РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015Справа №910/6381/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс"
до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
прозобов'язання вчинити дії
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Барсученко О.В. - представник за довіреністю від 10.03.2015;
від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 22.04.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.04.2005 між сторонами було укладено договір № 3 на розрахунково-касове обслуговування, на підставі якого позивачу було відкрито поточний рахунок у національній валюті. За доводами позивача, банк порушує умови договору та не вчиняє взяті на себе зобов'язання по виконанню платіжних доручень позивача, а саме, щодо здійснення переказу коштів у розмірі 372 905,42 відповідно до виставлено платіжного доручення № 697 від 10.03.2015.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.03.2015 порушено провадження у справі № 910/6381/15-г за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 08.04.2015.

03.04.2015 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника.

У судове засідання, призначене на 08.04.2015, з'явився представник позивача, вимоги ухвали суду виконав, надав документи, що були долучені до матеріалів справи. Представник позивача щодо відкладення розгляду справи не заперечував.

Ухвалою суду від 08.04.15, керуючись ст.77 ГПК України, суд відклав розгляд справи на 22.04.15.

20.04.15 позивач через канцелярію суду подав заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить:

- зобов'язати відповідача виконати переказ, ініційований ТОВ «Столичний медичний альянс» платіжними дорученнями № 699, 700 від 06.04.15, а саме переказати 12363,00 грн. на поточний рахунок ТОВ «Столичний медичний альянс» в АТ «Укрексімбанк»;

- зобов'язати відповідача виконати переказ, ініційований ТОВ «Столичний медичний альянс» платіжним дорученням № 697 від 10.03.15, а саме переказати 372905,42 грн. на поточний рахунок ТОВ «Столичний медичний альянс» в АТ «Укрексімбанк»;

- стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» суму пені в розмірі 11360,07 грн.

В судове засіданні 22.04.15 з'явився представник позивача, який надав пояснення по суті спору з урахуванням заяв про збільшення та уточнення позовних вимог, позовні вимоги підтримав.

Передбачені ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Згідно з п.3.10 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

У відповідності до п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення"додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

За змістом п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Тобто, з огляду на положення ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" збільшення розміру позовних вимог шляхом пред'явлення додаткових вимог, які раніше не були заявлені, не допускається.

В даному випадку позивачем заявлено додаткову позовну вимогу про стягнення з відповідача суму пені в розмірі 11360,07 грн., яка в позовній заяві викладена не була.

З урахуванням викладеного, заяви позивача про збільшення та уточнення позовних вимог, в частині вимоги про стягнення пені не приймається судом до розгляду.

Заява позивача про збільшення позовних вимог в зобов'язання відповідача виконати переказ, ініційований ТОВ «Столичний медичний альянс» платіжними дорученнями № 699, 700 від 06.04.15, а саме переказати 12363,00 грн. на поточний рахунок ТОВ «Столичний медичний альянс» в АТ «Укрексімбанк» прийнята судом до розгляду.

Відповідно до п.17 Листа Вищого господарського суду від 20.10.2006, № 01-8/2351 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити розмір позовних вимог. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі збільшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 136, з якого вбачається, що відповідач отримав ухвалу суду 14.04.15.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

19 квітня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" (далі - позивач, клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та кредит», що було реорганізовано в Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (далі - відповідач, банк) укладено договір № 3 на розрахунково-касове обслуговування (далі - договір), умовами якого передбачено, що банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті № 1980 та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Згідно п. 3.3.2 договору, банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові та інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком і клієнтом.

Банк зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час з 9-00 до 15-00 крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів (п. 3.3.3 договору).

Умовами п. 5.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє протягом невизначеного строку (п. 8.1 договору).

27 травня 2005 року сторони уклали додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої банк зобов'язується здійснювати розрахункове обслуговування клієнта в системі електронних платежів «Клієнт-Банк», а саме здійснювати розрахункові операції за дорученням клієнта з використанням розрахункових документів в електронній формі, що передаються по каналам електронного зв'язку.

За твердженням позивача відповідач з середини січня 2015 року почав неналежним чином виконувати свої зобов'язання щодо здійснення переказу коштів відповідно до умов договору № 3 від 19.04.2005 р.

