РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015№910/3832/15-г

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/3832/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Екосервіс-Україна», м. Київ,

до спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд», м. Київ,

про стягнення 45 600 грн.,

за участю представників:

позивача - Новохацької Н.О. (довіреність від 19.09.2014 №б/н);

Татури Д.О. (довіреність від 19.09.2014 №б/н);

відповідача - Романюк Л.М. (довіреність від 12.01.2015 №б/н).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екосервіс-Україна» (далі - ТОВ «Екосервіс-Україна»; Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (далі - КП «Київводфонд»; Підприємство) 45 600 грн. грн. заборгованості, що утворилася внаслідок неналежного виконання умов договору оренди та обслуговування мобільних туалетних кабін від 30.12.2011 № 9912 (далі - Договір).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2015 порушено провадження справі; розгляд справи призначено на 23.03.2015.

20.03.2015 представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки сплив строк позовної давності. Вказаний відзив відповідач просив розцінити як заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно з абзацом сьомим підпункту 2.1 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

З огляду на наведене, господарський суд міста Києва вбачає за можливе вказаний відзив розцінити як заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

10.04.2015 представник позивача подав суду пояснення на відзив на позовну заяву, в яких зазначив, що 23.12.2014 на виконання пункту 2.2 Договору Товариство надіслало Підприємству рахунок-фактуру від 23.12.2014 № 1238, проте вказаний лист повернувся у зв'язку з тим, що відповідач не знаходиться за юридичною адресою.

10.04.2015 представник відповідача подав суду доповнення до відзиву в яких наполіг на застосуванні судом наслідків спливу строку позовної давності.

У судовому засіданні 27.04.2015 представники позивача надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі; представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.12.2011 Товариством (виконавець) та Підприємством (замовником) укладено Договір, за умовами якого:

- виконавець зобов'язується надати послуги з оренди та обслуговування мобільних туалетних кабін (далі - МТК), для проведення загальноміських заходів у м. Києві в кількості 20 комплектів з 01.01.2012 до 02.01.2012 та з 06.01.2012 до 09.01.2012 (пункт 1.1 Договору);

- загальна вартість послуг становить 45 600 грн. (пункт 2.1 Договору);

- оплата замовником вартості послуг виконавця за Договором здійснюється шляхом 100 % передплати послуг згідно з рахунком виконавця (пункт 2.2 Договору);

- виконавець зобов'язаний сумлінно та вчасно виконувати послуги, передбачені пунктом 1.1 Договору (пункт 3.1 Договору);

- за порушення зобов'язань, передбачених Договором, виконавець та замовник сплачують штрафні санкції в розмірі облікової ставки НБУ від суми Договору за кожен день прострочки (пункт 4.1 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту підписання ти діє до виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 5.1 Договору).

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з оренди та обслуговування МТК, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі виконаних послуг оренди та обслуговування від 09.01.2012.

Як вбачається з матеріалів справи Підприємство отримані послуги з оренди та обслуговування не оплатило, у зв'язку з чим Товариство було змушене звернутися до господарського суду міста Києва за захистом свого порушеного права.

Судом встановлено, що Договір є змішаним (оренди та про надання послуг), за яким у сторін виникли відповідні зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, судом встановлено обов'язок відповідача сплатити позивачу суму боргу, що утворився внаслідок неналежного виконання Підприємством умов Договору.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на сплив строку позовної давності, просив суд застосувати до правовідносин сторін наслідки спливу строку позовної давності.

У пункті 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10 (далі - Постанова) зазначено, що якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Згідно з статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До вимоги, заявленої у даному позові, застосовується загальна позовна давність.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України слив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Заперечуючи проти заяви відповідача щодо застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, позивач зазначив, що оскільки 23.12.2014 Товариство надіслало Підприємству рахунок-фактуру від 23.12.2014 № 1238 (вказаний лист повернувся у зв'язку з тим, що відповідач не знаходиться за юридичною адресою), то днем, коли позивач довідався про порушення свого права, є 23.12.2014.

Проте, враховуючи: припис пункту 1.1 Договору, за яким виконавець зобов'язується надати послуги з оренди та обслуговування МТК з 01.01.2012 до 02.01.2012 та з 06.01.2012 до 09.01.2012; визначений пунктами 2.1 і 2.2 Договору обов'язок відповідача оплатити послуги шляхом 100% передплати; підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг (без зауважень і будь-яких претензій), - можна дійти висновку, що право позивача на отримання оплати було порушено 10.01.2011 (другий день після підписання акта), а отже строк, в межах якого Товариство могло звернутися за захистом свого права, сплив 10.01.2015; позовну ж заяву подано 19.02.2015, що підтверджується печаткою відділу діловодства господарського суду міста Києва на першому аркуші вказаного документа.

Оскільки відповідачем не було доведено фактів переривання строку позовної давності, то господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.04.2015.

Суддя О. Марченко