КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р. Справа№ 910/23729/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Буравльова С.І.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 - особисто, ОСОБА_3, довіреність № 15 від 07.01.2015, ОСОБА_4, довіреність № 4935 від 17.11.2014;

від відповідача - Долгопола І.С., довіреність № 561/11.5.2 від 23.10.2014,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2015 у справі № 910/23729/14 (суддя Мудрий С.М.) за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання недійним рішення загальних зборів.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до "ВТБ Банк" про визнання недійним п. 2 рішення загальних зборів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.01.2015 у справі № 910/23729/14 у задоволені позову відмовлено.

При ухваленні рішення по даній справі суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним п. 2 рішення загальних зборів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2015 у справі № 910/23729/14 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ринкова ціна акцій, зазначена у протоколі, була визначена із порушеннями.

В ході здійснення апеляційного провадження позивачем подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку здійснювати реєстрацію звіту про результати закритого (приватного) розміщення простих іменних акцій та заборони Національному депозитарію України здійснювати переоформлення та/або депонування глобального сертифіката.

В обґрунтування поданого клопотання позивач посилається на те, що у разі задоволення позову необхідним буде визначення нової ринкової вартості акцій та як наслідок проведення дій направлених на збільшення статутного капіталу. Проте, у випадку завершення усіх етапів зі збільшення статутного капіталу відповідача до часу вирішення даної справи, здійснити виконання рішення, як вважає позивач буде неможливим.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Умовою застосування заходів забезпечення позову законодавцем в статті 66 Господарського процесуального кодексу України визначено утруднення чи неможливість виконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні положення містяться у Інформаційному листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики забезпечення позову" від 12.12.2006р. №01-8/2776.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як вже зазначалось вище, умовою застосування заходів забезпечення позову відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України є утруднення чи неможливість виконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Позивачем не наведено жодної обґрунтованої обставини, існування якої утруднить чи унеможливить виконання рішення суду.

Крім того, за предметом спору - визнання недійсним рішення загальних зборів, судове рішення не підлягає примусовому виконанню. У разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконання, відповідач не буде зобов'язаний вчиняти якісь дії саме на виконання цього рішення.

З огляду на викладене, підстави для задоволення клопотання відсутні.

Також, позивачем було подано до суду клопотання про призначення експертизи, на вирішення якої останній просив поставити питання: чи були дії учасників біржових торгів на ПАТ "Фондова біржа ПФТС" 11.06.2014 маніпулюванням на фондовому ринку при штучному формуванні біржового курсу акцій відповідача та ПАТ "Фондова біржа ПФТС"?

Колегія суддів також дійшла висновку про відхилення і цього клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічна правова позиція міститься і в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 27.11.2006 N 01-8/2651.

Вказане питання не підлягає встановленню шляхом призначення експертизи.

Встановлення наявності маніпулювання на фондовому ринку віднесено до повноважень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Даний орган розглядав наведене питання.

Так, листом від 23.01.2015 № 13/04/1238/нк, за результатами розгляду звернення позивача, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку зазначила, що контракти фінансових операцій з акціями ПАТ "ВТБ Банк" на ПАТ "Фондова біржа ПФТС" 11.06.2014 не підпадають під вичерпний перелік ознак маніпулювання.

Позивачем також було подано клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку, товариство з обмеженою відповідальністю "Фондова компанія "Фаворит", товариство з обмеженою відповідальністю "Фондовий депозитарій" та публічне акціонерне товариство "Фондова біржа ПФТС".

Згідно п.1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. Господарським процесуальним кодексом України передбачена можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (стаття 27 ГПК).

Враховуючи те, що позивачем не доведено того, як само рішення суду може вплинути на права та обов'язки цих осіб, клопотання підлягає відхиленню за необґрунтованістю. Крім того, слід зазначити, що при розгляді аналогічних спорів Вищий господарський суд України та Верховний Суд України не звертали увагу на необхідність залучення вказаних осіб до участі у справі.

Крім цього, підлягає відхиленню за необґрунтованістю клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Позивач просить зупинити провадження у даній справі до проведення Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку службового розслідування з приводу бездіяльності працівників, які вивчали ситуацію щодо ознак маніпулювання на фондовому ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно ч. 2 вказаної статті господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Виходячи зі змісту вимог вищезазначеної статті, необхідними передумовами для зупинення провадження у справі мають бути обставини, що унеможливлюють її розгляд по суті заявлених позовних вимог у зв'язку з наведеними обставинами.

У даному випадку позивач просить зупинити провадження у даній справі до проведення певних дій Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Оскільки, чинне господарсько - процесуальне законодавство не передбачає такої підстави для зупинення, як було визначено позивачем, клопотання задоволенню не підлягає.

