УХВАЛА

27.04.2015№ 910/3092/15-г

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/3092/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс», м. Київ,

до публічного акціонерного товариства «Златобанк», м. Київ,

про зобов'язання укласти договір відступлення права вимоги,

за участю представників:

позивача - Сичика М.В. (довіреність від 11.06.2014 № 11/06-14);

відповідача - Білічак Х.В. (довіреність від 27.03.2015 №б/н),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі - Банк) укласти з позивачем договір відступлення права вимоги (який підлягає нотаріальному посвідченню), за умовами якого відповідач відступить на користь Товариства право вимоги за кредитним договором від 23.09.2013 №255/1/13-KL, укладеним Банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» (далі - ТОВ «Фросбі-М»), і право вимоги за договорами, які забезпечують виконання ТОВ «Фросбі-М» зобов'язань за кредитним договором від 23.09.2013 №255/1/13-KL (далі - Кредитний договір №255/1/13-KL), а саме:

- договором іпотеки від 23.09.2013, укладеним Банком і дочірнім підприємством «Строй-Маркет Плюс» (далі - ДП «Строй-Маркет Плюс»), та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3591;

- договором іпотеки від 11.10.2013, укладеним Банком і товариством з обмеженою відповідальністю «Дагмар-Інвест» (далі - ТОВ «Дагмар-Інвест»), та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3747;

- договором поруки від 23.09.2013 №255/1/13-КL/Р-1, укладеним Банком і компанією «Ансуса Лімітед».

Позов мотивовано тим, що:

- 26.12.2014 Банком і товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальні інформаційні технології» (далі - ТОВ «УІТ») укладено договір банківського вкладу № 82/11 (далі - Депозитний договір);

- ТОВ «УІТ» розмістило на депозитному рахунку у відповідача грошові кошти у сумі 59 371 916 грн., які мали бути повернуті не пізніше 14.01.2015;

- з метою забезпечення Депозитного договору Банком і ТОВ «УІТ» укладено договір застави майнових прав від 26.12.2014 №82/1/1-S (далі -Договір застави), за умовами якого відповідач в якості забезпечення зобов'язань за Депозитним договором передав у заставу майнові права за Кредитним договором №255/1/13-KL та кредитним договором від 28.08.2012 № 196/12-KL;

- відповідач зобов'язання за Депозитним договором щодо повернення грошових коштів не виконав та 59 371 916 грн. ТОВ «УІТ» не повернув;

- 26.01.2015 позивачем і ТОВ «УІТ» було укладено договір відступлення права вимоги №26/01-15/1 (далі - Договір відступлення), за умовами якого до позивача перейшло право вимог за Депозитним договором;

- 31.01.2015 Товариством і ТОВ «УІТ» було укладено договір відступлення за Договором застави (далі - Договір відступлення від 31.01.2015), за умовами якого ТОВ «УІТ» відступило позивачу свої права заставодержателя за Договором застави;

- 03.02.2015 Товариство надіслало Банку вимогу про погашення заборгованості шляхом уступки позивачу права вимоги, яке було передано в заставу;

- 04.02.2015 Банком і Товариством було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором від 28.08.2012 № 196/12-KL (далі - Договір відступлення від 04.02.2015) з метою часткового виконання зобов'язань відповідача за Депозитним договором на суму 40 522 415,26 грн., в результаті чого невиконаним залишилось зобов'язання з повернення 19 376 528,16 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.02.2015 порушено провадження у справі.

24.02.2015 позивач подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

03.03.2015 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке:

- Банком і Товариством було укладено Договір відступлення від 04.02.2015 з метою часткового виконання зобов'язань відповідача за Депозитним договором на суму 40 522 415,26 грн., в результаті чого невиконаним залишилось зобов'язання з повернення 19 376 528,16 грн.;

