ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"22" квітня 2015 р. Справа № 911/657/15

За позовом Управління Пенсійного Фонду України у місті Ірпені, м. Ірпінь

до Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», смт. Коцюбинське

про стягнення 196 121 грн. 15 коп.

Суддя - Мальована Л.Я.

Представники:

позивач - не зявився;

відповідач - Косянчук В.В. (дов. № б/н від 20.03.2015 року).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 196 121 грн. 15 коп. заборгованості зі сплати пільгових та наукових пенсій за період - грудень 2014 р. по січень 2015 р.

Відповідач проти позову заперечує, оскільки вимоги позивача по даному спору можуть пред'являтися після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та тільки в межах ліквідаційної процедури, просить суд припинити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Заслухавши пояснення представників сторін суд оголосив перерву з 15.04.2015 р. по 22.04.2015 р. для підготовки вступної та резолютивної частини рішення.

Після оголошеної перерви представник позивача в засідання суду не з'явився, тому в судовому засіданні за участю представника відповідача була оголошена ухвала.

Враховуючи те, що нез'явлення представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника позивача, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Приватне акціонерне товариство «Білицький завод «Теплозвукоізоляція», яке зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Ірпені Київської області за № 10-30-04-0397 у відповідності зі ст.ст. 14, 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зобов'язане сплачувати страхові внески до Пенсійного фонду України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.10.2010 року № Б8/180-10 було порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

28.05.2012 року ухвалою господарського суду Київської області було введено процедуру санації ПАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція».

Після порушення справи про банкрутство за підприємством утворилась заборгованість за період з грудня 2014 року по січень 2015 року на загальну суму 196 121 грн. 15 коп., що виникла внаслідок неперерахування коштів по відшкодуванню пільгових пенсій за списком № 1 у сумі 190 501 грн. 47 коп., пільгових пенсій за списком № 2 у сумі 5 608 грн. 08 коп. та наукових пенсій у сумі 11 грн. 60 коп., що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій; картками особових рахунків.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ЗУ «Про збір обов'язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про наукову і науко-технічну діяльність» та абз. 4 ст. 23 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в якій визначено, Поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, просить суд задовольнити позов.

Згідно абз. 4 ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у ред., яка набула чинності 19.01.2013 року (Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"" від 22.12.2011 року 4212-VI зі змінами і доповненнями), поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Підпунктом 1-1 п. 1 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у ред., яка набула чинності 19.01.2013 року визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як встановлено судом, провадження у справі №Б8/180-10 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» порушено до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"" від 22.12.2011 року 4212-VI; станом на поточну дату господарським судом Київської області у справі №Б8/180-10 не прийнято постанову про визнання Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, при розгляді справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» підлягають застосуванню положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в реакції, чинній до 19.01.2013 року (останні зміни внесено Законом України від 02.10.2012 № 5405-VI).

За наслідками системного аналізу норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в реакції, чинній до 19.01.2013 року, судом встановлено, що вказаною редакцією Закону не передбачено підвідомчість господарському суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, справ у спорах з поточними вимогами до боржника щодо якого відповідним господарським судом порушено провадження у справі про банкрутство.

Разом з тим, суд зазначає, що поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, до визнання боржника банкрутом спори за поточними вимогами підлягають розгляду у порядку позовного провадження судом, до підвідомчості якого віднесено вирішення такого спору.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості у сумі 196 121 грн. 15 коп, що утворилась внаслідок неперерахування Відповідачем коштів на відшкодування пільгових пенсій за період грудень 2014 року - січень 2015 року.

При цьому в позовній заяві Позивач, обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до господарського суду Київської області, посилається на абз. 4 ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року 4212-VI) та п. 7 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 1.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (далі за текстом: Інструкція), ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Пунктами 6.1., 6.4. Інструкції визначено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Частиною 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Згідно абз.абз. 3, 6 п. 16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.2011 року № 10, не підлягають розглядові в господарських судах справи у спорах, пов'язаних із здійсненням владних повноважень: Пенсійним фондом України та його органами у прийнятті рішень про стягнення простроченої заборгованості із страхових внесків до названого Фонду. Водночас господарськими судами розглядаються на загальних підставах справи зі спорів за участю названих органів, якщо такі спори виникають з цивільних чи господарських правовідносин, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин (наприклад, у зв'язку з виконанням цивільно-правових чи господарсько-правових договорів, відшкодування матеріальної або моральної шкоди, із зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з позовом не як суб'єкт господарської діяльності за захистом власних прав та інтересів, а як уповноважений державою орган при здійсненні ним владних управлінських функцій, тому, відповідно до положень ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, позов про стягнення заборгованості по витратах на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах, є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, що реалізовував у цих відносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції щодо контролю за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 23.11.2011 року у справі № 5021/456/2011 та від 28.11.2011 року у справі № 5021/1578/2011.

Разом з тим, приналежність спорів про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до вимог ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до компетенції адміністративних судів вбачається з постанови Верховного Суду України від 23.04.2013 року у справі № 21-113а13.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, враховуючи те, що спір у справі між Позивачем та Відповідачем виник у сфері публічно-правових відносин загальнообов'язкового державного пенсійного страхування щодо обов'язку Відповідача відшкодувати Позивачу витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до вимог ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд дійшов висновку про те, що вказаний спір у справі не підлягає вирішенню в господарських судах України, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу Позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Позивач не позбавлений права звернутися з відповідним позовом до суду загальної юрисдикції, при цьому вірно визначивши підвідомчість такого спору.

Частиною 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Як встановлено судом, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 911/657/15 - припинити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Суддя Л.Я. Мальована