номер провадження справи 18/28/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 справа № 908/1058/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Комерційна фірма Лінкор" (місцезнаходження: 86496, Донецька область, м. Єнакієве, м. Юнокомунарівськ, вулиця Рахманінова, буд. 23, кв. 16; адреса для листування: 86117, Донецька область, м. Макіївка, вул. Антропова, буд. 42)

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Брикет" (83111, м. Донецьк, Петровський район, вул. Нижньовартівська, буд. 14)

про стягнення 27049,33 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 18.02.2015 року звернувся позивач - товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Комерційна фірма Лінкор" з позовною заявою до відповідача - приватного акціонерного товариства "Брикет" про стягнення 27049,33 грн., які складаються з: 23759,76 грн. основного боргу, 238,75 грн. 3% річних, 1012,64 грн. інфляційних втрат та 2038,18 грн. пені. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконання відповідачем зобов'язань за договором на надання транспортних послуг автомобільним транспортом № П03/13 від 04.04.2013 р. внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивач, керуючись умовами договору та приписами діючого законодавства, за порушення відповідачем грошового зобов'язання нарахував до стягнення 3% річних, інфляційні втрати та пеню. В обґрунтування вимог позивач посилався на ст. ст. 525, 526, 611, 612, 625, 655, 692 ЦК України, ст.ст. 222, 232 ГК України.

Ухвалою суду від 19.02.2015 року порушено провадження у справі № 908/1058/15-г, присвоєно справі номер провадження 18/28/15, судове засідання призначене на 18 березня 2015 року. У зв'язку з неявкою представників сторін, невиконанням вимог суду, з метою всебічного та повного з'ясування фактичних обставин справи розгляд справи відкладався спочатку на 09.04.2015 р., потім на 20.04.2015 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу за наявними в ній матеріалами та закінчений 20.04.2015 р., судом прийнято рішення.

Представник позивача в судове засідання тричі не з'явився, витребувані судом документи не надав, поважності причин невиконання вимог суду не преставив.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом не з'явився, правом надати відзив на позов не скористався. Згідно листа УДППЗ "Укрпошта" від 30.03.2015 р. № 04-16-416 місто Донецьк входить до переліку населених пунктів, до яких не здійснюються поштові відправлення. Інформацію про час та місце судового засіданні розміщено на сторінці господарського суду Запорізької області на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Таким чином, господарським судом Запорізької області вжито всіх заходів для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1290/14 від 12.09.2014 р. (з наступними змінами та доповненнями).

Вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційна фірма Лінкор» (виконавець, позивач у справі) та приватне акціонерне товариство «БРИКЕТ» (замовник, відповідач у справі) 04.04.2013 р. уклали договір № П03/13 на надання транспортних послуг автомобільним транспортом (надалі - договір).

Пунктами 1.1 та 1.2 договору встановлено, що цей договір визначає порядок взаємовідносин, що виникають при плануванні та здійсненні перевезень вантажів по території України. Замовник замовляє, а виконавець здійснює організацію та перевезення вантажу.

Згідно з п. 2.1 договору замовник оформляє заявку на перевезення вантажу не менше ніж за три дні і передає її на виконання виконавцю (зразок заявки зазначений в додатку до цього договору). Замовник оплачує виконавцю (на зазначені ним поточні рахунки) вартість перевезення відповідно до рахунків, актів виконаних робіт за ставками, зазначеними в додаткових угодах до даного договору і які є невід'ємною його частиною (п. 2.4 договору).

Пунктами 3.1 та 3.2 договору встановлено, що виконавець письмово підтверджує прийом заявки до виконання. На підставі заявки наданої замовником, виділяє автомобілі, необхідні для здійснення перевезень вантажів, в залежності від обсягу та характеру перевезень.

За перевезення вантажів за договором з замовника стягується провізна плата зазначена в рахунку-фактурі виконавця, узгоджена ціна на перевезення і додаткові послуги відображаються в додатковій угоді до даного договору, яка є його невід'ємною частиною (п. 4.1 договору).

