ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.04.2015р. Справа № 917/853/15

Суддя Тимощенко О.М., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремуніверсалпостач", Героїв Бресту 44-а, м. Кременчук, Полтавська область,39600

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії Полтавського регіонального управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" вул. Жовтнева 77, м. Полтава, Полтавська область,36014

про стягнення 175573,00 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява не відповідає вимогам ГПК України щодо подачі позовів, а саме:

- до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених розмірі та порядку.

Відповідно до статті 3 Закону України від 08.07.2011 р. №3674-VІ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір. За статтею 2 цього Закону платника судового збору є, зокрема, юридичні особи, які звертаються до суду.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 2 відсотків від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат

В ч. 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України від 28.12.2014р. №80-VIIІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 січня 2015 р. установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218,00 грн.

Тобто, позовні заяви подані у 2015 році підлягають оплаті судовим збором, визначеним у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати 1218,00 грн.

Згідно п. 3 статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Отже, позивач, звертаючись з позовною заявою про стягнення 175573,00 грн. боргу, був зобов'язаний сплатити судовий збір в сумі - 3511,46 грн. Натомість позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення №62 від 10.03.2015 року про сплату судового збору в сумі лише 3377,54 грн., що суперечить викладеному вище.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що при подачі позову ним надіслано копію позову з додатками не юридичній особі, а філії юридичної особи (Полтавського регіонального управління), тоді як згідно офіційних даних, оприлюднених на сайті Національного Банку України у розділі "Довідник банківських установ" у Полтавській області не зареєстрована філія Полтавського регіонального управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", натомість зареєстровано ряд відділень.

Відповідно до статті 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Отже, належними доказами відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів у розумінні наведеної норми є оригінали належним чином оформлених касового чеку або розрахункової квитанції та опису вкладення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в пункті 1.7. Постанови «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.11 року № 18, відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарських кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є саме юридична особа.

Місцезнаходження юридичної особи або фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Таким чином, позивачем також не надано доказів направлення копії позову з додатками відповідачу-юридичній особі, оскільки з наданого суду опису вкладення та поштової квитанції від 27.03.2015 року вбачається, що позовні матеріали направлялись тільки на адресу неіснуючої філії.

Керуючись п.4,6 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні матеріали повернути позивачу.

Додаток: позовна заява та документи, зазначені в ній, як додатки.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення. За необхідності повернення судового збору до суду подається відповідна заява та оригінал відповідного платіжного доручення.

Суддя Тимощенко О.М.