- як на причину неукладення договору відступлення права вимоги за Кредитним договором №255/1/13-KL відповідач посилається на те, що крім кредиту у сумі 3 000 000 доларів США названим договором (з урахування останнього внесення змін 27.09.2013) передбачено забезпечення у вигляді: договору поруки від 23.09.2013 №255/1/13- KL/Р-1 на всю суму заборгованості; договору іпотеки від 23.09.2013, реєстраційний №3591 (предметами іпотеки є приміщення магазину промислових та продовольчих товарів з кулінарним цехом загальною площею 5 194,2 кв. м. за адресою: Житомирська область, м. Коростишів, вул. Більшовицька, буд. 66, заставна вартість - 32 059 900 грн., та нежитлова будівля загальною площею 1580,6 кв. м. за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченко, буд. 69/1, заставна вартість - 8 149 000 грн.);

- таким чином, враховуючи залишкову вартість погашення Банком за Депозитним договором (19 376 528,16 грн.), сума, право вимоги на яку хоче отримати позивач, значно перевищує фактичний розмір заборгованості;

- з 19.08.2014 Банк був переведений на особливий вид контролю, а саме Національний банк України (далі - НБУ) призначив куратора - службовця НБУ;

- постановою правління НБУ від 13.02.2014 №105 відповідач був віднесений до категорії проблемних 04.12.2014;

- виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Банку;

- вимога позивача про зобов'язання відповідача вичинити дії щодо переуступки права вимоги за Кредитним договором №255/1/13-KL, а також договорів забезпечення до нього є саме вимогою кредитора в розумінні положень частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

- у зв'язку із введенням тимчасової адміністрації Банку з 14.02.2015 та продовженням її здійснення до 13.05.2015, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають;

- разом з тим, Товариство не позбавлено можливості захистити свої права на грошові кошти, які знаходяться на рахунку у Банку, в порядку пункту 3 частини другої статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" шляхом звернення до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про продовження здійснення банком операції з перерахування спірних сум або в порядку розділу VII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у разі прийняття рішення про ліквідацію банку.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2015 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Позивач 02.04.2015 подав суду пояснення на відзив, в яких зазначив, що:

куратор НБУ мав вагому роль не лише у випадку прийняття відповідачем рішення щодо можливості укладення договору відступлення за Кредитним договором №255/l/13-KL, аналогічну роль куратор НБУ мав у прийнятті відповідачем рішення щодо укладення Договору застави, оскільки на момент укладення Договору застави (26.12.2014) куратор НБУ уже здійснював посилений контроль за діяльністю банку; умовами Договору застави визначено, що розмір заставленого права перевищує розмір зобов'язань відповідача перед позивачем; оскільки в заставу позивачу загалом передано права вимоги на загальну суму 82 321 515,32 грн., а розмір зобов'язань відповідача становив 59 371 916 грн.;

з метою задоволення своїх прав 03.02.2015 позивач вручив відповідачеві вимогу про погашення заборгованості шляхом уступки позивачу права вимоги, яке було передане в заставу;

позивач повідомив, що станом на 03.02.2015 він в повному обсязі набув прав кредитора до ТОВ «Фросбі-М», товариства з обмеженою відповідальністю «Діскавері-Бурове обладнання (Україна)» (далі - Товариство); разом з цим, позивач в повному обсязі набув прав заставодержателя/іпотекодержателя відносно майнових/не майнових поручителів вказаних боржників;

станом на 03.02.2015 від відповідача до позивача перейшли всі права кредитора за Кредитним договором №255/l/13-KL та відповідними договорами забезпечення, тобто до введення тимчасової адміністрації, яка була введена з 14.02.2015;

підтвердженням факту переходу майнових прав позивача відносно ТОВ «Фросбі-М» та Товариства за відповідними кредитними договорами та договорами забезпечення є та обставина, що у відповідь на вимогу позивача, в якій він вказав, що є кредитором відносно вказаних боржників, позивачем та відповідачем укладено договір відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., та зареєстрований в реєстрі за №236, а також той факт, що відповідач жодним чином не заперечував факту переходу таких прав.