Рахунок фактура надсилається виконавцем замовнику в день отримання від останнього заявки на перевезення вантажів. Рахунок-фактура перевізника оплачується замовником до початку здійснення перевезень, зазначених у заявці. Остаточний розрахунок провізної плати здійснюється на підставі підписаних актів виконаних робіт протягом трьох банківських днів з моменту підписання таких актів, якщо не передбачені інші умови (п. 4.2 - 4.3 договору).

Учасниками правочину підписані додаткові угоди до договору №№ 1-3, умовами яких сторони узгодили ціни за надання послуги перевезення/транспортування за одну годину руху транспорту при навантажені, розвантажені з урахування часу заїзду (виїзду) на(з) територію(її) заводу та простоїв з вини замовника; узгодили, що на кожну послугу перевезення замовник оформлює загальну ТТН в необхідній кількості, дві з яких передає водію перевізника; визначили місця завантаження, розвантаження, тарифний кілометраж від місця завантаження до місця розвантаження.

Як зазначав позивач, у відповідності до п. 3.8 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 р. № 363, заявка на перевезення вантажів за погодженням між сторонами передавалась за допомогою телефонного зв'язку.

На підтвердження факту виконання позивачем зобов'язань за договором, а саме надання транспортних послуг відповідачу на загальну суму 24696,52 грн., надані товарно-транспортні накладні з зазначенням державних номерів автомобілів, які були залучені до перевезень:

- автомобілем Вольво державний номер АН 5739 НР, ТТН без номеру від 26.06.2014 р. про перевезення 24,440 тн. вантажу; автомобілем Вольво державний номер АН 5722 НР, ТТН без номеру від 26.06.2014 р. про перевезення 26,240 тн. Вантажу. Позивачем надано відповідачу рахунок № СФ-0000305 від 26.06.2014 р. на суму 3079,31 грн.;

- автомобілем Вольво державний номер АН 5739 НР; ТТН без номеру від 27.06.2014р. про перевезення 24,900 тн. вантажу, ТТН без номеру від 27.06.2014 р. про перевезення 32,080 тн. Позивачем надано відповідачу рахунок № СФ-0000306 від 27.06.2014 р на суму 1500,00 грн.;

- автомобілем Вольво державний номер АН 5739 НР, ТТН без номеру від 30.06.2014р. про перевезення 21,200 тн. вантажу, ТТН без номеру від 30.06.2014 р. про перевезення 21,680 тн. вантажу, ТТН без номеру від 30.06.2014 р. про перевезення 21,24,560 тн. вантажу, ТТН без номеру від 30.06.2014 р. про перевезення 25,680 тн. вантажу, ТТН без номеру від 30.06.2014 р. про перевезення 29,920 тн. вантажу. Позивачем надано відповідачу рахунок № СФ-0000310 від 30.06.2014 р на суму 4729,31 грн.;

- автомобілем Вольво державний номер АН 5739 НР, ТТН без номеру від 01.07.2014р. про перевезення 19,680 тн. вантажу, позивачем надано відповідачу рахунок № СФ-0000311 від 01.07.2014 р. суму 650,00 грн.; автомобілем Вольво державний номер АН 5739 НР, ТТН без номеру від 04.07.2014 р. про перевезення 31,860 тн. вантажу, позивачем надано відповідачу рахунок № СФ-0000326 від 04.07.2014 р. на суму 1929,30грн.;

- автомобілем Вольво державний номер АН 5739 НР, ТТН без номеру від 05.07.2014р. про перевезення 18,920 тн. вантажу, ТТН без номеру від 05.07.2014 р. про перевезення 22,960 тн. вантажу, ТТН без номеру від 05.07.2014 р. про перевезення 22,980тн. вантажу, ТТН без номеру від 05.07.2014 р. про перевезення 25,400 тн. вантажу, ТТН без номеру від 05.07.2014 р. про перевезення 26,780 тн. вантажу. Позивачем надано відповідачу рахунок № СФ-0000327 від 05.07.2014 р на суму 3483,40 грн.;

