номер провадження справи 4/22/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015 Справа № 908/1030/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електролізні компресорні Технології", (03680, м. Київ, вул. Ак. Кримського, буд. 4-А, оф. 207)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергомонтаж" (83048, м. Донецьк, вул. Панфілова, б. 1)

про стягнення 309000,00 грн. основного боргу, 99498,00 грн. пені та 8177,92 грн. 3 % річних, інфляційних витрат у розмірі 65 540 грн. 26 коп.

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Бакалюк М.М., директор, (на підставі наказу №2 від 07.03.2014р.);

Весельська Т.В., довіреність б/н від 13.03.2015р.;

від відповідача - не з'явився.

18.02.2015 р. до господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Електролізні компресорні Технології", м. Київ з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергомонтаж", м. Донецьк про стягнення 309000,00 грн. основного боргу за договором постачання і монтажу №8/07-13 від 08.07.2013 р., 99498,00 грн. пені та 8177,92 грн. 3 % річних .

Статтею 1 Закону України від 12.08.2014 р. № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" встановлено, що у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції таким судам, та зобов'язано забезпечити розгляд: господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, - господарськими судами, що визначаються головою Вищого господарського суду України.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції на підставі ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" встановлено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області, здійснюється господарським судом Запорізької області.

Ухвалою від 23.02.2015 р. порушено провадження у справі № 908/1030/15-г, справі присвоєно номер провадження 4/22/15, судове засідання призначено на 18.03.2015р., судове засідання відкладалось до 15.04.2015р., у сторін витребувані документи і докази, необхідні для вирішення спору. Ухвалою суду від 15.04.2015р., на підставі ст. 22 ГПК України, прийняті збільшені позовні вимоги та на підставі ст.ст. 69, 77 ГПК України, продовжено процесуальний строк вирішення спору у справі № 908/1030/15-г на п'ятнадцять днів, до 04.05.2015 р., розгляд справи відкладено на 27.04.2015 р.

В судовому засіданні 27.04.2015 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представників позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представники позивача, в судовому засіданні 27.04.2015р., підтримали позовні вимоги, викладені в позовній заяві, з урахуванням збільшених позовних вимог, які ухвалою від 15.04.2015р. прийняті судом до розгляду, та на підставі договору про постачання і монтажу №№8/07-13 від 08.07.2013 р., ст., ст. 509, 526, 530, 549, 550, 691, 692, 854 ЦК України та ст. ст.193, 216, 231, 265 ГК України, просить позов задовольнити, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергомонтаж", м. Донецьк суму 309000,00 грн. основного боргу, 99498,00 грн. пені та 8177,92 грн. 3 % річних, інфляційних витрат у розмірі 65 540 грн. 26 коп.

Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, проте 27.04.2015р. на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив по справі №908/1030/15-г в якому проти позову відповідач заперечив, заявлені вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими. Свої заперечення відповідач мотивує тим, що 05.03.2014р. ТОВ «Промислова компанія «Уральські заводи» - змінило найменування підприємства на ТОВ «Електролізні компресорні технології»), а також змінились банківські реквізити підприємства. Листом №157/03-14 від 31.03.2014 року, позивач, повідомив відповідача про зміну найменування та реквізитів підприємства та запропонував укласти додаткову угоду до договору поставки та монтажу №8/07-13 від 08.07.2013 р. 14.05.2014р. відповідач запросив у позивача підтвердити зміну найменування підприємства шляхом надання завірених копій правоустановчих документів, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію; довідку обласного управління статистики: свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ; копію статуту; протокол та наказ про обрання та призначення на посаду директора; ліцензію, витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців по ТОВ «Промислова компанія «Уральські заводи» та ТОВ «Електролізні компресорні Технології». Листом № 200/05-14 від 21.05.2014 року позивач направив відповідачу лише частку документів, не додавши витяг з ЄДРПОУ від 25.03.2014 року, який був вказаний в листі. Відповідач направив Позивачу лист №438 від 19,06.2014 р. із переліком усіх отриманих документів, їх копіями та вказав на те, що саме витягу від з ЄДРПОУ від 25.03.2014 року, який містить відомості щодо первинної назви їхнього підприємства (ТОВ «Промислова компанія «Уральські заводи») і його нової назви (ТОВ «Електролізні компресорні Технології») не було. Крім того, зазначив, що ТОВ «Спеценергомонтаж» не відмовляється виконати зобов'язання за договором, а навпаки неодноразово зверталося до позивача у листах за вих. №382 від 28.05.2014, № 391 від 02.06.2014, №412 від 11.06.2014 року, № 438 від 19.06.2014р. №494 від 04.07.2014 року із проханням надати необхідні документи для того щоб у ТОВ «Спеценергомонтаж» були підстави виконати зобов'язання по оплаті 20% від вартості Устаткування відповідно п. 2.2.2. договору № 8/07-13 від 08.07.2013 року саме перед ТОВ «Електролізні компресорні технології». Таким чином, відповідач вважає, що вимоги про стягнення заборгованості у сумі 309 000,00 грн. є безпідставними, оскільки між сторонами відсутній спір стосовно вказаної суми. Оскільки затримка зі сплати вищевказаної суми виникла з вини позивача, то вимоги щодо стягнення пені та 3% річних є незаконними та безпідставними. На підставі викладеного, просить припинити провадження про стягнення 309000, 00 грн. заборгованості, а в частині стягнення 99498,00 грн. пені та 8177,92 грн. 3 % річних, інфляційних витрат у розмірі 65 540 грн. 26 коп. в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Правовідносини сторін у справі є господарськими.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Уральські заводи» - змінило найменування підприємства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Електролізні компресорні технології». (протокол №10 від 28.02.2014р. зборів учасників ТОВ «Промислова компанія «Уральські заводи»).