Відповідач 06.04.2015 подав суду заперечення на позов, в яких зазначив таке:

рішенням правління Банку від 26.02.2013 (протокол № 6) було затверджено «Положення про здійснення в АТ «Златобанк» депозитних операцій з юридичними особами». Даним положенням не передбачається можливість укладення договору застави майнових прав для забезпечення виконання умов договору банківського вкладу; відповідач вважає, що Договір застави є нікчемним у відповідності до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки його умовами передбачена передача майна з метою надання переваги (пільги), що прямо не встановлена для нього законодавством та внутрішніми документами відповідача; уклавши Договір застави відповідач взяв на себе зобов'язання внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами стало неможливим; наказом від 30.03.2015 №125 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Банку було віднесено до нікчемних Договір застави, укладений ТОВ «УІТ» та відповідачем; повідомлення про нікчемність вказаного договору було направлено ТОВ «УІТ» 31.03.2015;

08.04.2014 відповідачем та НБУ для забезпечення виконання умов кредитного договору від 08.04.2014 № 34 укладено договір застави майнових прав № 34/ЗМП (далі - Договір №34/ЗМП); відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Договору №34/ЗМП предметом застави за цим договором є майнові права за кредитними договорами, укладеними заставодавцем і юридичними та фізичними особами, перелік яких наведений в додатку 1 до Договору №34/ЗМП; згідно з додатком 1 до Договору №34/ЗМП в заставу НБУ передано право за Кредитним договором №255/1/13-KL; НБУ не надавало згоди на укладення договору про внесення змін і доповнень до Договору застави, яким було передано в заставу майнові права за Кредитним договором №255/1/13-KL; відповідно до статті 4 Закону України «Про заставу» предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення; таким чином, майнові права за Кредитним договором №255/1/13-KL не могли бути передані в заставу ТОВ «УІТ»; разом з тим, передача за Договором застави в заставу майнових прав за Кредитним договором №255/1/13-KL, що уже передані в заставу НБУ (статутний капітал якого є державною власністю), є посяганням на майно держави, а тому даний правочин у відповідності до статті 228 Цивільного кодексу України є нікчемним.

Товариство 27.04.2015 подало суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд:

зобов'язати Банк укласти з позивачем договір відступлення права вимоги (який підлягає нотаріальному посвідченню), за умовами якого відповідач відступить на користь Товариства право вимоги за Кредитним договором №255/1/13-KL, укладеним Банком та ТОВ «Фросбі-М», і право вимоги за договорами, які забезпечують виконання ТОВ «Фросбі-М» зобов'язань за Кредитним договором №255/1/13-KL, а саме:

- договором іпотеки від 23.09.2013, укладеним Банком і ДП «Строй-Маркет Плюс», та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3591;

- договором іпотеки від 11.10.2013, укладеним Банком і ТОВ «Дагмар-Інвест», та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. за реєстровим №3747;

- договором поруки від 23.09.2013 №255/1/13-КL/Р-1, укладеним Банком і компанією «Ансуса Лімітед»;

визнати, що рішення суду є підставою для внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо заміни іпотекодержателя з Банка на Товариство за вказаними договорами іпотеки.

Представники сторін 27.04.2015 подали суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Відповідач 27.04.2015 подав суду клопотання про зупинення провадження у справі, мотивовані тим, що:

15.04.2015 Банком подано до господарського суду міста Києва позовну заяву до ТОВ «УІТ» про визнання Договору застави, який укладено Банком та ТОВ «УІТ», недійсним; вказана позовна заява ґрунтується на тому, що Договір застави порушує права НБУ, так як НБУ не було надано згоди на його укладення, а тому є недійсним; таким чином, справа №910/9668/15 за позовом Банку до ТОВ «УІТ» про визнання договору недійсним є пов'язаною з даною справою, так як в справі №910/9668/15 будуть встановлені факти, що мають для даної справи преюдиційне значення, а саме - дійсність Договору застави;

ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2015 порушено провадження у справі №910/6060/15-г за позовом ТОВ «Фросбі-М» до Банку про визнання зобов'язання ТОВ «Фросбі-М» перед Банком, що виникло згідно з Кредитним договором №255/1/13-KL, припиненим в частині боргу на загальну суму 189 270,23 доларів США у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 15.04.2015 ТОВ «Фросбі-М» подано до господарського суду міста Києва позовну заяву до Банку про визнання зобов'язання ТОВ «Фросбі-М» перед Банком, що виникло згідно з Кредитним договором №255/1/13-KL, припиненим в частині боргу на загальну суму 2 136 850,78 доларів США у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі; у разі задоволення судом вказаних позовів буде встановлено, що зобов'язання за Кредитним договором №255/1/13-KL є припиненими, наслідком чого буде припинення дії Договору відступлення, що стосується Кредитного договору №255/1/13-KL та неможливості задоволення позовних вимог Товариства у даній справі.

