РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015Справа №910/1829/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем терапії"

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний заклад "Дорожня клінічна лікарня № 1 станції Київ ДТГО "Південно-Західна залізниця"

про зобов'язання укласти договір

Суддя Гулевець О.В.

Представники сторін :

Від позивача: Лінькова М.І. (дов.)

Від відповідача: Бондар М.В. (дов.)

Від третьої особи: не з'явився

У судовому засіданні 14.04.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем терапії" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, в якому просить суд зобов'язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву укласти додатковий договір, яким продовжити дію договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4836 від 29 грудня 2009 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2015 порушено провадження у справі № 910/1829/15-г та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17.02.2015.

12.02.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем терапії" надійшли документи по справі.

17.02.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву надійшов відзив на позовну заяву та документи по справі.

17.02.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Державного закладу "Дорожня клінічна лікарня № 1 станції Київ ДТГО "Південно-Західна залізниця" надійшло клопотання про залучення до участі у справі Державного закладу "Дорожня клінічна лікарня № 1 станції Київ ДТГО "Південно-Західна залізниця" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В судове засідання 17.02.2015 з'явились представники позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем терапії" та відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

В судовому засіданні 17.02.2015 суд розглянув клопотання про залучення до участі у справі Державного закладу "Дорожня клінічна лікарня № 1 станції Київ ДТГО "Південно-Західна залізниця" та дійшов висновку про його задоволення та залучення Державного закладу "Дорожня клінічна лікарня № 1 станції Київ ДТГО "Південно-Західна залізниця" до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Також, в судове засідання 17.02.2015 з'явився представник Державного закладу "Дорожня клінічна лікарня № 1 станції Київ ДТГО "Південно-Західна залізниця" та надав суду пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 залучено до участі у справі № 910/1829/15-г в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний заклад "Дорожня клінічна лікарня № 1 станції Київ ДТГО "Південно-Західна залізниця".

В судовому засіданні 17.02.2015 оголошено перерву до 17.03.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2015 сторін повідомлено, що у зв'язку з відпусткою судді Гулевець О.В. розгляд справи № 910/1829/15-г призначений на 17.03.2014. не відбудеться та призначено розгляд даної справи на 24.03.2015.

Розгляд справи № 910/1829/15-г призначений на 24.03.2015 не відбувся в зв'язку з перебуванням судді Гулевець О.В. на лікарняному.

24.03.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем терапії" надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2015 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/1829/15-г на 15 (п'ятнадцять) днів та призначено розгляд справи на 14.04.2015.

Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем терапії" в судовому засіданні 14.04.2015 надав суду докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу третьої особи та копію листа № 17 від 18.12.2013. Представник позивача надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву в судовому засіданні 14.04.2015 надав суду письмові пояснення, позовні вимоги заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи - Державного закладу "Дорожня клінічна лікарня № 1 станції Київ ДТГО "Південно-Західна залізниця" в судове засідання не з'явився.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 14.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позову, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, вислухавши представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем терапії" (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4836 (надалі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1. договір оренди, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежиле приміщення площею 403,6 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. М. Коцюбинського, 8-А, на другому поверсі будівлі, що перебуває на балансі Державного закладу "Дорожня клінічна лікарня № 1 ст. Київ ДТГО "Південно-Західна Залізниця" (надалі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31 травня 2009 року і становить 3076912, 00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення приватного закладу охорони здоров'я за спеціалізацією кардіологія та інтервенційна кардіологія з блоком інтенсивної терапії (п. 1.2.).

Згідно із п. 2.1. договору оренди, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до п. 10.1. договору оренди, цей договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 29 грудня 2009р. до 29 грудня 2010р. включно.

В подальшому, додатковими угодами від 20 квітня 2011 року та 29 лютого 2012 року сторонами було продовжено строк дії договору.

Додатковою угодою від 25.12.2012 строк дії договору оренди було продовжено на 1 (один) рік, з 29 грудня 2012 року по 29 грудня 2013 року включно.