08.07.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Уральські заводи» (найменування змінено на -ТОВ "Електролізні компресорні Технології" (позивач у справі, постачальник)) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеценергомонтаж" (відповідач у справ, замовник) був укладений Договір постачання і монтажу №8/07-13 (далі за текстом - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору позивач бере на себе обов'язки: виготовити і виконати поставку устаткування для осушування водню методом виморожування, згідно ТУ У 29.2-6:2010 (далі - «Устаткування»), а також виконати роботи із: монтажу та пуско-налагоджування холодильної системи.

Згідно п. 1.3. Договору, Устаткування, поставляється згідно переліку, приведеного у Додатку №2 до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.2.1 Договору загальна сума договору складає 1 545 000 грн. 00 коп. у тому числі ПДВ 20 % 257 000 грн. 00 коп.

Пунктом 2.1 сторони визначили, що сплата за Договором проводиться в безготівковому порядку, згідно наступних умов:

Згідно п. 2.2.1. Договору, Перший етап: сплата 80 % від вартості устаткування, на протязі 10 календарних днів після ставлення рахунку на оплату.

Згідно п. 2.2.. Договору, Другий етап: 20 % від вартості Устаткування, на протязі 10 календарних днів після - підписання акта здачі-приймання робіт згідно п. 1.1.2. Договору.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Устаткування повинно бути поставлене не пізніше 70 календарних днів з моменту сплати відповідачем грошових коштів, предбачених п. 2.2.1. Договору.

Згідно п. 3.6. Договору, постачальник при передачі устаткування повинен був надати замовнику наступні документи: рахунок-фактуру, податкову накладну, видаткову накладну, керівництво по експлуатації; паспорт на Устаткування.

У відповідності до п. 4.9. Договору, після закінчення процедури приймання, складається прийому - передачі робіт, який підписується представниками Позивача та Відповідача.

Згідно 4.10 Договору в разі виявлення недоліків в виконаній роботі Постачальником складається дефектний акт вказівкою переліку недоліків і термінів їх усунення, а також нової дати приймання робіт.

Згідно Додатку №2 до договору в устаткування для осушування водню методом виморожування входить: 1.Випарник для осушування водню (ВОВ) - вертикальний збірний трьохкамерний теплообмінний апарат, триходового потоку проходження газу, забезпечений подвійним змійовиком з мідної труби, призначений для охолодження водню з метою зниження його вмісту вологи. 2.Холодильна машинка (ККА 5РК17/2СС-3,2У/або аналог) на базі напівгерметичного поршневого компресора холодопродуктивністю 7,4 кВт при температурі кипіння фреону - 10°С та температурі конденсату +35 °С. 3.Запірна арматура Ду25, Ду15 з сильфонним ущільненням типу ZЕТКАМА.

Як свідчать матеріали справи, 30.10.2013р. позивачем був виставлений рахунок - фактуру №СФ-0000012, на загальну суму 1545000, 00 грн., який має посилання на договір №8/07-13 від 08.07.2013р.

30.10.2013 року відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошову суму коштів у розмірі 1 236 000, 00 грн., що підтверджується податкової накладної №4 від 30.10.2003 року.

Таким чином, відповідачем взяті на себе зобов'язання відповідно до п. 2.2.1 Договору було виконано.

На виконання умов п. 1.1 Договору, позивач поставив відповідачу устаткування передбачене умовами договору.

Факт поставки устаткування та їх прийняття замовником підтверджується актом № 1 прийому-передачі установки для осушки водню методом виморожування, згідно ТУ У 29.2-№130441-026:2010 від 27.01.2014 р. та видатковою накладною № РН-0000001 від 24.012014р., які узгоджені між постачальником та замовником та згідно яких устаткування прийнято без жодних зауважень та претензій.

