РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2015Справа №910/6198/15-г
За позовом Волинського обласного центру зайнятості

До Приватного малого підприємства "Квант А"

За участі третьої особи

яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору на

стороні позивача Державна фінансова інспекція у Волинській області

Про стягнення 341 268,32 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники сторін:

від позивача Дудка В.І. - представник (довіреність №б/н від 31.03.2015р.)

від відповідача не з'явився

від 3-ої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Волинський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного малого підприємства "Квант А" про стягнення 341 268,32 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує таким.

Державною фінансовою інспекцією у Волинській області проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Волинського обласного центру зайнятості за період з 01.01.2009 по 01.10.2011, про що складено відповідний акт від 17.01.2012 № 040-24/001. На підставі зазначеного акта ревізії прийнята письмова вимога від 23.02.2012 № 03-040-14-14/1603 «Про усунення порушень», згідно якої обласний центр зайнятості зобов'язано вжити заходів щодо відшкодування збитків в сумі 435461,12 грн. спричинених не об'єктивною оцінкою тендерних пропозицій учасників та неправомірним вибором переможців торгів при проведенні тендерних процедур на закупівлю робіт з будівництва районних центрів зайнятості в смт. Іваничі та смт. Шацьк. Зокрема, внаслідок порушення вимоги п. 21.2 тендерної документації та п. 56 Постанови № 921 при здійсненні оцінки пропозицій учасників щодо закупівлі робіт з будівництва районного центру зайнятості в смт. Іваничі, ВОЦЗ розрахунково завдано матеріальної шкоди (збитків) в сумі 341268,32 грн., (як різниця між вартістю робіт, неправомірно акцептованої тендерної пропозиції ПМП «Квант А» (4664276,0 грн.) та тендерної пропозиції ТзОВ «Житлобуд-2» (4213459,2 грн.)), помноженої на обсяг фактично оплачених коштів у відсотках - 75,7 до суми договору), а саме: (4664276,0 - 4213459,2)*0,757 - 341268,32 грн.).

Зважаючи на зазначене позивач і просить суд стягнути з ПМП «Квант А» суму збитків у розмірі 341 268,32 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/6198/15-г та призначено розгляд справи на 06.04.2015 р.

Представник відповідача в судове засідання 06.04.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 06.04.2015р. представником позивача подано суду клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Згідно даного клопотання, позивач просить суд залучити до участі у справі Державну фінансову інспекцією у Волинській області, в якості 3-тьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Розглянувши у судовому засіданні 06.04.2015 р. клопотання позивача про залучення 3-тьої особи, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

З метою з'ясування в повному обсязі всіх обставин справи, та зважаючи на те, що вказаний спір виник безпосередньо у зв'язку із виконанням позивачем вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області, суд вважає за доцільне залучити Державну фінансову інспекцією у Волинській області в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

За таких обставин, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача, у зв'язку з залученням до участі у справі 3-тьої особи, суд, відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 24.04.2015р., про що виніс відповідну ухвалу від 06.04.2015р.

У судове засідання 24.04.2015 р. представник третьої особи, а також, представник відповідача повторно не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Поштове відправлення з ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/6198/15-г від 18.03.2015 р. було направлене відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві (03127, м. Київ, вул. Героїв оборони, 10), яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням приписів ст. 64 ГПК України, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена відповідачу належним чином.

При цьому, в матеріалах справи також містяться конверти повернення поштових відправлень з ухвалами суду від 18.03.2015 р. та від 06.04.2015р. з причиною повернення: «за зазначеною адресою не проживає».

Згідно правової позиції Вищого господарського суду України, що викладена у частині 3, п. 3.9.1, Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зазначено таке. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідача в судових засіданнях 06.04.2015 р. та 24.04.2015р. від останнього до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 24.04.2015 р. та за відсутністю представника відповідача, та третьої особи запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 24.04.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Приватного малого підприємства "Квант А" з вимогою про стягнення суми збитків у розмірі 341 268,32 грн.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує наявністю акту ревізії № 040-24/001 від 17.01.2012р. Державної фінансової інспекції у Волинській області (далі - ДФІ у Волинській області) фінансово - господарської діяльності Волинського обласного центру зайнятості (далі - позивач) за період з 01.01.2009р. по 01.10.2011р.