- автомобілем Вольво державний номер АН 5739 НР, ТТН без номеру від 09.07.2014р. про перевезення 24,500 тн. вантажу, ТТН без номеру від 09.07.2014 р. про перевезення 24,550 тн. вантажу, ТТН без номеру від 09.07.2014 р. про перевезення 27,100тн. вантажу, ТТН без номеру від 09.07.2014 р. про перевезення 27,550 тн. вантажу, ТТН без номеру від 09.07.2014 р. про перевезення 28,660 тн. вантажу. Позивачем надано відповідачу рахунок № СФ-0000333 від 09.07.2014 р на суму 4745,90 грн.;

- автомобілем Вольво державний номер АН 5739 НР, ТТН без номеру від 10.07.2014 р. про перевезення 28,840 тн. вантажу, позивачем надано відповідачу рахунок № СФ-0000334 від 10.07.2014 р на суму 833,40 грн.;

- автомобілем Вольво державний номер АН 7941 ІА, ТТН без номеру від 11.07.2014 р. про перевезення 24,200 тн. вантажу, ТТН без номеру від 11.07.2014 р. про перевезення 24,500 тн. вантажу, ТТН без номеру від 11.07.2014 р. про перевезення 29,600 тн. вантажу, ТТН без номеру від 11.07.2014 р. про перевезення 30,200 тн. вантажу. Позивачем надано відповідачу рахунок № СФ-0000336 від 11.07.2014 р на суму 3745,90 грн.

Позивач зазначив, що відповідач сплатив за надані послуги із перевезення 936,76грн., в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 23759,76 грн.

Внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за договором, наявності заборгованості за надані послуги з перевезень вантажів, позивач за захистом порушених прав та законних інтересів звернувся з позовом до суду.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Статтею 908 ЦК України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, зокрема, сторонами визначено, що виконавець письмово підтверджує прийом заявки (п.п. 3.1, 3.2 договору) (навіть якщо вона була зроблена по телефону); замовник оплачує вартість перевезення відповідно до рахунків, актів виконаних робіт (п. 2.4 договору); остаточний розрахунок провізної плати здійснюється на підставі підписаних актів виконаних робіт протягом трьох банківських днів з моменту підписання таких актів, якщо не передбачені інші умови (п. 4.4 договору).

Аналіз зазначених умов договору свідчить, що відповідач зобов'язаний здійснити оплату наданих послуг з перевезення за умови по-перше, надання/надсилання тощо йому рахунків із зазначенням вартості послуг; по-друге, узгодження факту надання послуг та їх вартості в актах виконаних робіт, які підписуються обома сторонами. Іншого узгодженого порядку здійснення оплати наданих послуг з перевезення суду не надано.

З урахуванням наведеного вище та наявних у матеріалах справи документів, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено підстав для стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажів у зв'язку з невиконанням сторонами всіх передбачених договором умов.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 23759,76 грн. основного боргу судом не задовольняється.

За порушення відповідачем строків оплати наданих послуг позивач, враховуючи положення п. 5.1 договору, ст.ст. 611, 625 ЦК України просив стягнути 238,75 грн. 3% річних за період прострочення з 26.06.2014 р. по 05.11.2014 р., 1012,64 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 26.07.2014 р. по 05.10.2014 р. та 2038,18 грн. пені за період з 26.06.2014 р. по 05.11.2014 р.

Зазначені позовні вимоги судом відхилені, виходячи з наступного:

Стягнення штрафних санкцій та компенсаційних санкцій є похідною вимогою від вимоги про стягнення боргу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу викладеного слідує, що для оцінки правильності нарахування позивачем штрафних та компенсаційних санкцій слід встановити не тільки документально підтверджену суму боргу, а й дату коли зобов'язання мало бути виконано, тобто з'ясувати момент прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Прострочення слід розглядати як юридичний склад, що тягне за собою зміну правовідносин сторін по зобов'язанню, яке не виконано в строк. Складовими прострочення при цьому є такі юридичні факти: наявність між сторонами договірних відносин, настання строку виконання зобов'язання, невиконання стороною зобов'язання у встановлений строк.

Позивач документально не довів підстав для стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажів, настання строку оплати наданих послуг з перевезення вантажів на загальну суму 24696,52 грн., і факту наявності заборгованості за ці послуги у сумі 23759,76 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 24 квітня 2015 р.