Крім того, передача позивачем технічної документації щодо Устаткування підтверджується Актом № 1 здачі-прийняття технічної документації від 27.01.2014 р.

Також, факт прийняття устаткування підтверджується Довіреністю на отримання матеріальних цінностей № 72 від 22.012014 р.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивач також виконав свої зобов'язання згідно пункту 1.1.2. Договору, а саме виконав роботи з монтажу Устаткування для осушування методом виморожування згідно ТУ У 29.2-6:2010, а також пусконалагоджувальні роботи холодильної системи, що підтверджується Актом приймання-передачі робіт № 1 от 14.03.2014р., який підписаний уповноваженими представниками сторін, без дефектного акту чи яких-небудь зауважень, що свідчить про повне та належне прийняття відповідачем Устаткування та робіт, передбачених Договором поставки та монтажу №8/07-13 від 08.07.2013 року.

Відповідно п.2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір поставки та монтажу №8/07-13 від 08.07.2013р. має ознаки договору поставки та договору підряду, оскільки даний договір породжує зобов'язання сторін, що підпорядковуються різним інститутам цивільного права.

В силу ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У відповідності до ст. 854 ЦК України замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену договором ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 889 ЦК України замовник зобов'язаний сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

24.01.2014 року була видана податкова накладна № 1 на оплату решти суми згідно п. 2.2.2. Договору, а саме: 20 % від загальної ціни Договору на загальну суму з ПДВ 309 000 грн. 00 коп.

Проте, в порушення умов Договору та вимог Закону, Відповідач не оплатив 20 % від загальної ціни Договору вартості поставленого устаткування та монтажні і пусконалагоджувальні роботи за договором постачання і монтажу №8/07-13 від 08.07.2013 р.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п. 9.5 Договору він діж до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Отже, зобов'язання відповідача оплати виконаних позивачем на його користь підрядних робіт не припинено.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи передбачені Договором умови оплати, відповідач був зобов'язаний повністю оплатити вартість устаткування шляхом перерахування коштів до 24.03.2014р.

Вказаного обов'язку відповідач не здійснив, не заперечуючи проти виконання зобов'язання за договором постачання і монтажу №8/07-13 від 08.07.2013 р. відповідач в своєму відзиві зазначив, що позивачем не надавався витяг з ЄДРПОУ від 25.03.2014 року, який підтверджує зміну найменування підприємства з ТОВ «Промислова компанія «Уральські заводи» на ТОВ «Електролізні компресорні Технології», а тому у відповідача не було підстав виконати зобов'язання по оплаті 20% вартості устаткування саме перед ТОВ «Електролізні компресорні Технології», тому і оплата здійснена не була.

Суд вважає такі заперечення необґрунтованими виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2014р. листом вих. №157/03-14 позивач повідомив відповідача про зміну найменування позивача, а саме з ТОВ «Промислова компанія «Уральські заводи» на ТОВ «Електролізні компресорні Технології» та зміну банківських реквізитів, зазначений лист направлено на належну адресу відповідача, що підтверджується фіскальним чеком №4006 від 01.04.2014р. та повідомленням про вручення поштового відправлення, скріплений штемпелем поштового зв'язку за 01.04.2014р.

Крім того, разом із листом відповідачу було запропоновано підписати Додаткову Угоду № 1 від 27.03.2014 року до договору поставки та монтажу № 8/07-13 від 08.07.2013 р. Цим же листом Відповідачу була висловлена перша письмова вимога про сплату боргу за договором поставки та монтажу № 08/07-13 від 08.07.2013 р.

Листом від 14.05.2014 р. за №353 відповідач звернувся до позивача з проханням надати правоустановчі документи, для перевірки даних, щодо зміни найменування позивача, оскільки згідно даних додаткової угоди у позивача змінився й код ЄДРПОУ підприємства, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію; довідку обласного управління статистики: свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ; копію статуту; протокол та наказ про обрання та призначення на посаду директора; ліцензію, витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців по ТОВ «Промислова компанія «Уральські заводи» та ТОВ «Електролізні компресорні Технології».

Листом № 200/05-14 від 21.05.2014 р. позивачем були надані пояснення, зокрема щодо коду ЄДРПОУ, а саме, позивач зазначив, що є кодом ЄДРПОУ обслуговуючого банку Позивача (ПАТ «МАРФІН БАНК»), а код ЄДРПОУ позивача залишився незмінним - 33145878, котрий вказано на відбитку печатки в договорі №08/07-13 від 08.07.2013р.

Крім того, зазначеним листом відповідачу були надіслані правоустановчі документи ТОВ «Електролізні компресорні Технології», в тому числі й витяг з ЄДРПОУ ТОВ «Електролізні компресорні Технології».

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем було належним чином повідомлено відповідача про зміну найменування підприємства, а відтак відповідачу відомо про існуючу заборгованість перед позивачем за договором №08/07-13 від 08.07.2013р. та відповідач навмисно ухиляється від оплати отриманого устаткування.

