ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27.04.15р. Справа № 904/3526/15

Суддя Фещенко Ю.В. , розглянувши матеріали

за позовом Комунального закладу "Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" (м. Дніпропетровськ)

до Комунального закладу "Дніпропетровська Міська клінічна лікарня № 2" Дніпропетровської обласної ради (м. Дніпропетровськ)

про стягнення заборгованості за договором № 180/2 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.04.2013 у загальному розмірі 142 901 грн. 56 коп.

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад "Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" (далі-позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Комунального закладу "Дніпропетровська Міська клінічна лікарня № 2" Дніпропетровської обласної ради (далі-відповідач) заборгованості за договором № 180/2 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.04.2013 у загальному розмірі 142 901 грн. 56 коп.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 3 частиною 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080,00 грн.).

Ціна позову становить 142 901 грн. 56 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складає 2 858 грн. 03 коп. (2 відсотки ціни позову), всупереч вищевказаним вимогам позивачем до позовної заяви від 06.04.2015 додане платіжне доручення № 4 від 17.02.2015 про сплату судового збору у розмірі 2 858 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, платіжне доручення № 4 від 17.02.2015 про сплату судового збору у розмірі 2 858 грн. 00 коп., що додане до позовної заяви, не може бути належним доказом сплати судового збору.

На підставі пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, що унеможливлює прийняття позовної заяви до розгляду.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб).

Позивачем у позовній заяві від 06.04.2015 вказано не правильну поштову адресу відповідача, а саме, "49102, м. Дніпропетровськ, вул. Щербаня, 1". Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20478827 станом на 23.04.2015 місцезнаходження Комунального закладу "Дніпропетровська Міська клінічна лікарня № 2" Дніпропетровської обласної ради: "49064, м. Дніпропетровськ, Ленінський район, проспект Калініна, буд. 53".

Згідно з пунктом 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 передбачено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, позовна заява підлягаю поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес.

Відповідно до пункту 2 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, статтею 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до статті 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Суд не приймає в якості належного доказу надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, а саме, поштовий опис вкладення у лист із заявленою цінністю та фіскальний чек від 22.04.2015 про направлення на ім'я Комунального закладу "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2" за адресою: 49102, м. Дніпропетровськ, вул. Щербаня, 1, з наступних підстав.

При цьому, місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 Господарського процесуального кодексу України, місцезнаходження відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Так, згідно спеціального витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням юридичної особи Комунального закладу "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2" - 49064, м. Дніпропетровськ, Ленінський район, проспект Калініна, буд. 53.

Таким чином, позивачем невірно зазначено місцезнаходження відповідача у позовній заяві, і відповідно, копія позовної заяви з додатками, згідно доданих поштових документів, надіслана невстановленим особам, які знаходяться за вказаними адресами. Отже, поштове відправлення не може бути доставлене відповідачеві.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (стаття 56 Господарського процесуального кодексу України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов'язку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції, включає в себе обов'язок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не буде відповідати статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 6 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

При чому, відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні статті 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Також суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 54, 56, 57, пунктами 2, 4, 6 частини 1 статті 63, статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Комунального закладу "Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 6" до Комунального закладу "Дніпропетровська Міська клінічна лікарня № 2" Дніпропетровської обласної ради (м. Дніпропетровськ) про стягнення заборгованості за договором № 180/2 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю від 01.04.2013 у загальному розмірі 142 901 грн. 56 коп. і додані до неї документи без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що згідно з частиною 3 статтею 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Додаток:

- позовна заява від 06.04.2015 з доданими документами на 127 аркушах, в тому числі оригінал платіжного доручення № 4 від 17.02.2015 про сплату судового збору в сумі 2858,00 грн.;

- засвідчена належним чином копія спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23.04.2015 на 1 аркуші.

Суддя Ю.В. Фещенко