РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015Справа №910/1697/15-г

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайтеч Едвертайсмент"

Про стягнення 161 392,38 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Нестеренко Г.А. - представник

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю " Хайтеч Едвертайсмент " про стягнення стягнення 161 392,38 грн.

Ухвалою суду від 30.01.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/1697/15-г та призначено розгляд справи на 18.02.2015.

В судове засідання 18.02.2014 представник позивача з'явились, підтримав позовні вимоги та надав усні пояснення стосовну суті справи.

В судове засідання 18.02.2014 представник відповідача не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, вимоги ухвали суду від 30.01.2015 не виконав.

Ухвалою суду від 18.02.2015 відкладено розгляд справи на 01.04.2015.

31.03.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 01.04.2015 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи подане відповідачем.

Клопотання відповідача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд приходить до висновку, що наявні матеріали справи дають можливість вирішити спір по суті за наявними матеріалами справи в даному судовому засіданні.

Крім того, суд зазначає, що викладені у зазначеному вище клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи обставини, не є поважними, оскільки юридична особа не позбавлена можливості направити в судове засідання іншого поважного представника для участі в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні Господарського суду міста Києва, про час і місце його проведення. Неможливість присутності представника Відповідача Фокіна Р.В. в судовому засіданні не позбавляє права відповідача направити в судове засідання будь-якого іншого представника відповідача.

Згідно ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 01.04.2015 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.12.2010 між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 165/767/10 на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебуває (-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження яким (-и) здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва.

Відповідно до п. 1.1. Договору, на підставі відповідного наказу Головного управління з питань реклами виконавчого органу Київради (Київська міська державна адміністрація) про встановлення пріоритету на місце для розміщення рекламного засобу, дозволу на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці, наданого на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Відповідачу надається право тимчасового користування місцем для розміщення рекламних засобів (далі - РЗ), що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва, за умов повного дотримання Відповідачем умов цього Договору та Порядку розміщення зовнішньої реклами в м. Києві № 767 від 27.09.2010, своєчасно та згідно з умовами цього Договору перераховувати плату за право тимчасового користування виключно на поточні " рахунок Позивача, належним чином, своєчасно та у повному обсязі виконувати свої обов'язки за цим Договором та не зловживати наданими йому правами.

Відповідно до п. 5.2.3. Договору, відповідач зобов'язаний, не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітним, отримувати та сплачувати рахунки за право тимчасового користування, у тому числі у разі встановлення пріоритету 1

Згідно п. 6.7. Договору, розрахунок позивача, із наведених в ньому розрахунком розміру плати за право тимчасового користування, підтверджує факт надання права тимчасового користування у відповідному розрахунковому періоді та підлягає сплаті у встановленому цим Договором порядку.

На підставі п.6.6„ Договору, плата за право тимчасового користування нараховується позивачем щомісячно та перераховується Відповідачем не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за звітним, виключно на поточний рахунок позивача, в розмірах, зазначених позивачем в рахунках.

Позивачем до матеріалів справи надано довідку про стан розрахунків відповідача перед позивачем по рахункам фактурам за пріоритет та тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів, які встановлені за період з 01.09.2014 по 31.12.2014, відповідно до якої заборгованість становить 145 790,48 грн., які відповідачем оплачені не були.

Відповідачем не надано до матеріалів справи жодних доказів в підтвердження здійснення оплати по договору, факт наявності та розмір заборгованості не спростовано.

Як визначено частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 145790,48 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 355,59 грн., 15 % річних в розмірі 3475,15 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 5 771,16 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Порушення відповідачем строків оплати, передбачених п. 4.3. Договору є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2 Договору , позивач має право застосувати до відповідача такі штрафні санкції: за несвоєчасне або неповне внесення плати - пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент сплати пені, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Крім штрафних санкцій , підприємство має право нарахувати боржнику за прострочення внесення платежів за право тимчасового користування 15 % річних від простроченої суми.

Враховуючи положення ст. 6, ст. 627 ЦК України, відповідно до умов яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення штрафу.

Суд погоджується з обґрунтованим розрахунком суми пені та 15 % річних, що наведений позивачем у додатку до позовної заяви, враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню пеня та 15 % річних від простроченої суми у розмірі, заявленому позивачем.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Суд погоджується з обґрунтованим розрахунком суми інфляційного збільшення суми боргу, що наведений позивачем у додатку до позовної заяви, враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню інфляційне збільшення суми боргу у розмірі, заявленому позивачем.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судовий збір, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладається на відповідача.

За таких обставин та керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайтеч Едвертайсмент" (01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 38/40- "А", ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (04070, м. Київ, Боричів узвіз, 8, ) основний борг у розмірі 145 790 (сто сорок п'ять тисяч сімсот дев'яносто ) грн., 48 коп., 15 % річних у розмірі 3 475 (три тисячі чотириста сімдесят п'ять) грн.. 15 коп., інфляційні втрати в розмірі 5 771 (п'ять тисяч сімсот сімдесят одну) грн.. 16 коп., пеню в розмірі 6355 ( шість тисяч триста п'ятдесят п'ять) грн.. 59 коп., судовий збір в розмірі 3256 ( три тисячі двісті п'ятдесят шість) грн. 75 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.04.2015.

Суддя Л.В. Прокопенко