Стосовно клопотання відповідача про припинення провадження по справі №908/1030/15-г, в частині стягнення 309000, 00 грн. основної заборгованості, то зазначене клопотання судом відхиляється, виходячи з наступного.

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, що повністю виключають можливість судочинства. Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку: припинення існування предмету спору, якщо між сторонами не залишилося неврегульованих питань; спір врегульовано самими сторонами після звернення з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Матеріалами справи доведено, що відповідач оплату за поставлений товар, станом на час вирішення справи в судовому засіданні не здійснив, факт наявності заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Електролізні компресорні Технології" у розмірі 309000,00 грн. підтверджується фактичними обставинами справи, отже підстав для припинення провадження у справі в частині основної суми заборгованості у суду не має.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На день вирішення спору судом відповідач оплату за поставлене устаткування не сплатив.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги, в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 309000,00 грн. за договором постачання і монтажу №8/07-13 від 08.07.2013р. документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст., ст. 610, 611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п.7.6 Договору у разі порушення термінів оплати, передбачених в. п. 2.2.1 та п. 2.2.2 договорк, замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Позивачем пред'явлена до стягнення пеня в розмірі 99498, 00 грн. пені, яка розрахована за період з 25.03.2014 р. по 09.02.2015р.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача пені за неналежне виконання грошових зобов'язань за договором №08/07-13 від 08.07.2013р. є обґрунтованою, але розрахунок пені позивачем виконаний не вірно, оскільки спосіб нарахування пені не відповідає встановленим вимогам чинного законодавства, а саме не враховані приписи вимог до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

З урахуванням здійснених відповідачем оплат за договором постачання і монтажу №8/07-13 від 08.07.2013р., стягненню підлягає пеня в розмірі 31975, 15 грн., яка розахована за період з 25.03.2014 р. по 25.09.2014р.

Таким чином, за договором №8/07-13 від 08.07.2013р. стягненню підлягає пеня в розмірі 31975, 15 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені судом відмовляється в задоволенні позову.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 8177, 92 грн. 3 % річних та 65540,26 грн. втрат від інфляції грошових коштів.

Розрахунок 3 % річних судом перевірений та визнаний таким, що виконаний вірно.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача 8177, 92 грн. 3 % річних за порушення строків оплати за Договором заявлена до стягнення правомірно та підлягає задоволенню судом.

Сума втрат від інфляції грошових коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання, згідно розрахунку позивача, становить 65540,26 грн., який розраховано за квітень 2014р. по січень 2015р.

Наданий розрахунок судом перевірений та встановлено, що розрахунок втрат від інфляції грошових коштів позивачем виконаний не вірно, за заявлений період, стягненню з відповідача підлягає 77151, 01 грн. втрат від інфляції грошових коштів. Однак, оскільки відповідно до ст. 83 ГПК України судом спір вирішується в межах заявлених позовних вимог, а позивачем за невиконання відповідачем грошових зобов'язань за Договором №8/07-13 від 08.07.2013р. заявлено до стягнення 65540,26 грн. втрат від інфляції грошових коштів, то судом позовні вимоги в цій частині задовольняються в межах суми, заявленої позивачем.

Таким чином, стягненню підлягають інфляційні витрати в розмірі 65540,26 грн.

Доводи відповідача щодо безпідставності нарахування 3% річних та пені у зв'язку із відсутністю його вини в порушенні зобов'язань щодо своєчасних розрахунків за поставлене устаткування за Договором № №8/07-13 від 08.07.2013р. судом відхиляються, оскільки у спорі про стягнення заборгованості, на відміну від деліктного позову, питання вини не має значення, бо навіть за її відсутності заборгованість має бути погашена. Крім того, згідно з ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

На підставі викладеного, в цілому позов задовольняється частково, в частині стягнення 309000,00 грн. основного боргу, 31975,15 грн. пені та 8177,92 грн. 3 % річних, інфляційних витрат у розмірі 65 540 грн. 26 коп.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 44, 49, 82-84 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Електролізні компресорні Технології", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергомонтаж", м. Донецьк задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергомонтаж" (83048, м. Донецьк, вул. Панфілова, б. 1, ) на Товариства з обмеженою відповідальністю "Електролізні компресорні Технології", (03680, м. Київ, вул. Ак. Кримського, буд. 4-А, оф. 207, ) 309000 (триста дев'ять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 31975 (тридцять одну тисячу дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 15 коп. пені, 8177 (вісім тисяч сто сімдесят сім) грн. 92 коп. 3 % річних, 65540 (шістдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок) грн. 26 коп. втрат від інфляції грошових коштів та 8293 (вісім тисяч двісті дев'яносто три) грн. 86 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "29" квітня 2015 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.