ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.04.15р. Справа № 904/2086/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ НВА УКРАЇНА", м.Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ",м.Дніпропетровськ

про стягнення 69 246,03 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: Зіменко І.А., довіреність №1 від 05.10.2014р.

від відповідача: Сириця І.Ю., довіреність № 49 від 03.12.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім НВА Україна" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Інтерпайп Дніпропетровський втормет" про стягнення 69 246,03 грн., з яких: 51 362,42 грн. - основний борг, 6 840,07 грн. - пеня, 814,97 грн. - 3% річних, 10 228,57 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 121 від 15.01.2013р., в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Ухвалою суду від 13.03.2015р. порушено провадження по справі та призначено судове засідання на 15.04.2015р.

15.04.2015р. в засіданні оголошено перерву до 27.04.2015р.

У судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача.

Відзиву на позов до суду не надано, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами (ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Дніпропетровський втормет" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім НВА Україна" (постачальник) було укладено договір № 121 (далі - договір).

Постачальник зобов'язується передати у власність покупця низьковольтне обладнання та запасні частини, що належать постачальнику (надалі - товар), а покупець прийняти та оплати його (п. 1.1. договору).

Ціна товару визначається постачальником за погодженням з покупцем і відображається у супровідних документах (рахунках та накладних). Загальна сума даного договору орієнтовно складає: 360 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 60 000,00 грн. (п. 2.1. договору).

Покупець здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника за кожну окрему партію товару протягом 60-ти календарних днів з моменту поставки товару постачальником на склад покупця, на підставі виставленого рахунку, якщо інше не зазначено у додатках до цього договору (п. 2.4. договору).

Покупець зобов'язаний оплатити товар в обсязі та у сроки, визначені цим договором (п. 4.2.3. договору).

За порушення п. 2.4. цього договору покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення (п. 6.6. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013р. , а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 7.1. договору).

30.12.2013р. сторони договору підписали додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди змінити п. 7.1. договору, виклавши його в наступній редакції: "п. 7.1. даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2014р., а в частині не виконаних зобов'язань - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань".

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 53 468,92 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме:

- видаткова накладна № 979 від 21.05.2014р. на суму 22 160,29 грн. (а.с. 20);

- видаткова накладна № 1239 від 16.06.2014р. на суму 473,83 грн. (а.с. 21);

- видаткова накладна № 1279 від 19.06.2014р. на суму 2 520,00 грн. (а.с. 18);

- видаткова накладна № 1191 від 11.06.2014р. на суму 10 272,36 грн. (а.с. 19);

- видаткова накладна № 1460 від 11.07.2014р. на суму 6 000,00 грн. (а.с. 16);

- видаткова накладна № 1780 від 21.08.2014р. на суму 12 042,44 грн. (а.с. 17).

Однак, як стверджує позивач, відповідач отриманий товар в повному обсязі не сплатив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 51 362,42 грн.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

15.04.2015р. позивач подав до суду клопотання про доручення до матеріалів справи банківських виписок, які підтверджують сплату відповідачем заборговані у розмірі 51 362,42 грн.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач сплатив позивачу 24.03.2015р. (позовна заява подана 11.03.2015р. -а.с.45) суму заборгованості у розмірі 51 362,42 грн. за договором №121 від 15.01.2013р. (а.с.48-49).

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет позову.

Згідно з п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на викладене, провадження у справі підлягає припиненню в частині стягнення основного боргу у розмірі 51 362,42 грн. на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Позивач нарахував та просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 840,07 грн.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Відповідно до п. 6.6. договору за порушення п. 2.4. цього договору покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 814,97 грн. та інфляційні втрати - 10 228,57 грн., нарахованих станом на 03.03.2015р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач контр розрахунку не подав, у судовому засіданні пояснив, що не має заперечень щодо розрахунку позивача, однак судом проведено перерахунок, з урахуванням щодо пені положень ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України, та встановлено, що пеня дорівнює 6597,12грн., 3% річних - 814,12грн., інфляційні втрати 9854,42грн.

Оскільки, мало місце прострочення виконання зобов'язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 17 265,66грн., з яких: 6597,12грн. - пеня, 814,12грн. - 3% річних, 9854,42грн. - інфляційні втрати.

Згідно з абз. 4 п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача - 16,26грн. (0,89%), на відповідача - 1810,74 грн. (99,11%).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 49, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 51 362,42 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інтерпайп Дніпропетровський втормет" (49124, м. Дніпропетровськ, вул. Липова, 1, ідентифікаційний код 00191454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім НВА Україна" (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 74-б, ідентифікаційний код 37167701) 17 265,66грн., з яких: 6597,12грн. - пеня, 814,12грн. - 3% річних, 9854,42грн. - інфляційні втрати, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інтерпайп Дніпропетровський втормет" (49124, м. Дніпропетровськ, вул. Липова, 1, ідентифікаційний код 00191454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім НВА Україна" (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 74-б, ідентифікаційний код 37167701) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1810,74 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення -з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.04.2015

Суддя І.В. Мілєва