ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р.Справа № 922/2245/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
до Вільхівської сільської ради (виконавчий комітет), с. Вільхівка
про стягнення 6 299,70грн.
за участю представників сторін:

позивача - Калініна О.О., дов. № 01-45юр/9520 від 04.11.2014р.;

відповідача - Головашич Ю.О., дов. б/н від 20.04.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 4 560,00грн. суми основного боргу, 545,08грн. пені, 1 036,21грн. збитків від інфляції, 112,81грн. 3% річних, 45,60грн. штрафу за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором про стандартне приєднання до електричних мереж № 545/1/787 від 25.06.2013р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що договір про стандартне приєднання до електричних мереж № 545/1/787 від 25.06.2013р. з боку відповідача не укладався, головою Вільхівської сільської ради не підписувався, тому вважає цей договір є фальшивим та підробленим працівниками АК "Харківобленерго". Також відповідач зазначив, що п.4.1 договору в частині визначення ціни не відповідає вимогам Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 1695 від 25.12.2012р. "Про затвердження ставок плати за стандартне приєднання електроустановок для Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя на 2013 рік".

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

25.06.2013р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (позивач) та Вільхівською сільською радою Харківського району Харківської області (відповідач) укладено договір про стандартне приєднання до електричних мереж № 545/1/787 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався забезпечити приєднання електроустановок об'єкта відповідача (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта відповідача від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання або проектно-кошторисної документації на зовнішнє електропостачання, що є додатком до цього договору та здійснити підключення об'єкта відповідача до електричних мереж на умовах цього договору, а відповідач здійснити оплату за виконані позивачем роботи.

Місце розташування об'єкта відповідача, відповідно до п.1.1 договору: вул. Жовтнева, Зелена с. Верхня Роганка, Харківського району Харківської області.

У пункті 4.1 договору сторони погодили порядок здійснення оплати за виконані позивачем роботи, а саме: відповідач зобов'язався здійснити оплату протягом 10 днів після підписання сторонами акта з надання послуг стандартного приєднання за наданим позивачем рахунком-фактурою.

Вартість робіт сторони погодили у п. 4.й договору у розмірі 4 560,00грн.

До даного договору сторонами підписано Технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок (додаток до договору).

Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав належним чином та здійснив роботи по стандартному приєднанню електроустановок відповідача на загальну суму 4 560,00грн., про що свідчить акт № 58450_545_J від 19.05.2014р. підписаний з боку відповідача без будь-яких зауважень та заперечень.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено судом, відповідач зобов'язався здійснити оплату протягом 10 днів після підписання сторонами акта з надання послуг стандартного приєднання.

Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, за виконані позивачем роботи не розрахувався, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 4 560,00грн.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт виконання позивачем робіт підтверджується належними доказами, наявними у справі.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості за договором за виконані роботи із стандартного приєднання до електричних мереж в розмірі 4 560,00грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 5.3 договору, сторони погодили, що у разі порушення строків виконання зобов'язань за цим договором винна сторона сплачує іншій пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 1% вказаної вартості.

На підставі зазначеного позивач за період з 30.05.2014р. по 29.11.2014р. нарахував відповідачу пеню в розмірі 545,08грн., а також 1% штрафу в розмірі 45,60грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язання по оплаті виконаних позивачем робіт за договором № 545/1/787 від 25.06.2013р.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач надав обґрунтований розрахунок штрафу та пені, розрахунок пені відповідає умовам договору та вимогам Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

За таких обставин суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної статті позивач нарахував відповідачу за період з 30.05.2014р. по 26.03.2015р. 3% річних в розмірі 112,81грн. та за період з червня 2014р. по лютий 2015р. збитки від інфляції в розмірі 1 036,21грн.

Нарахування 3% річних та збитків від інфляції не суперечить вимогам чинного законодавства України, воно відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не приймає заперечення відповідача стосовно того, що договір про стандартне приєднання до електричних мереж № 545/1/787 від 25.06.2013р. є підробним, оскільки головою Вільхівської сільської ради не підписувався, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень не надано жодного доказу, який свідчив би про підроблення позивачем спірного договору.

Крім того, суд звертає увагу, що на договорі про стандартне приєднання до електричних мереж № 545/1/787 від 25.06.2013р., технічних умовах стандартного приєднання, акті з надання послуг стандартного приєднання № 58450_545_J від 19.05.2014р. міститься підпис голови, завірений печаткою Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області.

За загальними правилами, відповідальність і контроль за зберіганням печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на суб'єктів господарської діяльності.

Відповідачем не надано суду доказів неправомірного використання печатки іншими особами та доказів наявності службового розслідування за фактом незаконного використання печатки Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області. Також, відповідачем не надано суду і доказів звернення до правоохоронних органів стосовно незаконного використання печатки або її викрадення.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист № 146/02-ІІ від 26.02.2014р. (а.с. 18), в якому відповідач просив виконати роботи із приєднання електроустановок об'єкта відповідача за адресою: вул. Жовтнева, Зелена с. Верхня Роганка, Харківського району Харківської області та гарантував здійснення оплати за стандартне приєднання по об'єкту після підписання акту виконаних робіт.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставним та недоведеним посилання відповідача на не укладення відповідачем та підроблення позивачем спірного договору.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач також посилається на те, що п.4.1 договору не відповідає Постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 1695 від 25.12.2012р. "Про затвердження ставок плати за стандартне приєднання електроустановок для Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя на 2013 рік".

Дані заперечення не приймаються судом, виходячи з наступного.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що загальна плата за приєднання за цим договором становить 4 560,00грн.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству (ч.4 ст.179 Господарського кодексу України).

Зокрема, свобода договору проявляється у наданій сторонам можливості визначати умови такого договору. Під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Сторони, підписуючи спірний договір, тим самим засвідчили своє волевиявлення та підтвердили, що дійшли згоди з усіх його положень та не мають заперечень щодо його дійсності, у т.ч. і щодо визначення розміру загальної плати за стандартне приєднання до електричних мереж.

Відповідач суду не довів чим саме та яку саме норму Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 1695 від 25.12.2012р. "Про затвердження ставок плати за стандартне приєднання електроустановок для Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя на 2013 рік" порушує п. 4.1 договору.

Крім того, суд, вирішуючи дану справу, виходить з презумпції правомірності договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при задоволенні позову витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, код 04396667 (62431, Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. Центральна, 1, п/р 1713 в ГУДКСУ в Харківській області, МФО 850011) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго", (61037, м. Харків, вул. Плеханівська,149):

- на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ "Ощадбанк", МФО 351823, - 4 560,00грн. основного боргу;

- на п/р 5 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО 380805 - 545,08грн. пені, 1 036,21грн. збитків від інфляції, 112,81грн. 3% річних, 45,60грн. штрафу, 1 827,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.04.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк