ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.15р. Справа № 904/2136/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ", м. Дніпропетровськ

до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКРОЛАЙФ-СЕРВІС", м. Дніпропетровськ

Відповідача-2: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Одеса

про стягнення солідарно 24569грн.99коп.

Представники:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача-1: не з'явився.

Від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Купецький дім південь" м. Дніпропетровськ звернулось до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікролайф - сервіс" м. Дніпропетровськ та 2. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Одеса з позовом про: стягнення з відповідачів заборгованості за договором поруки в розмірі 500грн.; стягнення з відповідача-2 заборгованості в розмірі 8228грн.43коп., 7898грн.68коп. 30% річних та 7942грн.88коп. пені.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем 2 положень договору поставки №225 від 15.01.2008р. відносно оплати поставленого товару; видаткові накладні №КДПФ6257 від 13.07.2011р., №КДПФ6307 від 14.07.2011р., №КДПФ6483 від 20.07.2011р., №КДПФ7692 від 30.08.2011р., №КДПФ7847 від 31.08.2011р., №КДПФ8005 від 05.09.2011р., №КДПФ8230 від 12.09.2011р., №КДПФ8231 від 12.09.2011р., №КДПФ9004 від 04.10.2011р., №КДПФ9332 від 12.10.2011р., №КДПФ9638 від 20.10.2011р., №КДПФ9931 від 27.10.2011р., №КДПФ10019 від 31.10.2011р., №КДПФ10020 від 31.10.2011р., №КДПФ10111 від 01.11.2011р., №КДПФ11528 від 30.11.2011р., №КДПФ11529 від 30.11.2011р.; положення Цивільного кодексу України

Позивач зазначає, що на виконання положень договору поставки №225 від 15.01.2008р. протягом 26.01.2009р. - 30.11.2011р. відповідачу-2 було поставлено товар на загальну суму 63101грн.23коп., який був сплачений лише на суму 54372грн.80коп. Заборгованість в розмірі 8728грн.43коп. виникла внаслідок несплати вартості товару поставленого згідно видаткових накладних за період з 13.07.2011р. по 30.11.2011р.

Відповідно до положень пункту 4.4 договору поставки відповідач-2 мав оплатити вартість товару протягом 90 календарних днів з моменту поставки. Позивач робить висновок, що відповідач-2 зобов'язаний остаточно погасити заборгованість в строк до 28.02.2012р. (90 календарних днів з дні поставки товару 30.11.2011р.)

На підставі пункту 5.4 договору поставки позивач вирахував та заявив до стягнення суму 30%річних в розмірі 7898грн.68коп. за період з 29.02.2012р. по 06.03.2015р.

Враховуючи зміст пункту 5.5 договору поставки позивач також нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості, а саме 7942грн.88коп. за період з 29.02.2012р. по 29.08.2012р.

Позивач також зазначає, що ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мікролайф - сервіс" був укладений договір поруки від 12.01.2015р., згідно якого відповідач 1 (поручитель) відповідає перед позивачем (кредитором) за невиконання боржником (відповідачем 2) своїх зобов'язань за договором поставки №225 від 15.01.2008р. солідарно в межах 500грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2015р. було порушено провадження у справі та призначене судове засідання.

В судовому засіданні від 01.04.2015р. представник відповідача-1 надав письмові пояснення та вказав, що є солідарним боржником позивача на суму 500грн. згідно умов договору поруки від 12.01.2015р.

У зв'язку з ненаданням витребуваних документів та нез'явленням в судове засідання відповідача-2, судовий розгляд справи був відкладений.

На адресу суду надійшла заява позивача від 15.04.2015р., згідно якої позивач зменшив розмір позовних вимог на суми пені в розмірі 7942грн.88коп. та 30%річних в розмірі 7898грн.68коп.; просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором поруки в розмірі 500грн. та стягнути з відповідача 2 заборгованість за договором поставки в розмірі 8228грн.43коп.

Оскільки вказана заява не суперечить вимогам статті 22 Господарського процесуального кодексу України та вчинена особою в межах наданих їй повноважень, суд приймає до розгляду вказану заяву.

Таким чином, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, предметом розгляду у справі є стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Купецький дім південь" з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікролайф - сервіс" та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором поруки в розмірі 500грн.; та стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості за договором поставки в розмірі 8228грн.43коп.

У зв'язку з невиконанням відповідачем-2 вимог суду, викладених в ухвалах господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2015р., 01.04.2015р. та нез'явленням у судові засідання, розгляд справи відкладався.

Вказані ухвали суду були направлені відповідачу-2 у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, який наявний в матеріалах справи (а.с. 30).

Поштова кореспонденція, направлена на адресу відповідача-2 повернулась до суду з відміткою підприємства зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на приписи статті 75 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно зі статтею 38 Господарського процесуального кодексу України визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача та відповідача-1, господарський суд встановив наступне.

15.01.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Купецький дім південь" (далі - продавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - покупець) підписаний договір №225 (далі - договір). Відповідно до умов зазначеного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов'язується передати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно його оплатити.

Відповідно до пункту 2.2 договору кількість товару у кожній партії визначається виходячи з усної чи письмової заявки покупця та наявності товару у продавця на момент отримання заявки, і вказується в первинних документах які підтверджують передачу товару (накладні та/або акти прийому - передачі).

За приписами пунктів 4.2 та 4.4 договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в національній валюті України в безготівковому порядку шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець сплачує вартість поставленого товару протягом 90 календарних днів з моменту його отримання.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Купецький дім південь" поставило Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 за період з 13.07.2011р. по 30.11.2011р. товар на загальну суму 9048грн.84коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Відповідач-2 частково оплатив товар поставлений згідно з видатковою накладною №КДПФ6257 від 13.07.2011р., сплативши позивачу 320грн.41коп.

Таким чином, залишився несплаченим товар поставлений згідно з договором поставки №225 від 15.01.2008р. за період з 13.07.2011р. по 30.11.2011р. на суму 8728грн.43коп.

Враховуючи положення пунктів 4.2 та 4.4 договору, строк виконання відповдіачем-2 грошових зобов'язань за договором поставки №225 від 15.01.2008р., є таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобов'язання, доказів припинення відповідних зобов'язань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача-2 суми боргу у розмірі 8728грн.43коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

12.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Купецький дім південь" (далі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мікролайф - сервіс" (далі - поручитель) підписаний договір поруки за договором поставки №225 від 15.01.2008р. (далі - договір поруки).

Згідно з пунктом 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором частково виконати грошові зобов'язання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за договором поставки №225 від 15.01.2008р.

За приписами пункту 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за невиконання відповідачем-2 своїх зобов'язань за договором поставки №225 від 15.01.2008р. в межах 500грн.00коп.

Відповідно до пункту 2.1 при невиконанні відповідачем-2 зобов'язань за договором поставки №225 від 15.01.2008р., кредитор має право пред'явити поручителю вимогу. В такому разі поручитель зобов'язується протягом 3 банківських днів з дня отримання вимоги виконати зобов'язання відповідача-2 з оплати поставлених товарів за договором поставки №225 від 15.01.2008р., в межах передбачених пунктом 1.3 цього договору.

Внаслідок порушення Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором поставки №225 від 15.01.2008р., позивач заявив до стягнення з відповідачів солідарно суму заборгованості за договором поруки в розмірі 500грн.00коп.

В задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за договором поруки від 12.01.2015р. в розмірі 500грн.00коп., слід відмовити з огляду на наступне.

Як вбачається з договору поруки від 12.01.2015р., у вказаному договорі закладене зобов'язання щодо оплати 500грн.00коп. на користь позивача, саме у Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікролайф - сервіс". Твердження про існування грошового зобов'язання у відповідача-2 за договором поруки від 12.01.2015р. є помилковим, оскільки відносини між позивачем та відповідачем-2 ґрунтуються на договорі поставки №225 від 15.01.2008р.

Зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікролайф - сервіс" щодо оплати 500грн.00коп. на користь позивача згідно договору поруки від 12.01.2015р., не виникли внаслідок недодержання позивачем вимог пункту 2.1 вказаного договору. Так, в матеріалах справи відсутні докази пред'явлення позивачем вимоги відповідачу-1, щодо оплати 500грн.00коп.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за договором поруки від 12.01.2015р. в розмірі 500грн.00коп. - задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Купецький дім південь" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікролайф - сервіс" та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про: стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за договором поруки в розмірі 500грн.; стягнення з відповідача-2 суми основного боргу за договором поставки в розмірі 8228грн.43коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код: НОМЕР_1; місце проживання: 65053, АДРЕСА_1 ) суму основного боргу за договором поставки в розмірі 8228грн.43коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1721грн.43коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 20.04.2015р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 24.04.2015р.

Суддя Р.Г. Новікова