Чинність договору оренди припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (п. 10.6.1.).

Листом №30-06/13692 від 04.12.2013 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву на адресу позивача направлено лист про продовження строку дії договору оренди державного нерухомого майна № 4836 від 29.12.2009 року шляхом укладення додаткового договору.

Позивач, листом вих. 17 від 18.12.2013 в якому просив продовжити термін дії договору оренди, разом з додатковою угодою у двох примірниках.

Заявою №30-06/14888 від 30 грудня 2013 року про припинення дії договору оренди № 4836 від 29.12.2009 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву повідомило позивача про неможливість продовження договору оренди на наступний термін.

Позивач, посилаючись на положення ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 764 ЦК України, зазначає, що має переважне право на укладення договору оренди та у зв'язку із відсутністю заперечень з боку орендодавця, вважає, що договір оренди було продовжено строком на один рік.

Відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючи на те, що відповідно до заяви №30-06/14888 від 30 грудня 2013 року Регіональне відділенням Фонду державного майна України по м. Києву повідомило позивача про неможливість продовження договору оренди на наступний термін, а тому термін дії договору закінчився 29.12.2013.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 283 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Додатковою угодою від 25.12.2012 строк дії договору оренди було продовжено на 1 (один) рік, з 29 грудня 2012 року по 29 грудня 2013 року включно.

Згідно зі ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту статей 759, 763 ЦК України, частини 2 статті 17 та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Тобто, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач листом №30-06/13692 від 04.12.2013 просив повідомити позивача про надання згоди на продовження строку дії договору оренди державного нерухомого майна № 4836 від 29.12.2009 року шляхом укладення додаткового договору.

Водночас, як зазначається відповідачем та свідчать матеріали справи, 03.12.2013 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву отримано лист Державного закладу "Дорожня клінічна лікарня № 1 станції Київ ДТГО "Південно-Західна залізниця" (№549 від 15.10.2013р.) в якому балансоутримувач заперечив щодо продовження терміну дії договору оренди, у зв'язку із невиконанням ТОВ "Інститут проблем терапії" істотних умов договору в частині своєчасної сплати орендної плати та відшкодування комунальних витрат балансоутримувачу. Згідно із поясненнями відповідача, даний лист через велику кількість вхідної кореспонденції отриманий виконавцем 05.12.2015 року.

Заявою №30-06/14888 від 30 грудня 2013 року про припинення дії договору оренди №4836 від 29.12.2009 відповідач повідомив позивача про неможливість продовження договору оренди на наступний термін та відкликав свій лист №30-06/13692 від 04.12.2013.

Оскільки, орендодавцем в межах граничного терміну визначеного законом для надання заперечень щодо продовження терміну дії договору, заявлено про неможливість продовження договору оренди на наступний термін, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4836 від 29 грудня 2009 року (в редакції додаткової угоди від 25.12.2012), припинив свою дію, у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Таким чином, доводи позивача про те, що договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4836 від 29 грудня 2009 року продовжено строком на 1 (один) рік спростовуються вище встановленими судом обставинами.

Посилання позивача на порушення його переважного права суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 777 ЦК України, наймач, який належно виконує обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором -розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо оплати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Частиною 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника.

Зі змісту вищевказаних правових норм випливає, що переважне право виникає перед іншими особами та за інших рівних умов. Однак, позивачем не доведено факту порушення відповідачем його переважного права на укладення договору найму на новий строк.

Судом, також, визнаються безпідставними посилання позивача на здійснення орендної плати згідно із платіжними дорученнями №140 від 08.01.2014р., №141 від 08.01.2014р. за виставленими відповідачем рахунками, оскільки вказані платіжні доручення підтверджують оплату орендних платежів за 2013 рік (час дії договору).

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на необґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому суд відмовляє у позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем терапії" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про зобов'язання укласти договір.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут проблем терапії" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву про зобов'язання укласти договір відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 20.04.2015

Суддя О.В. Гулевець