Представник позивача у судовому засіданні 27.04.2015 заперечив проти задоволення вказаних клопотань.

Відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі (пункт 3.16 постанови пленуму вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні 27.04.2015, господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотань Банку про зупинення провадження у справі з огляду на те, що:

предметом розгляду справи №910/3092/15-г є зобов'язання Банку укласти договір відступлення права вимоги;

у розгляді справи №910/9668/15 предметом спору є визнання недійсним Договору застави; на даний час розгляд справи не завершено, Договір застави недійсним не визнано, тобто він є чинним;

у розгляді справи №910/6060/15-г предметом спору є визнання зобов'язання за Кредитним договором №255/1/13-KL припиненим в частині боргу на загальну суму 189 270,23 доларів США; на даний час розгляд справи не завершено, зобов'язання в частині боргу на загальну суму 189 270,23 доларів США припиненим не визнано;

що ж до позовної заяви ТОВ «Фросбі-М», поданої господарському суду міста Києва 15.04.2015 до Банку про визнання зобов'язання за Кредитним договором №255/1/13-KL припиненим в частині боргу на загальну суму 2 136 850,78 доларів США, то слід зазначити про те, що відповідач не подав суду відповідну ухвалу про порушення провадження у вказаній справі;

у вирішенні зазначених трьох спорів сторони посилаються на різні обставини, які підлягають дослідженню господарським судом на підставі різних доказів;

у разі визнання судом недійсними Договору застави та Кредитного договору №255/1/13-KL після завершення розгляду даної справи по суті сторона не позбавлена права звернутися до господарського суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в порядку розділу ХІІІ ГПК України;

з урахуванням наведеного на даний час у господарського суду відсутні передбачені законом підстави для зупинення провадження у справі.

Банк 27.04.2015 подав суду клопотання про залучення до участі у справі НБУ як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Банку. Клопотання мотивовано тим, що: задоволення даного позову матиме наслідком припинення Договору №34/ЗМП, який укладено Банком та НБУ в частині, що стосується прав вимоги за Кредитним договором №255/1/13-KL, який укладено Банком та ТОВ «Фросбі-М»; таким чином, рішення з даної справи істотно вплине на права та обов'язки НБУ як заставодержателя відповідно до умов Договору №34/ЗМП.

Представник позивача у судовому засіданні 27.04.2015 заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до частин першої і другої статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін; у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі НБУ як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки:

- предметом даного спору є зобов'язання Банку укласти договір відступлення права вимоги (який підлягає нотаріальному посвідченню), за умовами якого відповідач відступить на користь Товариства право вимоги за Кредитним договором №255/1/13-KL, укладеним Банком та ТОВ «Фросбі-М», і право вимоги за договорами, які забезпечують виконання ТОВ «Фросбі-М» зобов'язань за кредитним договором №255/1/13-KL;

- НБУ не є стороною договору відступлення права вимоги, а відтак рішення з даної справи не може вплинути на права і обов'язки НБУ.

Представник позивача у судовому засіданні 27.04.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимог підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Господарський суд міста Києва, враховуючи необхідність повного встановлення обставин справи № 910/3092/15-г, з метою дотримання встановлених статтею 69 ГПК України процесуальних строків, для забезпечення всебічного й об'єктивного розгляду даної справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення, вважає за необхідне призначити колегіальний розгляд даної справи.

Керуючись частиною першою статті 46, статтею 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Розгляд справи № 910/3092/15-г за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» до публічного акціонерного товариства «Златобанк» про зобов'язання укласти договір відступлення права вимоги здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

Суддя О. Марченко