ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р.Справа № 922/1123/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ
до Української Державної академії залізничного транспорту, м. Харків
про стягнення 34 727,64грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - Коновалов О.А., дов. № 03 від 02.01.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 2 116,98грн. основного боргу, 14 911,50грн. збитків від інфляції, 13 815,58грн. пені, 3 883,58грн. 3% річних за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3196-ТЕ-32 від 13.02.2013р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

В судовому засіданні 16.04.2015р., в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 23.04.2015р. Після перерви судове засідання продовжено.

Представник позивача після перерви в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні, у відзиві на позов та доповненнях до нього проти позовних вимог заперечує, просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам, викладеним у позові. Так, відповідач зазначив, що позивачем несвоєчасно підписувались акти прийому - передання виконаних робіт та не було дотримано вимоги постанови Національної комісії з регулювання енергетики України № 37 від 23.01.2012р. "Про затвердження переліку поточних рахунків зі спеціальним режимом використання, відкритий в установах ПАТ "Державний ощадний банк України", а саме в п.12 договору було зазначено інший поточний рахунок позивача, що суперечить вимогам вказаної постанови та робить неможливим здійснення оплати. Як зазначив відповідач, ним було вжито всі необхідні дії для належного виконання зобов'язання в частині оплати вартості природного газу, однак внаслідок незалежних від академії обставин, відповідач був позбавлений можливості розрахуватись за поставлений газ, тому, на думку відповідача, його вина у несвоєчасному виконанні зобов'язання відсутня, як і відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

13.02.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) та Українською Державною академією залізничного транспорту (відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3196-ТЕ-32 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач прийняти та оплатити поставлений природний газ на умовах даного договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, організаціями та національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (п.1.2 договору)

Відповідно до п.3.1 договору позивач зобов'язався передавати відповідачу газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі відповідача. Право власності на газ переходить від позивача до відповідача в пунктах приймання-передачі.

Приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.3 договору). Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобов'язався надати позивачу підписані та скріплені печатками відповідача та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 8-го числа зобов'язався повернути відповідачу та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4 договору).

Умовами п.6.1 договору сторони погодили порядок розрахунків, а саме: оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Позивач на виконання умов договору протягом січня-грудня 2013р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 250 224,76грн. Факт поставки газу підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень.

Як зазначає позивач, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором щодо сплати за отриманий природний газ виконував неналежним чином, платежі здійснював несвоєчасно. Станом на момент звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача за договором складає 2 116,98грн.

Факт наявності заборгованості на вказану суму підтверджується належними доказами, наявними у справі.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості перед позивачем за поставлений природний газ у грудні 2013р. в сумі 2 116,98грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача 14 911,50грн. збитків від інфляції, 13 815,58грн. пені, 3 883,58грн. 3% річних за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3196-ТЕ-32 від 13.02.2013р. суд встановив наступне.

Як було зазначено судом вище, сторони у п.3.3 та п.3.4 договору погодили порядок приймання-передачі газу, передача якого оформлюється актом приймання-передачі газу, а саме: позивач зобов'язався не пізніше 8-го числа місяця повернути відповідачу один примірник оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідач, в обґрунтування своїх заперечень, посилається на те, що з боку позивача акти приймання-передачі газу, зокрема за січень-червень 2013р., вересень-грудень 2013р. своєчасно не підписувались, що підтверджується датою їх реєстрації канцелярією установи відповідача, а також датою їх реєстрації та взяття на облік Головним управлінням державної казначейської служби України в Харківській області (а.с.54, 56, 58, 60, 62, 64, 66, 68).

Відповідач звертався на адресу позивача з проханням (лист вих. № 01-42/87 від 17.12.2013р.) прискорити підписання та надання актів виконаних робіт за спожитий природний газ за листопад та грудень 2013р. для своєчасної реєстрації фінансових зобов'язань академії в Головному управлінні державної казначейської служби України в Харківській області, однак дані акти були направлені позивачем лише 24.01.2014р.

Суд вважає обґрунтованими посилання відповідача на те, що установа відповідача є бюджетною, а безготівкові платежі та їх контроль здійснюється через Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області, а тому необхідною умовою для оплати вартості поставленого газу є взяття відповідного бюджетного зобов'язання, що можливо тільки за наявності належним чином оформленого документа - у даному випадку акту приймання-передачі природного газу.

Також, суд звертає увагу, що сторони у п. 3.4 договору погодили, що саме акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Доказів того, що позивач направляв у строки, визначені п. 3.4 договору, підписані акти приймання-передачі поставленого газу, позивач суду не надав, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у несвоєчасній сплаті за отриманий за договором природний газ.

Крім того, судом встановлено, що позивачем не були своєчасно відкриті спеціальні рахунки, що також позбавило можливості відповідача здійснювати своєчасно розрахунки за отриманий за договором природний газ.