Як вбачається із витягу з акту ревізії, внаслідок порушення вимоги п. 21.2 тендерної документації та п. 56 Постанови № 921 при здійсненні оцінки пропозицій учасників щодо закупівлі робіт з будівництва районного центру зайнятості в смт. Іваничі, ВОЦЗ розрахунково завдано матеріальної шкоди (збитків) в сумі 341268,32 грн., (як різниця між вартістю робіт, неправомірно акцептованої тендерної пропозиції ПМП «Квант А» (4664276,0 грн.) та тендерної пропозиції ТзОВ «Житлобуд-2» (4213459,2 грн.)), помноженої на обсяг фактично оплачених коштів у відсотках - 75,7 до суми договору), а саме: (4664276,0 - 4213459,2)*0,757 - 341268,32 грн.).

На підставі акта ревізії ДФІ у Волинській області прийнята письмова вимога від 23.02.2012 № 03-040-14-14/1603 «Про усунення порушень».

Згідно даної вимоги, Державною фінансовою інспекцією у Волинській області зобов'язано Волинський обласний центр зайнятості вжити заходів щодо відшкодування збитків в сумі 435461,12 грн. спричинених не об'єктивною оцінкою тендерних пропозицій учасників та неправомірним вибором переможців торгів при проведенні тендерних процедур на закупівлю робіт з будівництва районних центрів зайнятості в смт. Іваничі та смт. Шацьк. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України.

27.12.2013р. Волинським обласним центром зайнятості на адресу ПМП «Квант А» направлено претензію №4166/04-20, згідно якої позивач на виконання письмової вимоги ДФІ у Волинській області запропонував відшкодувати обласному центру зайнятості кошти у розмірі 341268,32 грн.

Проте, відповіді на вказану претензію позивач не отримав, суму коштів ПМП «Квант А» позивачу не відшкодував.

За таких обставин, позивач, посилаючись на факти, що встановлені у зазначеному вище акті ревізії, просить суд стягнути з Приватного малого підприємства "Квант А" суму збитків в розмірі 341 268,32 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Разом з цим їх розмір підлягає доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним процесуальним законодавством України, зокрема статтями розділу V Господарського процесуального кодексу України (Лист Верховного Суду України від 09.08.2006р. №1-11/477).

Як зазначає позивач, Актом № 040-24/001 від 17.01.2012р. ревізії фінансово-господарської діяльності Волинського обласного центру зайнятості (далі - позивач) за період з 01.01.2009р. по 01.10.2011р., встановлено порушення при здійсненні оцінки пропозицій учасників щодо закупівлі робіт з будівництва районного центру зайнятості в смт. Іваничі, ВОЦЗ у зв'язку з чим розрахунково завдано матеріальної шкоди (збитків) в сумі 341268,32 грн.

Вказану суму матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 341268,32 грн. позивач просить стягнути з відповідача.

Поняття збитків розкривається у Цивільному кодексі України у статті 22, згідно якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22). При цьому частиною 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Приписами ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст. 220 Господарського кодексу України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням.

Згідно з приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (постанова Вищого господарського суду України від 06.07.2010 р. у справі № 11/367).

Така ж позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.03.2011 р. у справі №51/250.

Позивачем не доведено наявність усіх елементів цивільного правопорушення в діях відповідача, зокрема, не доведено наявність збитків як таких, що спричинені діяльністю саме відповідача, крім того, позивачем не надано суду жодного первинного документу в підтвердження фактів що викладені у поданому витягу з акта ревізії.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з Приватного малого підприємства "Квант А" збитків в сумі 341268,32 грн. не підлягають задоволенню судом.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення

складено 29.04.2015 р.

Суддя Ю.В. Картавцева