підлягають задоволенню повністю.

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Для пені, як різновиду неустойки, характерним є те, що вона обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Згідно із п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасну сплату сум та/або процентів за користування кредитом, та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник (відповідач) сплачує пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Як встановлено судом виходячи з умов Кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту - 28.11.2014 р. (п. 2.2. Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р.), кінцевий термін погашення процентів (нарахованих за серпень, вересень, жовтень та листопад 2014 р.) - 28.11.2014 р. (п. 2 Договору про внесення змін та доповнень № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р.).

Оскільки зобов'язання щодо своєчасного повернення отриманого на підставі Кредитного договору кредиту, а також зобов'язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, відповідачем було порушене, то у відповідача виник обов'язок сплати пені відповідно до умов пункту 5.3 Кредитного договору.

У позовній заяві позивач визначив до стягнення з відповідача загальну суму пені в розмірі 75371,71 грн., яка складається з сум: 73 490,81 грн. пені за прострочення сплати кредиту за період з 01.12.2014 р. по 24.01.2015 р. та 1 880,90 грн. пені за прострочення сплати процентів по кредиту за період з 02.12.2014 р. по 24.01.2015 р. (73 490,81 грн. + 1 880,90 грн. = 75 371,71 грн.). Представник позивача підтримав позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача пені саме в загальній сумі 75371,71 грн., визначеній у позовній заяві.

Стосовно стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту суд зазначає наступне.

Оскільки кінцевим строком сплати кредиту було визначено 28.11.2014 р., то початок прострочення сплати кредиту, а рівно і початок періоду нарахування пені слід обраховувати з 29.11.2014 р.

В той же час, фактично позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати заборгованості за кредитом за період з 01.12.2014 р. по 24.01.2015 р. в сумі 73 490,81 грн.

Судом враховано, що згідно п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

З урахуванням вищенаведених правових норм та роз'яснень постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14, а також умов пункту 5.3 Кредитного договору, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 01.12.2014 р. по 24.01.2015 р., суд прийшов до висновку, що сума пені за несвоєчасне погашення кредиту за вказаний період визначена позивачем вірно в розмірі 73490,81 грн.

Стосовно пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 28.11.2014 р. заборгованість відповідача по процентам за кредитом склала 45 405,09 грн. (вказана сума не враховує суму процентів, нарахованих після 28.11.2014 р. по 24.01.2015 р.).

Відповідно до п. 5.3. Кредитного договору (в редакції п. 4 Договору про внесення змін та доповнень № 20-1996/2-1 від 06.08.2014 р.) пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, що нараховані після настання кінцевої дати повернення кредиту, що вказана в п. 2.2 Кредитного договору (28.11.2014 р.), не нараховується.

Таким чином, позивач вірно обчислює пеню саме за несплату суми 45 405,09 грн. процентів по кредиту, яка повинна була бути сплаченою до 28.11.2014 р.

Пунктом 2 Договору про внесення змін та доповнень № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р. сторони узгодили, що позичальник зобов'язаний сплатити суму процентів за користування кредитом за період серпень-вересень 2014 р., а також за жовтень 2014 р. не пізніше 28.11.2014 р. Сплата позичальником нарахованих Банком процентів за інші періоди здійснюється в порядку та строки, встановлені Кредитним договором.

Цей порядок сплати визначений пунктом 3.4. Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-1996/2-1 від 06.08.2014 р., зокрема визначено, що проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються позичальником у валюті, в якій було видано кредит, щомісячно 1 (першого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів, а при закінченні терміну дії кредиту - в дату, до якої позичальник має право користуватись кредитом. Там же визначено, що зобов'язання позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими до 5-го (п'ятого) числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів.

Враховуючи наведені умови Кредитного договору (з урахуванням договорів про внесення змін та доповнень), суд прийшов до висновку, що пеню за несвоєчасну сплату процентів слід розраховувати, починаючи з 6-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулось нарахування процентів, а отже з 06.12.2014 р., враховуючи, що прострочення сплати процентів відбулось 28.11.2014 р.

За наведених обставин та враховуючи, що позивачем не вірно здійснено розрахунок пені за несвоєчасну сплату процентів з 02.12.2014 р., суд самостійно визначив суму пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 06.12.2014 р. по 24.01.2015 р. в сумі 1741,57 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
45405.0906.12.2014 - 24.01.20155014.0000 %0.077 %*1741.57

Отже, загальна сума пені, яку суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача, дорівнює 75232,38 грн. та складається з сум: 73490,81 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.12.2014 р. по 24.01.2015 р. та 1741,57 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 06.12.2014 р. по 24.01.2015 р. В іншій частині вимог стосовно стягнення пені, зокрема, в сумі 139,33 грн. (75371,71 грн. - 75232,38 грн. = 139,33 грн.) позивачу належить відмовити.

Крім того, пунктом 5.2. Кредитного договору також передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов'язання по поверненню Банку сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник (відповідач) зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 20-2482/2-1 від 08.10.2014 р. кінцевий термін повернення кредиту - 28.11.2014 р.

Судом встановлено, що в установлений строк (28.11.2014 р.) відповідач не здійснив повернення кредитних кошти в розмірі 1 741 827,68 грн., що фактично не заперечувалось відповідачем.

Враховуючи норми ст. 625 ЦК України, умови п. 5.2 Кредитного договору та здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту за період грудень 2014 р., суд прийшов до висновку про те, що розрахунок інфляційних втрат на суму заборгованості за кредитом в розмірі 1 741 827,68 грн. за вказаний період здійснений позивачем арифметично вірно, а отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 52 254,83 грн. інфляційних втрат за грудень 2014 р. є обгрунтованими, нормативно та документально доведеними, а тому підлягають задоволенню повністю.

Судом також враховано, що вимоги про стягнення інфляційних втрат за прострочення сплати процентів хоча і були відображені позивачем у доданому до позовної заяви розрахунку, втім фактично до стягнення з відповідача у позовній заяві не заявлялись, що підтверджено представником позивача у поясненнях, поданих через відділ діловодства суду 22.04.2015 р.

Згідно ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведену норму статті 49 ГПК України та з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір у розмірі 40287,24 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Колекшн Груп" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57, ідентифікаційний код 34045919) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, ідентифікаційний код 00039002) 1 741 827,68 грн. (один мільйон сімсот сорок одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 68 коп.) заборгованості за кредитом, 52 254,83 грн. (п'ятдесят дві тисячі двісті п'ятдесят чотири гривні 83 коп.) інфляційних втрат за кредитом, 145 047,18 грн. (сто сорок п'ять тисяч сорок сім гривень 18 коп.) заборгованості за процентами, 75 232,38 грн. (сімдесят п'ять тисяч двісті тридцять дві гривні 38 коп.) пені, 40 287,24 грн. (сорок тисяч двісті вісімдесят сім гривень 24 коп.) судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.04.2015 р.

Суддя Гумега О.В.