ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.04.15р. Справа № 904/1387/15

За позовом Першотравенського міського житлово-комунального підприємства, (м. Першотравенськ, Дніпропетровська область)

до Приватного підприємства "Фірма ЗЕТ", (м. Павлоград, Дніпропетровська область)

про стягнення 50 925,93 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Круглов Л.О. - представник (дов. № 7 від 05.03.15р.)

від відповідача: Пилипенко Р.А. - представник (дов. № 10 від 25.03.15р.)

СУТЬ СПОРУ:

Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Приватного підприємства "Фірма ЗЕТ" (далі-відповідач) про стягнення 50 925,93 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 38 507,28 грн. - основний борг, 11 062,20 грн. - інфляційні втрати, 1 351,45 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу № 211 від 15.12.2013р., в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство 10 березня 2015 року надало копію акту звірки взаєморозрахунків станом на 01.03.15р. для приєднання до матеріалів справи.

17 квітня 2015 року Приватне підприємство "Фірма ЗЕТ" подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти заявлених позовних вимог в частині стягнення інфляційного збільшення у сумі 11 062,20 грн. та 3% річних у сумі 1 351,45 грн. і просить суд відмовити повністю, оскільки позивач повинен був надати вимогу боржнику про оплату за поставлений товар, а в позовній заяві позивачем нічого не сказано про таку вимогу, отже позивач безпідставно прохає стягнути інфляційне збільшення та три проценти річних.

Представником позивача в судовому засіданні надано копію претензії про невиконання умов договору.

Суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників позивача та відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2013 року між Першотравенським міським житлово-комунальним підприємством, як продавець, та Приватним підприємством "Фірма ЗЕТ", як покупець, було укладено договір купівлі-продажу № 211.

Даний договір набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.13р. (п. 9.1. договору).

Згідно п. 1.1. договору, покупець доручає, а продавець приймає на себе зобовязання по постачанню матеріалів для монтажу внутрішньобудинкової системи теплопостачання, далі - товар, згідно погоджених специфікацій прикладених до даного договору, і які є його невід'ємною частиною.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що загальна орієнтована вартість договору складає 45 000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 2.2. договору, покупець оплачує продавцю як передоплату 100% загальної вартості специфікації.

Продукція поставляється шляхом самовивозу із складу продавця, що знаходиться у м. Першотравенськ. Датою постачання вважається дата передачі товару з двостороннім підписанням всіх необхідних товаросупроводжувальних документів на цей товар (п.п. 2.4, 2.5. договору).

Покупець зобов'язується проводити оплату за товар згідно п. 2.2. даного договору і приймати від постачальника продукцію відповідно до умов даного договору (п. 3.1. договору).

Продавець зобов'язується здійснити постачання товару згідно умов даного договору (п. 3.2. договору).

Згідно п. 5.1. договору, товар поставляється покупцю, протягом 3-х робочих днів з моменту надходження передоплати, згідно п. 2.2. на розрахунковий рахунок продавця.

У відповідності до п. 5.2. договору, датою постачання вважається дата передачі товару з двостороннім підписанням всіх необхідних товаросупроводжувальних документів на цю продукцію.

З позовної заяви вбачається, що відповідно до порядку та умов визначених вищевказаним договором, Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство прийняло на себе зобов'язання по постачанню товару (матеріалів для монтажу внутрішньо будинкової системи постачання), а Приватне підприємство "Фірма ЗЕТ" оплачує позивачу вартість даного товару.

Оплата товару здійснюється шляхом передоплати 100% загальної вартості товару. Датою постачання вважається дата передачі товару з підписанням товаросупроводжувальних документів.

Позивач зазначає, що договір укладався з метою ліквідації наслідків вибуху повітряно-газової суміші у житловому багатоквартирному будинку у м. Першотравенську.

Також, позивач стверджує, що для прискорення процесу, товар фактично було передано покупцю без попередньої передоплати, що також вказується у видатковій накладній № РН-0000059 від 20.12.13р. (а.с. 9).

Оплату відповідачем не здійснено і до теперішнього часу. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становить у сумі 38 507,28 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 38 507,28 грн.

Доказів виконання по оплаті за договором купівлі-продажу № 211 від 15.12.13р. на загальну суму 38 507,28 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, але позовні вимоги в цій частині визнав в повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Частиною 6 ст. 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений строк оплати товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення основного боргу у сумі 38 507,28 грн.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач розрахував та заявив до стягнення інфляційні втрати у сумі 11 062,20 грн. та 3% річних у сумі 1 351,45 грн., згідно розрахунку, який знаходиться в позовній заяві (а.с. 4).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши матеріали справи та розрахунки позивача, судом встановлено, що згідно п. 2.2 договору № 211 від 15 грудня 2013 року покупець оплачує продавцю як передоплату 100% загальної вартості специфікації, але товар було передано покупцю без попередньої оплати. В умовах договору не вказано конкретну дату здійснення оплати в такому випадку.

Позивач повинен був надати вимогу (претензію, або наприклад рахунок) відповідачу про оплату за поставлений товар.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно претензії про невиконання умов договору від 12.01.2015р., позивачем було направлено на адресу відповідача вимоги щодо сплати існуючої заборгованості, однак, претензія повернута поштовою установою позивачу за закінченням терміну зберігання, тобто відповідачем не було отримано вказану претензію та з самої претензії не видно з якого строку починається відлік прострочення сплати боргу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

За наведених обставин справи, а також на підставі ч. 2 ст. 530 УК України, суд не вбачає підстав для задоволення нарахованих інфляційних втрат та 3% річних, відхиляє доводи позивача у справі, наведені в обґрунтування заявлених позовних вимог цій частині, оскільки позивачем не доведено конкретну дату виконання прострочення боргу.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по справі покладаються на відповідача пропорційно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Фірма ЗЕТ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Садовніченко, буд. 2 ж; ) на користь Першотравенському міському житлово-комунальному підприємству (52800, Дніпропетровська область, м. Першотравенськ, вул. Комсомольська, 12; ) - 38 507 (тридцять вісім тисяч п'ятсот сім) грн. 28 коп. основного боргу, 1 381 (одна тисяча триста вісімдесят одна) грн. 47 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30.04.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін