РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015Справа №910/20256/14

За позовом Комунального підприємства Голосіївського району в місті Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво»

До Приватного акціонерного товариства «Магазин № 424»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація

Про стягнення 73 586,00 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Кметик-Власенко О.В. представник за довіреністю № 434-34 від 17.01.14.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Голосіївського району в місті Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Магазин № 424» (далі - відповідач) про стягнення 73 586,00 грн. збитків.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що 10.08.13. у приміщенні, яке знаходиться в оренді у відповідача, сталась пожежа, в результаті якої позивачем було понесено збитки в сумі 73 586,00 грн. За твердженнями позивача, причиною пожежі стало не встановлення відповідачем автоматичної пожежної сигналізації та не здійснення страхування об'єкту оренди - нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кустанайська, 5, загальною площею 157,7 кв.м.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.14. порушено провадження у справі № 910/20256/14, на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію (далі - третя особа), справу призначено до розгляду на 16.10.14.

16.10.14. третьою особою через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В зв'язку з неявкою в судове засідання 16.10.14. представника відповідача та з огляду на невиконання ним вимог ухвали суду про порушення провадження в даній справі, на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 13.11.14., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

21.10.14. позивачем через відділ діловодства суду на підставі ст. 22 ГПК України було подано заяву про зміну предмету позову, яку було прийнято судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.14. розгляд справи було відкладено на 25.11.14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.14. на підставі ст. 41 ГПК України призначено по справі № 910/20256/14 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої у встановлений законом строк доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; оплату витрат по проведенню судової експертизи покладено на Комунальне підприємство Голосіївського району в місті Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.14. зупинено провадження у справі № 910/20256/14 на час проведення судової будівельно-технічної експертизи та отримання висновку експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.15. поновлено провадження в даній справі, клопотання експерта про витребування додаткових документів задоволено, зупинено провадження у справі № 910/20256/14 до отримання висновку експерта.

27.03.15. матеріали справи № 910/20256/14 повернулись до Господарського суду міста Києва разом з повідомлення про неможливість надання висновку експертів з огляду на те, що документи були надані не в повному обсязі, а саме, не було надано проектну, договірну та звітну документацію на проведення ремонтно-будівельних робіт у нежитловому приміщенні по вул. Кустанайська,5 в місті Києві на першому поверсі площею 60 кв.м. Очевидним є те, що вказана документація повинна була бути надана саме позивачем, як Балансоутримувачем вказаного приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.0415. поновлено провадження у справі № 910/20256/14 та призначено її до розгляду на 14.04.15.

10.04.15. позивачем через відділ діловодства суду було подано клопотання про витребування доказів, розгляд якого судом було відкладено до встановлення фактичних обставин справи.

За результатами судового засідання 14.04.15. в зв'язку неявкою відповідача та третьої особи розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України було відкладено на 23.04.15., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

В судовому засіданні 23.04.15. позивачем підтримано подане ним 10.04.15. та 21.04.15. клопотання про витребування доказів та про призначення повторної експертизи.

Клопотання про витребування від Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» (далі - БТІ) технічного паспорту спірного нежитлового приміщення обґрунтовано тим, що такий технічний паспорт в повному обсязі у позивача відсутні.

Розглянувши в судовому засіданні 23.04.15. клопотання позивача про витребування доказів, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 38 ГПК України визначено, що сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

В пункті 2.1 постави Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Разом з тим, на звернення позивача, БТІ було надано певні документи, а за їх недостатності чи невідповідності необхідним, позивач чи третя особа, як власник спірного приміщення, в якому сталась пожежа, не позбавлені були права був повторно звернутись до БТІ із запитом про надання відповідних документів.

Крім того, не підлягає задоволенню клопотання позивача про призначення повторне призначення експертизи в даній справі з огляду на наступне.

Клопотання про повторне призначення експертизи в даній справі обґрунтовано тим, що після отримання від БТІ технічного паспорту на спірне приміщення зробить можливим проведення експертизи.

Разом з тим, , отримання певних документів позивач здійснив вже після надходження висновку експерта про неможливість проведення експертизи, хоча не позбавлений був права та навіть був зобов'язаний вчасно вчинити всі дії для отримання відповідних необхідних документів.

Крім того, в повідомленні про неможливість надання висновку, експерт вказував на те, що не було надано не дише технічний паспорт, а і проектну, договірну та звітну документацію на проведення ремонтно-будівельних робіт у нежитловому приміщенні по вул. Кустанайська,5 в місті Києві на першому поверсі площею 60 кв.м.

Позивач в судовому засіданні 23.04.15. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 23.04.15. вкотре не з'явився, письмового відзиву на позов не надав, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців на відповідача, що наданий позивачем.

Представник третьої особи в судове засідання 23.04.15. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/20256/14.

