РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015Справа №916/564/15-г
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомВеселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області
доОдеської обласної державної адміністрації
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Тарутинська районна державна адміністрація
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина (КЕЧ) району
простягнення 18 166 грн 56 коп.
за участю Військового прокурора Південного регіону України
Представники:
від позивача: Кюссе І.Г., довіреність від 29.01.2015;
від відповідача: не з'явились;
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Кюссе І.Г., довіреність №01/01-17/2175 від 31.12.2014;
від третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Субботін О.М. - представник за довіреністю № 220/62/д від 14.01.2015
від третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не з'явились;
від прокуратури:Гелета О.О. - посвідчення № 015715 від 20.03.2013

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.02.2015 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Веселодолинської сільської ради Тарутинського району Одеської області з вимогами до Одеської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування постанови Ізмаїльського обласного виконавчого комітету та бюро обкому «О порядке передачи в натуре земель Одесскому Военному Округу для учебно-артиллерийского лагеря под полигон согласно постановлению СНК УССР от 18.12.1945 за № 202/063» від 12.02.1946, та про визнання незаконним та скасування Рішення звуженого засідання Ізмаїльського обласного виконкому № 7 «Об утверждении акта областной комиссии по передаче земель под артиллерийский полигон Одесскому Военному Округу» від 10.06.1946.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2015 № 916/564/15-г позовну заяву та додані до неї документи направлено за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2015 порушено провадження у справі № 916/564/15-г, розгляд справи призначено на 19.03.2015, а також залучено до участі у справі Тарутинську районну державну адміністрацію в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Міністерство оборони України та Білгород-Дністровську квартирно-експлуатаційну частину (КЕЧ) району в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

16.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Тарутинської районної державної адміністрації надійшли письмові пояснення.

16.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Військової прокуратури Південного регіону України надійшов лист до відома.

16.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Військової прокуратури Південного регіону України надійшла заява про вступ у справу.

17.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини (КЕЧ) району надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача вказує на неналежність відповідача по справі та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

17.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Міністерства оборони України надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи

18.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Тарутинської районної державної адміністрації надійшла телеграма з клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники сторін, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання 19.03.2015 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, вимоги суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У судове засідання 19.03.2015 з'явились представники третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та прокуратури.

Ухвалою від 19.03.2015 розгляд справи відкладено на 16.04.2015 у зв'язку із неявкою учасників процесу та на задоволення клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

24.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надійшли пояснення по суті спору.

15.04.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надійшло клопотання про припинення провадження, яке судом відхилено, як необґрунтоване.

16.04.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача.

У судове засідання 16.04.2015 з'явились представники позивача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та прокуратури.

Представник позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надав пояснення по суті спору та документи для долучення до матеріалів справи.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 16.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та прокуратури, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ради народних комісарів УРСР від 18.12.1945 №2002/063 "Об отводе 20000 гектаров земли на территории Бородинского, Тарутинского и Саратского районов, Измаильской области для организации окружного артполигона ОДВО" постановлено відвести на території Бородинського, Тарутинського та Саратського районів, Ізмаїльської області під окружний артилерійський полігон Одеського військового округу 20000 га землі в межах згідно схеми, що додається; зобов'язано Ізмаїльський облвиконком після затвердження Радою народних комісарів СРСР відводу під артполігон 20000 га землі встановити межі земельної ділянки в натурі.

12.02.1946 Ізмаїльським обласним виконавчим комітетом та Бюро обкому КП(б)У прийнято постанову №53/9-ОП "О порядке передачи в натуре земель Одесскому Военному Округу, для учебного артиллерийского лагеря под полигон, согласно постановлению СНК УССР от 18.ХІІ.1945 года №2002/063".

10.06.1946 обласна комісія по передачі земель ОДВО відповідним актом передала земельну ділянку під учбовий артилерійський полігон ОДВО на площі 23600 га. Згідно цього Акту земельну ділянку в натурі відведено за рахунок земель Саратського, Тарутинського, Бородинського, Староказачанського та Арцизького районів, відвід меж оформлено відповідними актами. При відводі земель в натурі виявлено необхідність збільшення площі артполігону через рельєф місцевості з метою включення деяких висотних пунктів, у зв'язку з чим фактично відведено під полігон на 3600 га більше, ніж передбачено проектом, що, в свою чергу, узгоджено районними організаціями. Схема фактичного відводу земель є додатком до цього акту. Вказаний акт обласної комісії затверджено того ж дня рішенням №7 звуженого засідання Ізмаїльського обласного виконавчого комітету.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання незаконними та скасування постанови Ізмаїльського обласного виконавчого комітету та Бюро обкому КП(б)У від 12.02.1946 №53/9-ОП та рішення звуженого засідання Ізмаїльського обласного виконавчого комітету від 10.06.1946 №7 з тих підстав, що вони прийняті з порушенням норм законодавства, що діяло на момент їх прийняття, без достатніх правових підстав, суттєво обмежують права та інтереси позивача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, предметом доказування в даному спорі є невідповідність оспорюваних нормативно-правових актів приписам чинного на момент їх прийняття законодавства та порушення їх прийняттям прав позивача.

З тексту оспорюваних нормативно-правових актів, а саме - постанови від 12.02.1946 №53/9-ОП та рішення від 10.06.1946 №7 вбачається, що вони прийняті на виконання постанови Ради народних комісарів УРСР від 18.12.1945 №2002/063 і встановлюють порядок реалізації вказаного нормативно-правового акту щодо виділення земель під артилерійський полігон.

Оскільки позивачем в даній справі не заявлялась вимога щодо визнання незаконним та скасування постанови Ради народних комісарів УРСР від 18.12.1945 №2002/063, а також не надано належних та допустимих доказів скасування або втрати чинності вказаним нормативно-правовим актом, у суду встановлення того факту, що оспорювані нормативно-правові акти суперечать приписам чинного на момент їх прийняття законодавства.

Також суду не доведено належними та допустимими доказами факту порушення прийняттям оспорюваними нормативно-правовими актами прав та законних інтересів позивача.

З огляду на вищенаведене, вимоги позивача про визнання незаконним та скасування постанови Ізмаїльського обласного виконавчого комітету та бюро обкому «О порядке передачи в натуре земель Одесскому Военному Округу для учебно-артиллерийского лагеря под полигон согласно постановлению СНК УССР от 18.12.1945 за № 202/063» від 12.02.1946, та про визнання незаконним та скасування Рішення звуженого засідання Ізмаїльського обласного виконкому № 7 «Об утверждении акта областной комиссии по передаче земель под артиллерийский полигон Одесскому Военному Округу» від 10.06.1946 є такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача на неналежність відповідача по справі суд відхиляє, оскільки предметом судового розгляду в даній справі не є постанова Ради народних комісарів УРСР від 18.12.1945 №2002/063, а отже, у суду відсутні підстави для залучення належного відповідача - Кабінету Міністрів України.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Враховуючи рекомендації, викладені у п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Заява третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про застосування строків позовної давності до уваги не приймається, оскільки суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установив, що право позивача на захист якого він просить відповідачем не порушено, отже, приймається рішення про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 22.04.2015

Суддя Н.Б. Плотницька