22.01.15 позивач направив відповідачу претензію № 6/15, яка була отримана відповідачем 29.01.15, з вимогою надати пояснення з приводу затримки платежів та терміново здійснити всі належні платежі за дорученнями позивача, в подальшому здійснювати платежі в день отримання банком платіжного доручення.

З матеріалів справи вбачається, що 30.01.15 позивач звернувся до відповідача з претензією № 9/15 про термінове здійснення платежів на загальну суму 530461,92 грн. та листом від 30.01.15 № 10/15 повідомив відповідача про розірвання договору № 3 від 19.04.05 та закриття поточного рахунку. Вказані претензія та повідомлення були отримані відповідачем 02.02.15, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

23.02.15 позивач звернувся до відповідача із заявою вих. № 21/15, в якій повідомив, що у зв'язку з розірванням договору та закриттям рахунку залишок коштів в сумі 373124,42 грн. слід перерахувати на р/р позивача в АТ «Укрексімбанк».

Враховуючи, що станом на 10.03.15 попередні доручення позивача щодо перерахування коштів банком виконані не були, 10.03.2015 року позивач платіжним дорученням № 697 від 10.03.15 надав розпорядження відповідачу здійснити переказ коштів в розмірі 372905,42 грн. на свій поточний рахунок, що відкритий в АТ «Укрексімбанк». Вказане платіжне доручення було одержано банком 10.03.15 та станом на момент вирішення спору виконано не було.

Крім того, 06.04.15 позивач ініціював переказ коштів за допомогою системи «Клієнт-Банк» платіжним дорученнями № 699 на суму 5363,00 грн. та № 700 на суму 7000,00 грн. про перерахування вказаних коштів на поточний рахунок позивача, що відкритий в АТ «Укрексімбанк».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо здійснення переказу коштів просить зобов'язати відповідача виконати переказ ініційований ТОВ «Столичний медичний альянс» платіжним дорученням № 697 від 10.03.15 на суму 372905,42 грн., № 699 від 06.04.15 на суму 5363,00 грн., № 700 від 06.04.15 на суму 7000,00 грн., а саме переказати вказані кошти на поточний рахунок ТОВ «Столичний медичний альянс» в АТ «Укрексімбанк».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 3 на розрахунково-касове обслуговування від 19.04.2005 р., суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором банківського рахунка.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч.3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України передбачено, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

За платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту (ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1091 Цивільного кодексу України, банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону (ч. 1 ст. 1092 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення вимог п. 8.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" вчасно не виконав платіжні доручення позивача № 697 від 10.03.15 про переказ коштів в сумі 372905,42 грн., № 699 від 06.04.15 про переказ коштів в сумі 5363,00 грн., № 700 від 06.04.15 про переказ коштів в сумі 7000,00 грн., наявність вказаної суми на поточному рахунку позивача підтверджується банківською випискою від 06.04.15.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо переказу коштів у передбачені законодавством України строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" задовольнити.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856) виконати переказ, ініційований Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" (04073 м. Київ. просп. Московський, 21-А, ідентифікаційний код 33400225) платіжним дорученням № 697 від 10.03.2015р., а саме переказати 372 905 (триста сімдесят дві тисячі дев'ятсот п'ять) грн. 42 коп. на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" № 2505 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313, поповнення обігових коштів без ПДВ.

3. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856) виконати переказ, ініційований Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" (04073 м. Київ. просп. Московський, 21-А, ідентифікаційний код 33400225) платіжним дорученням № 699 від 06.04.2015р., а саме переказати 5 363 (п'ять тисяч триста шістдесят три) грн. 00 коп. на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" № 2505 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313, поповнення обігових коштів без ПДВ.

4. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856) виконати переказ, ініційований Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" (04073 м. Київ. просп. Московський, 21-А, ідентифікаційний код 33400225) платіжним дорученням № 700 від 06.04.2015р., а саме переказати 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний медичний альянс" № 2505 в АТ «Укрексімбанк» м. Київ, МФО 322313, поповнення обігових коштів без ПДВ.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код 09807856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний медичний альянс» (04073 м. Київ. просп. Московський, 21-А, ідентифікаційний код 33400225) 7 705 (сім тисяч сімсот п'ять) грн. 37 коп. судового збору.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.04.2015 р.

Суддя Л.Г. Пукшин