В судовому засіданні 23.04.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.10. між Голосіївською районною в місті Києві радою, як Орендодавцем, а Закритим акціонерним товариством «Магазин № 424», як Орендарем, було укладено типовий Договір № 58-10 оренди нежитлового приміщення в місті Києві по вул. Кустанайська, 5 на першому поверсі площею 78,7 кв.м та у цоколі площею 79,0 кв.м (далі - Договір).

Додатковою угодою № 1 від 01.06.11. до Договору № 58-10 оренди нежитлового приміщення від 05.10.10. встановлено, що Орендодавцем є Комунальне підприємство Голосіївського району в місті Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво», а нежитловим приміщенням, що орендується є приміщення за адресою: м. Київ, вул. Кустанайська, 5 на першому поверсі площею 78,7 кв.м та у цоколі площею 79,0 кв.м.

Додатковою угодою № 2 від 16.01.12. до Договору № 58-10 оренди нежитлового приміщення від 05.10.10. встановлено, що Орендодавцем є Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, а Орендарем Приватне акціонерне товариство «Магазин № 424».

Додатковою угодою № 3 від 14.02.13. до Договору визначено третю сторону за Договором - Комунальне підприємство Голосіївського району в місті Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво», як Підприємство.

У відповідно до акту про пожежу від 10.08.13. комісією у складі провідного інспектора відділу ОЗНС та ЗЦЗ УОЗНС та ЗЦЗ У Голосіївському районі ГУ ДСНС України у м. Києві, директора та заступника директора відповідача, 10.08.13. у продовольчому магазині ПрАТ «Магазин № 424» в місті Києві по вул. Кустанайська, 5 в торговельному залі сталась пожежа.

Відповідно до вказаного акту пожежею було знищено: прилавок-вітрину холодильник, шафи холодильні, вертикальні холодильники, кондиціонери, та пошкоджено: продовольчий товар під реалізацію, прилавок-вітрину та віконні рами.

Як вбачається зі складеного провідним інспектором відділу ОЗНС та ЗЦЗ УОЗНС та ЗЦЗ У Голосіївському районі ГУ ДСНС України у м. Києві звіту про причину виникнення пожежі 10.08.13. в місті Києві по вул. Кустанайська, 5 на першому поверсі на 60 кв. метрах в приміщенні продовольчого магазину ПрАТ «Магазин № 424», ймовірною причиною вказаної пожежі стало виникнення аварійних режимів в роботі електромережі. Крім того, у вказаному звіті до переліку пошкодженого майна додано закопчені стіни та стелю торгівельного залу.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 929 від 07.09.13. в якому вимагав привести приміщення в належний стан після пожежі та здати його з усіма зробленими невід'ємними поліпшеннями.

Надалі позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами привести нежитлове приміщення у належний стан та сплатити 73 586,00 грн. збитків за його пошкодження внаслідок пожежі.

На думку позивача саме в зв'язку з не встановленням відповідачем автоматичної пожежної сигналізації та не здійснення страхування об'єкту оренди - нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кустанайська, 5, загальною площею 157,7 кв.м, позивачем було понесено збитки в розмірі 73 586,00 грн. в зв'язку з пожежею в спірному приміщенні, що орендувалось відповідачем.

Проте, за висновками суду, позовні вимоги про відшкодування збитків у розмірі 73 856,00 грн. позбавлені належного документального обґрунтування, а отже, є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За вимогами ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За змістом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб, встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні положення містить ч.2 ст.20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Таким чином, з урахуванням вимог вказаної статті, відшкодування збитків є видом господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування котрих для нього настають несприятливі економічні наслідки. Одночасно, для учасника господарських відносин, який потерпів від правопорушення, відшкодування збитків є способом захисту його прав та законних інтересів.

За приписом ст.22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права.

Збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Одночасно, відповідно до ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків є наслідком порушення зобов'язання. За таких обставин, можливість використовувати відшкодування збитків як засіб захисту порушених прав виникає у юридичних осіб із самого факту невиконання обов'язку, порушення цивільних прав.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками, вина боржника. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, зокрема, протиправність поведінки Приватного акціонерного товариства «Магазин № 424»; наявність заподіяних діями відповідача збитків; причинний зв'язок між ними.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Наразі, на думку позивача, протиправність поведінки відповідача полягає у не встановленні відповідачем автоматичної пожежної сигналізації та не здійснення страхування об'єкту оренди.

Разом з тим, суд відзначає, що не укладення відповідачем договору страхування орендованого майна є підставою для розірвання Договору у відповідності до його п. 5.4.