Представники апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 27.04.2015 надали пояснення, якими підтримали апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

ОСОБА_2 є акціонером публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк". Згідно виписки про стан рахунку в цінних паперах №002007 станом на 08.04.2013 р., позивач володіє простими іменними акціями публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" кількістю 1717727 шт., номінальною вартістю 0,10 грн., що становить 0,0032% від загальної кількості акцій відповідача.

Спостережною радою ПАТ "ВТБ Банк" 09.06.2014 року ухвалено рішення, оформлене протоколом № 13, про скликання позачергових загальних зборів акціонерів 25.07.2014 року.

Серед питань було питання про збільшення розміру статутного капіталу ПАТ "ВТБ Банк" шляхом приватного розміщення додаткових акцій існуючої номінальної вартості за рахунок додаткових внесків.

Статтею 156 Цивільного кодексу України передбачено, що акціонерне товариство має право за рішенням загальних зборів акціонерів збільшити статутний капітал шляхом додаткового випуску акцій.

Відповідно до статей 47, 52 Закону України "Про акціонерні товариства" наглядова рада може прийняти рішення про проведення позачергових загальних зборів акціонерного товариства з визначення дати та порядку денного загальних зборів.

Згідно ч. 1 статті 15 Закону України "Про акціонерні товариства" статутний капітал товариства збільшується шляхом підвищення номінальної вартості акцій або розміщення додаткових акцій існуючої номінальної вартості у порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Відповідно до пункту 3, 4 глави 1 розділу 2 Збільшення статного капіталу публічного або приватного акціонерного товариства, затвердженого Рішенням НКЦПФР за № 822 від 14.05.2013р., зареєстрованого в Мінюсті за № 858/23390 від 01.06.2013р., збільшення статутного капіталу акціонерного товариства із залученням додаткових внесків здійснюється шляхом розміщення додаткових акцій існуючої номінальної вартості.

Публікація повідомлення про проведення 25.07.2014 року позачергових загальних зборів акціонерів була здійснена у газеті "Відомості комісії з цінних паперів та фондового ринку" 12.06.2014 року.

Позивач був належним чином повідомлений про проведення зборів.

Отже, відповідачем порядок скликання загальних зборів було дотримано.

Засідання позачергових загальних зборів акціонерів відповідача, яке відбулося 25.07.2014 року, було оформлене протоколом позачергових Загальних зборів №61.

Так, загальними зборами було, зокрема, прийнято рішення про збільшення статутного капіталу ПАТ "ВТБ Банк" шляхом приватного розміщення простих іменних акцій у кількості 12 000 000 000 штук номінальною вартістю 0,10 гривень кожна на загальну вартість 1 200 000 000 гривень за рахунок додаткових внесків, а також про затвердження рішення про приватне розміщення акцій ПАТ "ВТБ Банк" і здійснення приватного розміщення акцій ПАТ "ВТБ Банк" виключно серед акціонерів ПАТ "ВТБ Банк", що є акціонерами на дату прийняття рішення про збільшення статутного капіталу шляхом розміщення акції.

Позивач, не погоджуючись із прийнятим рішенням та вважаючи, що ринкова ціна акцій, зазначена у протоколі, була визначена із порушеннями, звернувся до суду з позовом про визнання недійсним п. 2 рішення позачергових Загальних зборів, оформленого протоколом №61 від 25.07.2014.

Відповідно до п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України ""Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008р. №13 підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

Позивачем не доведено наявність жодних із зазначених підстав.

Стосовно неправомірності, на думку апелянта, визначення ринкової ціни акцій, слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 69 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що ціна викупу акцій не може бути меншою, ніж їх ринкова вартість. Ціна викупу акцій розраховується станом на день, що передує дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій. Ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 статті 8 Закону України "Про акціонерні товариства" ринкова вартість емісійних цінних паперів акціонерного товариства, що перебувають в обігу на фондових біржах, визначається, як вартість цінних паперів, визначена відповідно до законодавства про цінні папери та фондовий ринок, а саме вартість акцій буде визначатись, як їх біржовий курс (Положення про функціонування фондових бірж, затверджене Рішенням НКЦПФР за № 1688 від 22.11.2012р., зареєстроване в Мінюсті за № 2082/22394 від 14.12.2012р.)

Згідно п. 1 розділу VI вказаного Положення біржовий курс цінних паперів, визначений за результатами біржових торгів, підлягає обов'язковому оприлюдненню на власному веб-сайті фондової біржі (у цілодобовому режимі). Біржовий курс цінного папера оприлюднюється із зазначенням дати його визначення. Біржовий курс цінного папера із зазначенням дати його визначення може бути оприлюднений у періодичному друкованому виданні фондової біржі та/або в офіційному друкованому виданні Комісії.

