ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 року Справа № 904/4479/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Чоха Л.В., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Ситниковій М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Рябко А.О., представник, дов. № б/н від 05.01.15

від відповідача: Ластіна Ю.С., представник, дов. № 27 від 15.05.15

розглянувши у відкритому судовому засіданні Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНІЛ" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015р. у справі № 904/4479/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АД-ШИНА", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНІЛ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 23 556,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року (суддя Соловйова А.Є.) позов задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНІЛ» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АД-ШИНА» 23 556,33 грн. заборгованості.

Рішення суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 1550, щодо своєчасної сплати коштів позивачу за поставлений товар.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що не підписував накладних №ABSI006916 від 26.11.2012р., №ABSI006925 від 26.11.2012р., а отже зазначені накладні не можуть бути належним доказом отримання відповідачем товару і відповідно строк оплати не може бути встановлений, за товар, який відповідач не отримував.

Що стосується виданих відповідачем довіреностей на отримання товару, то вони не можуть бути доказом отримання такого товару, оскільки лише надають уповноваженій особі підприємства право на отримання певних цінностей.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі. Просить рішення суду скасувати і в позові відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач та вказав, що відсутність у видатковій накладній підпису особи яка отримала товар не є беззаперечним доказом того, що товар не було отримано. Підтвердження отримання товару є наявні у позивача оригінали належним чином оформлених відповідачем довіреностей на отримання матеріальних цінностей, зазначених в накладних. Суд з урахуванням усіх обставин справи правильно дійшов висновку про отримання товару відповідачем у зв'язку з чим задовольнив позовні вимоги. Просить рішення суду залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що товар, зазначений у видаткових накладних №ABSI006916 від 26.11.2012р.та №ABSI006925 від 26.11.2012р., відповідачем не отримувався. Також податкові накладні, виписані позивачем за цими операціями ним не отримувалися та до податкової звітності не включалися. Просить апеляційну скаргу задовольнити і рішення суду скасувати.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

30.10.2012р. між ТОВ «АД ШИНА» (постачальник) та ТОВ «ВІНІЛ» (покупець) укладено договір довгострокового постачання №1550, згідно якого Постачальник зобов'язався на протязі дії Договору поставляти Покупцю товар за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що остаточно погоджуються сторонами в Додатках, які є невід'ємною частиною Договору, а також виконувати шиномонтажні послуги, а Покупець зобов'язався приймати товар та оплачувати на встановлених Договором умовах (п.1.1 Договору).

Загальний обсяг та асортимент (номенклатура) товару, що поставляється, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, поставленого окремими партіями за всіма видатковими накладними на протязі дії договору(п.1.2 договору).

Згідно п.4.2 Договору, покупець зобов'язаний провести повний розрахунок за отриману партію товару в термін 30 днів від дати, зазначеної у видатковий накладній.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 41 480,54 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014р. в позові було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.11.2014р. рішення господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволенні частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 9 519,36 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 24.12.2014р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.11.2014р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014р. у даній справі скасовані в частини відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 23 556,33 грн. і справу в цій частині направлено на новий розгляд.

Як на доказ поставки товару на суму 23 556,33 грн. позивач посилається на:

- видаткову накладну №ABSI006916 від 26.11.2012р., за якою поставлений товар загальною вартістю 7 700,04 грн.; довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей №В013863 від 23.11.2012р.; податкову накладну від 26.11.2012р. порядковий № 709;

- видаткову накладну №ABSI006925 від 26.11.2012р., за якою поставлений товар загальною вартістю 15 856,33 грн.; довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей №В013862 від 23.11.2012р.; податкову накладну від 26.11.2012р. порядковий № 712.

Відповідач заперечує факт отримання товару.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що належним та допустимим доказом отримання товару є видаткова накладна, яка оформлена належним чином і відповідає вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки саме така накладна є первинним обліковим документом, який фіксує та підтверджує господарську операцію.

Оглянувши видаткову накладну №ABSI006916 від 26.11.2012р., за якою поставлений товар загальною вартістю 7 700,04 грн. та видаткову накладну №ABSI006925 від 26.11.2012р., за якою поставлений товар загальною вартістю 15 856,33 грн., колегія суддів констатує, що зазначені видаткові накладні не відповідають вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки в них відсутній особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу отримувача товару.

Тому самі по собі ці накладні не є належним та достатнім доказом підтвердження здійснення між сторонами господарської операції.

Належним чином оформлена довіреність на отримання матеріальних цінностей не є доказом отримання товару та підтвердженням здійснення господарської операції, оскільки довіреність засвідчує лише право особі, якій вона видана, на отримання матеріальних цінностей від контрагента.

Колегією суддів, з метою вирішення питання визнання відповідачем господарських операцій за вищезазначеними видатковими накладними, ухвалою від 23.03.2015р. Спеціалізовану ДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровськ зобов'язано повідомити, чи подавалися ТОВ «Вініл» податкова накладна від 26.11.2012р. порядковий № 709 та податкова накладна від 26.11.2012р. порядковий № 712 на підтвердження господарських відносин з ТОВ «Ад-Шина» на суму відповідно 7 700,04 грн. та 15 856,33 грн.

Згідно наданої ДПІ копії розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за 11 місяців 2012 року та інформації з єдиного реєстру податкових накладних (т.2 а.с.153-168) встановлено, що вищезазначені податкові накладні на підтвердження отримання товару за спірними накладними на суму 23 556,33 грн. відповідачем до ДПІ на надавалися.

Таким чином позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту отримання товару на суму 23 556,33 грн. за видатковими накладними №ABSI006916 та №ABSI006925 від 26.11.2012р.

Тому з цих підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає задоволенню. Рішення суду підлягає скасуванню у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Судові витрати за апеляційний перегляд покласти ТОВ «АД ШИНА».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНІЛ" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015р. у справі № 904/4479/14 скасувати. Прийняти нове рішення.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 23 556,33 грн. боргу відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АД ШИНА» на користь ТОВ «ВІНІЛ» 913,50 грн. витрат з судового збору.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено 22.04.2015р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Л.О.Чимбар

__________________ Л.В.Чоха