При цьому, відповідно до звіту про причину виникнення пожежі, складеного провідним інспектором відділу ОЗНС та ЗЦЗ УОЗНС та ЗЦЗ У Голосіївському районі ГУ ДСНС України у м. Києві, ймовірною причиною пожежі у спірному приміщенні стало виникнення аварійних режимів в роботі електромережі, а не встановлення автоматичної пожежної сигналізації.

Жодних інших експертних пожежно-технічних висновків матеріали справи не містять.

Проте, докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, оскільки вони не є фактичними даними в розумінні ст. 32 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, з огляду на приписи чинного законодавства та позицію Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги всі фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку про відсутність у діях Приватного підприємства «Бастіон-Плюс» ознак протиправної поведінки.

Далі, господарський суд також зазначає, що позивачем належним чином не обґрунтовано розмір, заявлених до стягнення збитків. При цьому, суд виходить з наступного.

В обґрунтування розміру пред'явлених до стягнення збитків Комунальне підприємство Голосіївського району в місті Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво» надало суду складені інженером-проектувальником Телегіною-Міхалець Оленою Сергіївною (кваліфікаційний сертифікат інженера-проектувальника відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов'язаних зі створенням об'єкта архітектури) наступні документи: пояснювальну записку, зведений кошторисний розрахунок вартості об'єкта будівництва, локальний кошторис на будівельні роботи, підсумкову відомість ресурсів, кошторисні розрахунки та дефектний акт.

Проте, господарський суд зазначає, що вказані документи не приймаються до уваги в якості доказу розміру збитків, оскільки вказані документи складено на замовлення позивача, особа, яка проводила дослідження та складала означені документи, не попереджалась про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, та має кваліфікацію інженера-проектувальника для виконання робіт пов'язаних зі створенням об'єкта архітектури, що, на думку суду, є не зовсім відповідною кваліфікацією для визначення розміру такого виду збитків, які пред'явлені до стягнення в даній справі.

Отже, надані позивачем документи на підтвердження розміру пред'явлених до стягнення збитків оцінюються господарським судом у порядку, передбаченому ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у ст.31 цього Кодексу. Висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин. У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні (ст. 42 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, враховуючи необхідність відповідних професійних знань, керуючись приписами ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 25.11.14. було призначено по даній справі судову будівельно-технічну експертизу.

При цьому, експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було визначено, що призначена судом експертиза є як будівельно-технічною, так і економічною.

Судом за клопотанням експерта витребовувались документи, необхідні для належного проведення експертизи.

27.03.15. матеріали справи № 910/20256/14 повернулись до Господарського суду міста Києва разом з повідомлення про неможливість надання висновку експертів з огляду на те, що документи були надані не в повному обсязі, а саме, не було надано проектну, договірну та звітну документацію на проведення ремонтно-будівельних робіт у нежитловому приміщенні по вул. Кустанайська,5 в місті Києві на першому поверсі площею 60 кв.м.

Доведення належними засобами доказування певних обставин по справі, ГПК України покладається саме на особу, яка на ці обставини посилається (аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові № 30/5009/2733/11 від 02.04.12.).

Додатково судом враховано, що з переліку пошкоджень, який визначено в акті від 10.08.13. про пожежу та звіті про причину виникнення пожежі, вбачається, що в основному було пошкоджено та знищено майно відповідача, а щодо спірного приміщення, то в ньому пошкоджені віконні рами і закопчено стіни та стелю торгівельного залу.

Одночасно, як вказує позивач та відповідно до матеріалів справи, ні позивачем ні третьою особою не було вчинено жодних дій для відновлення спірного приміщення, тобто не попечено витрат на його ремонт.

З огляду на викладене вище в сукупності суд зазначає, що наразі, позивачем не представлено до матеріалів справи жодних належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів того, що вартість необхідних до проведення ремонтних робіт 73 586,00 грн.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, за висновками суду, твердження заявника про завдання йому збитків у розмірі 73 586,00 грн. позбавлені належного доказового обґрунтування, а отже не свідчать про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Магазин № 424» грошових коштів у визначеному заявником розмірі.

За висновками суду, відсутність протиправної поведінки Приватного акціонерного товариства «Магазин № 424» та недоведення позивачем факту завдання йому збитків виключає наявність причинного зв'язку між поведінкою та збитками, а також вини відповідача.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено наявності в діях відповідача відносно факту пожежі, що сталась 10.08.13. ознак протиправної поведінки, з огляду на ненадання позивачем доказів заподіяння відповідачем реальних збитків позивачу в розмірі 73 586,00 грн., господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Голосіївського району в місті Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво» до Приватного акціонерного товариства «Магазин № 424» про стягнення 73 586,00 грн. збитків є необґрунтованими та такими, що підлягають залишенню без задоволення.

При цьому, на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача, відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49,75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.04.15.

Суддя Т.М. Ващенко