Ринкова ціна акції, з якою не погоджується позивач, була визначена станом на кінець торговельного дня 11.06.2014, як біржовий курс акції.

Згідно листа ПАТ "Фондова біржа ПФТС" №0500 від 12.06.2014 року біржовий курс акції - іменні прості ПАТ "ВТБ Банк", розрахований за результатами торгів, 11.06.2014 року склав 0,0940 грн. за один ЦП.

Рішенням Спостережної ради відповідача, оформленим протоколом №14 від 24.06.2014 року, затверджено ринкову вартість простих іменних акцій відповідача, на підставі даних про біржовий курс цих акцій, наданих публічним акціонерним товариством "Фондова біржа ПФТС", станом на 11.06.2014 у розмірі 0,094 грн. за одну акцію.

Спостережна рада товариства затверджуючи ринкову вартість акцій, керується наданими їй відомостями про біржовий курс акцій на відповідну дату та самостійно не визначає їх вартість. Вказана позиція також викладена в постанові Вищого господарського суду України від 03.12.2014 року у справі №910/7340/14.

Отже, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було допущено жодних порушень щодо визначення ринкової ціни акцій.

Крім того, слід зазначити, що позивач не вимагав обов'язкового викупу його акцій.

Зборами акціонерів ухвалено рішення про приватне розміщення акцій виключно серед акціонерів ПАТ "ВТБ Банк", які є акціонерами на дату прийняття рішення про збільшення статутного капіталу шляхом приватного розміщення акцій. Розміщення серед інших інвесторів не передбачено.

Питання встановленні ціни викупу акцій не було предметом розгляду на зборах акціонерів, рішення яких оскаржується у даній справі.

Стосовно доводів апелянта про наявність ознак маніпулювання на ринку цінних паперів при укладенні контрактів на ПАТ "Фондова біржа ПФТС" слід зазначити наступне.

Питання встановлення наявності ознак маніпулювання на ринку цінних паперів віднесено законодавством до компетенції Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

При цьому, ст. 11 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" за навдене порушення передбачена відповідальність.

Заходи відповідальності за правопорушення на ринку цінних паперів вживаються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

До таких заходів віднесено, зокрема, застосування до юридичних осіб фінансових санкцій.

Крім застосування фінансових санкцій за правопорушення, зазначені у цій статті, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку може зупиняти або анулювати ліцензію на право провадження професійної діяльності на фондовому ринку, яку було видано такому професійному учаснику фондового ринку, може анулювати свідоцтво про реєстрацію об'єднання як саморегулівної організації фондового ринку, яке було видано такому об'єднанню.

Рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про накладення штрафу може бути оскаржено в суді.

Питання наявності чи відсутності ознак маніпулювання досліджувалося Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Так, у відповідь на звернення позивача, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, листом від 23.01.2015 № 13/04/1238/нк (з урахуванням листа від 19.12.2014 №13/03/24068/нк) зазначила наступне.

За результатами аналізу контрактів щодо фінансових операцій з акціями ПАТ "ВТБ Банк" на ПАТ "Фондова біржа ПФТС" 11.06.2014, встановлено, що дані контракти не підпадають під вичерпний перелік ознак маніпулювання цінами на фондовому ринку.

Далі вказується що, у зв'язку з наведеним, у Комісії відсутні підстави застосування санкцій за маніпулювання на фондовому ринку.

Виходячи з законодавчо визначеної компетенції Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, саме рішення даного органу має силу належного доказу, який би вказував на наявність ознак маніпулювання на фондовому ринку.

В даному контексті слід вказати, що Верховним Судом України здійснювався перегляд постанови Вищого господарського суду України від 03.12.2014 р. у справі № 910/7340/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Арт-Капітал Менеджмент" до публічного акціонерного товариства "Банк Альянс" про визнання недійсними рішень.

Так, в Постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 по вказаній справі зазначено наступне.

Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку дійшла висновку, що дії ТОВ "Форвард Капітал" мають ознаки маніпулювання, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 10-1 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні".

Перевіривши ці обставини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили, що відповідно до ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" ринковою ціною не може вважатися ціна акцій, яка ґрунтується на біржових угодах, які вчинені з порушенням закону та містять ознаки маніпулювання на фондовому ринку.

Тому, Постанову Вищого господарського суду України від 03.12.2014 р. у справі № 910/7340/14 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Отже, ключове значення має наявність висновку Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про наявність ознак маніпулювання на фондовому ринку.

У даній же справі - №910/23729/14, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку дійшла протилежного висновку та не застосовувала передбачені законодавством заходи відповідальності, про що вказано у її листі від 23.01.2015 № 13/04/1238/нк.

Таким чином, доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни або скасування оскаржуваного рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2015 у справі № 910/23729/14 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи № 910/23729/14 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді С.І. Буравльов

М.А. Руденко