ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 р. Справа№ 914/599/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Будком", м. Біла Церква Київської області

до відповідача: Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", м. Львів

про витребування товарно-матеріальних цінностей та стягнення штрафних санкцій.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: Кузьменко Є.А. - адвокат

від відповідача: Поліщак Р.В. - представник

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін роз'яснено.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Будком" до Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" про витребування товарно-матеріальних цінностей та стягнення штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 25.02.2015 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.03.2015 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду, в судовому засіданні оголошувалася перерва.

Представник позивача в судові засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві та усних поясненнях. 16.03.2015 р. представником позивача було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, з урахуванням якої позивач просить суд витребувати у ДТГО "Львівська залізниця" на користь ТзОВ "Торговий Дім "Будком" товарно-матеріальні цінності та стягнути з відповідача штрафні санкції в розмірі 68 379, 29 грн., з них: 34 712, 38 грн. - пені, 4 873, 31 грн. 3 % річних, 28 793, 60 грн. інфляційних втрат, крім того просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати послуг адвоката в сумі 34 679, 34 грн. Вказану заяву суд прийняв до розгляду.

27.03.2015 р. представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд витребувати у ДТГО "Львівська залізниця" на свою користь товарно-матеріальні цінності та стягнути з відповідача штрафні санкції в загальному розмірі 101 776, 93 грн. Вказану заяву суд прийняв до розгляду.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги в частині 3% річних та інфляційних втрат, а також в частині стягнення 7% штрафу заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та усних поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Будком» (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця» (надалі - відповідач) про витребування товарно-матеріальних цінностей: колодку гальмівну чавунну вагонну типу "С" в кількості 1 500 штук; колодку гальмівну фосфористу типу "Ф" в кількості 1 500 штук; колодку гальмівну чавунну для локомотивів типу "М" в кількості 1 500 штук та стягнення штрафних санкцій в розмірі 101 776, 93 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07.10.2014 р. між ним (позикодавець) та відповідачем (позичальник) було укладено договір позики № БЦ/14-12 (надалі - договір). Відповідно до умов договору позивач передає у власність відповідача колодки чавунні гальмівні вагонні типу «С», колодки фосфориті для електросекцій типу «Ф», колодки локомотивні гребневі типу «М», у кількості та розмірі, визначеному у п. 2.1 договору (надалі - позика), а відповідач зобов'язується повернути позику у визначений договором строк.

Згідно п. 3.4 договору, позика вважається переданою відповідачу в момент підписання актів приймання-передачі.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк позики розпочинається з дати передачі кожної окремої частини позики та становить 60 календарних днів.

На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу позику в кількості 4 500 шт. на загальну суму 972 000, 00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною від 08.10.2014 р. № 38 та актом приймання передачі товарно-транспортних цінностей; товарно-транспортною накладною від 13.10.2014 р. № 42 та актом приймання передачі товарно-транспортних цінностей; товарно-транспортною накладною від 16.10.2014 р. № 43 та актом приймання передачі товарно-транспортних цінностей.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.3 договору, після закінчення строку, визначеного п. 4.1 договору, відповідач зобов»язується протягом 39 календарних днів повернути позивачу позику. Позика вважається повернутою позивачу в момент підписання актів прийому-передачі.

В порушення умов договору відповідач наданої позивачем позики протягом встановленого договором строку, а саме: 15.01.2015 р., 22.01.2015 р. та 23.01.2015 р. не повернув.

Разом з тим, 15.01.2015 р. закінчився строк дії самого договору, проте п. 6.3. цього договору встановлено, що закінчення дії договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення.

02.02.2015 р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія про повернення продукції, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Таким чином, позивач просить суд витребувати у відповідача колодки чавунні гальмівні вагонні типу «С» у кількості 1 500 шт., колодки фосфориті для електросекцій типу «Ф» у кількості 1 500 шт., колодки локомотивні гребневі типу «М» у кількості 1 500 шт. та стягнути на свою користь штрафні санкції в загальному розмірі розмірі 101 776, 93 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги в частині повернення товаро-матеріальних цінностей та пені в розмірі 67 068, 00 грн. не заперечував, проте просив відмовити в частині стягнення 7% штафу. Крім того, представник відповідача подав клопотання, в якому просив зменшити розмір пені, стягнувши лише 20 000, 00 грн. у зв»язку з важким майновим станом відповідача спричиненим значною кредторською заборгованістю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково виходячи із наступних мотивів:

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, 07.10.2014 р. між сторонами був укладений договір позики № БЦ/14-12, відповідно до умов якого позивач передає у власність відповідача колодки чавунні гальмівні вагонні типу «С», колодки фосфориті для електросекцій типу «Ф», колодки локомотивні гребневі типу «М», у кількості та розмірі, визначеному у п.2.1 договору, а відповідач зобов»язується повернути позику у визначений договором строк.

Згідно п. 3.4 договору позика вважається переданою відповідачу в момент підписання актів приймання-передачі.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк позики розпочинається з дати передачі кожної окремої частини позики та становить 60 календарних днів.

На виконання умов договору позивачем було передано відповідачу товар в кількості 4 500 шт. на загальну суму 972 000, 00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною від 08.10.2014 р. № 38 та актом приймання передачі товарно-транспортних цінностей; товарно-транспортною накладною від 13.10.2014 р. № 42 та актом приймання передачі товарно-транспортних цінностей; товарно-транспортною накладною від 16.10.2014 р. № 43 та актом приймання передачі товарно-транспортних цінностей.

Приписами ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.3 договору після закінчення строку, визначеного п. 4.1 договору, відповідач зобов»язується протягом 39 календарних днів повернути позивачу позику. Позика вважається повернутою позивачу в момент підписання актів прийому-передачі.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В порушення норми ст. 1049 ЦК України та умов договору, відповідач наданої позивачем позики протягом встановленого договором строку, а саме: 15.01.2015 р., 22.01.2015 р. та 23.01.2015 р. останньому не повернув.

В судових засіданнях представник відповідача позовні вимоги в частині повернення позики не заперечив, доказів виконання умов договору не представив.

За таких обставин, позовні вимоги про витребування у відповідача колодок чавунних гальмівних вагонних типу «С» у кількості 1 500 шт., колодок фосфоритних для електросекцій типу «Ф» у кількості 1 500 шт., колодок локомотивних гребневих типу «М» у кількості 1 500 шт., є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, тому підлягають до задоволення повністю.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 101 776, 93 грн. суд зауважує наступне.

Згідно із заявою про збільшення позовних вимог від 27.03.2015 року позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 101 776, 93 грн., при цьому вказуючи що згідно з проведеним ним розрахунком розмір пені повинен становити 67 068, 00 грн. та штраф - 68 040, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що при простроченні повернення позики (її частини) позичальник сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості від неповерненої суми позики, за кожний день прострочення.

Отже, користуючись свободою договору, передбаченою ст.ст. 6, 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, сторони в пункті 7.2 договору встановили лише умову про сплату пені в розмірі 0,1% вартості від неповерненої суми позики, за кожний день прострочення. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення додатково штрафу у розмірі 7% за прострочення понад тридцять днів не є обґрунтованими. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає лише пеня в розмірі 67 068, 00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, оскільки порушення зобов'язання відповідачем не потягло за собою значних збитків для позивача, суд вважає за необхідне задоволити клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки та стягнути з нього пеню в розмірі 20 000, 00 грн.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судові витрати (судовий збір) покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Щодо вимог про стягнення 34 679, 34 грн. судових витрат позивача, пов'язаних з оплатою послуг адвоката, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати частково, у сумі 30 000, 00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд , -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Витребувати у Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Будком» (09117, м. Біла Церква Київської області, вул. Гетьманська, 3/2, ) товарно-матеріальні цінності: колодку гальмівну чавунну вагонну типу "С" в кількості 1 500 штук; колодку гальмівну фосфористу типу "Ф" в кількості 1 500 штук; колодку гальмівну чавунну для локомотивів типу "М" в кількості 1 500 штук.

3. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Будком» (09117, м. Біла Церква Київської області, вул. Гетьманська, 3/2, ) суму в розмірі 70 616, 50 грн. з них:

- 20 000, 00 грн. - пені;

- 30 000, 00 грн. - оплата послуг адвоката;

- 20 616, 50 грн. - судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати відповідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 27.04.2015 року.

Суддя Манюк П.Т.