Згідно пунктів 2-4 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2008р. № 1082 "Питання удосконалення схем розрахунків за використану електроенергію та природний газ" плата за теплову енергію від усіх категорій споживачів зараховується виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за використаний природний газ комунальними підприємствами теплоенергетики, тепловими електростанціями, теплоелектроцентралями, котельнями та іншими суб'єктами господарювання, які провадять діяльність, пов'язану з постачанням теплової енергії, крім підприємств, що належать до системи автономного та децентралізованого теплопостачання.

Визначено уповноваженими банками, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств теплоенергетики та їх відокремлених підрозділів, Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" та Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - уповноважений банк).

Затверджено Порядок відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги з теплопостачання, та проведення розрахунків за спожитий природний газ, що додається.

Відповідно до п. 1, 3, 6, 7 Порядку відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги з теплопостачання, та проведення розрахунків за спожитий природній газ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року № 1082 суб'єкти господарювання, що провадять діяльність, пов'язану з постачанням теплової енергії (далі - підприємства теплоенергетики), та їх відокремлені підрозділи відкривають у десятиденний строк з дати набрання чинності цією постановою в установах ВАТ "Державний ощадний банк України" та ПАТ АБ "Укргазбанк" (далі - уповноважений банк) поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги з теплопостачання, в порядку, визначеному Національним банком.

Базовий норматив відрахування коштів та норматив відрахування коштів, скоригований Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з урахуванням розрахунків підприємств теплоенергетики за природний газ, спожитий у попередніх періодах, оформлюються як реєстр нормативів відрахування коштів, що надходять від усіх категорій споживачів теплової енергії на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, який подається щомісяця до 10 числа поточного місяця до Мінрегіону разом з документами, зазначеними у пункті 2 цього Порядку.

Усі категорії споживачів теплової енергії сплачують вартість отриманих ними послуг з теплопостачання шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в установах уповноваженого банку.

У разі коли в платіжному дорученні/касовому документі споживача теплової енергії реквізити рахунка одержувача коштів за теплову енергію не відповідають реквізитам спеціального рахунка, відкритого підприємством теплоенергетики або його відокремленим підрозділом в уповноваженому банку, установа, що приймає платіжний документ (установа банку, підприємство поштового зв'язку або орган Казначейства) повертає такий документ без виконання визначених у ньому вимог з надісланням відповідного повідомлення споживачеві.

Згідно п.54.2 "Переліку поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих в установах ПАТ "Державний ощадний банк України" гарантованими постачальниками та їх структурними підрозділами, а також підприємствами, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам, для зарахування коштів, що надходять за спожитий газ від усіх категорій споживачів", затвердженого постановою НКРЕ від 23.01.2012р. № 37, таким рахунком позивача для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від бюджетних установ є поточний рахунок № 21 в ГОУ АТ "Ощадбанк", МФО 300465.

Судом встановлено, що під час укладання спірного договору позивачем у договорі було вказано інший рахунок № 1 в ГОУ АТ "Ощадбанк", МФО 300465, що унеможливило проведення відповідачем розрахунків за отриманий природний газ.

Судом вбачається, що відповідач неодноразово звертався на адресу позивача з проханням (листи № 01-41/59 від 23.04.2013р., № 01-42/44 від 31.05.2013р.) про надання роз'яснень щодо невідповідності номеру рахунку, а також з пропозицією укласти додаткову угоду до договору з метою приведення його у відповідність до вимог чинного законодавства в частині реквізитів поточного рахунку (а.с.71-73).

Зокрема, у листі № 01-42/44 від 31.05.2013р. відповідачем було наголошено про неможливість сплатити заборгованість за спожитий природний газ за лютий-квітень 2013р. без підписання додаткової угоди № 2 до спірного договору.

Проте, зазначені листи залишені позивачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач вчинив всі залежні від нього дії для належного виконання умов договору в частині оплати вартості природного газу, однак внаслідок незалежних від нього обставин був позбавлений можливсті розрахуватись за поставлений позивачем природний газ.

За приписами ч.1 ст.613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (ч.4 ст.613 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач довів, що він зробив всі залежні від нього дії для належного виконання ним свого обов'язку та саме позивач, як кредитор, не вчинив дій, що встановлені договором (п. 3.4) та законом до вчинення яких відповідач, як боржник, не міг виконати свого обов'язку, суд дійшов висновку, що в діях відповідача не має вини в порушенні виконання грошового зобов'язання, а тому позовні вимоги в частині стягнення 14 911,50грн. збитків від інфляції, 13 815,58грн. пені та 3 883,58грн. 3% річних є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 2 116,98грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за подання позову до суду, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову частково судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно із ч.2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із викладеного та враховуючи те, що спір доведено до суду з вини відповідача та мінімальна сума судового збору за подання позовної заяви майнового характеру складає 1 827,00грн., відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір", суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1 827,00грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.526, 613, 614 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 75 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Української державної академії залізничного транспорту, (61050, м. Харків, майдан Фейєрбаха, 7) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) - 2 116,98грн. основного боргу, 1 827,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 14 911,50грн. збитків від інфляції, 13 815,58грн. пені та 3 883,58грн. 3% річних відмовити.

Повне рішення складено 28.04.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк