РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"27" квітня 2015 р. Справа № 903/1306/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Саврій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Фізичної особи-підприємця Оліферовича Ігоря Сергійовича

на рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2015 р.

у справі № 903/1306/14 (суддя Костюк С.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Корпач Світлани Аркадіївни

до відповідача Фізичної особи - підприємця Оліферовича Ігоря Сергійовича

про стягнення 9 767,11 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Голошва В.Л., Корпач В.К.;

від відповідача: Багіров Р.А.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.03.2015р. у справі №903/1306/14 позов фізичної особа - підприємця Корпач Світлани Аркадіївни до фізичної особи - підприємця Оліферовича Ігоря Сергійовича про стягнення 9 767,11 грн. задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Оліферовича Ігора Сергійовича в користь фізичної особи-підприємця Корпач Світлани Аркадіївни 9577,56 грн., з них 8146 грн. заборгованості, 1319,13 грн. інфляційних, 112,43 грн. відсотків річних, а також 1791,54 грн. витрат по судовому збору. В решті позову відмовлено.

При прийнятті вищевказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 04.01.2014 року між ПрАТ "Шацьке РТП" та Приватним підприємцем Корпач С.А. було укладено договір суборенди земельної ділянки. 01.03.2014 року між ФОП Корпач С.А. та ФОП Оліферовичем І.С. було укладено договір оренди торгового місця №11.

Судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено, що відповідач орендував торгівельні місця з березня по жовтень 2014 року включно, загальна сума орендної плати становила 26 208 грн. Згідно прибуткових касових ордерів, наданих позивачем, від Оліферовича І.С. за оренду торгових місць в період з квітня по вересень 2014 року було отримано 18 062 грн., тому заборгованість відповідача становить 8 146 грн.

При вирішенні спірних правовідносин, судом першої інстанції враховано відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

З урахуванням того факту, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного та неповного проведення відповідачем розрахунку з позивачем по договору оренди торгового місця, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по оплаті за оренду в розмірі 8146 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних, то суд першої інстанції з урахуванням ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України та на підставі здійснення перерахунку інфляційних, наданих позивачем, дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині, а саме на суму 1319,13 грн.

Стосовно вимоги про стягнення відсотків річних, то місцевий господарський суд зазначив, що з розрахунку позивача річні розраховано на заборгованість, яка значилась на кожне перше число наступного місяця, а не з врахуванням часткових проплат протягом місяця, однак суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині на суму 112,43 грн., яка заявлена позивачем.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач - фізична особа - підприємець Оліферович Ігор Сергійович звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2015 р. у справі № 903/1306/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

На підтвердження своїх доводів апелянт вказує, зокрема, наступне:

- в даній ситуації, розірвання договору згідно угоди від 30.09.2014р. відбулось за згодою сторін, як це визначено ст. 651 ЦК України, а не шляхом дострокового припинення договору в зв'язку з настанням випадків, визначених п.9.5. договору, як зазначає суд першої інстанції (шляхом надіслання повідомлення позивачем відповідачу);

- 30.09.2014р. між сторонами (продавцем - відповідач та ринком - позивач, в особі його уповноваженого представника, який діяв на підставі довіреності від 13.02.2014р.) було укладено в письмовій формі угоду про розірвання Договору оренди торгового місця №11 від 01.03.2014р. Як вбачається із п. 1. угоди сторони дійшли взаємної згоди про розірвання Договору оренди торгового місця з 30.09.2014р.;

- згідно з п. п. 2, 3 угоди про розірвання Договору оренди торгового місця №11 від 01.03.2014 р. станом на 30.09.2014 р. заборгованість продавця перед ринком становить 0,00 грн. З моменту набрання чинності даною угодою (30.09.2014р.) сторони не вважаються пов'язаними будь-якими правами чи обов'язками;

- особа, яка діяла від імені позивача - Стаднік Ю.О., мала повний обсяг прав на укладення даної угоди, визначений довіреністю. Відповідно до довіреності від 13.02.2014р., посвідченої приватним нотаріусом Луцького РНО Гордійчук М.В., виданою ФОП Корпач С.А. (позивачем) на ім'я Стадніка Ю.О., останній мав право укладати від імені Корпач С.А., як фізичної особи - підприємця (а не фізичної особи), договори, які б стосувалися її підприємницької діяльності (в тому числі договори найму (оренди) приміщень, договори страхування майна, що використовується для здійснення підприємницької діяльності тощо), вносити до них зміни, припиняти (розривати) такі договори. Таким чином, укладаючи угоду про розірвання договору представник позивача Стаднік Ю.О. діяв в межах наданих йому Корпач С.А. повноважень, визначених вищевказаною довіреністю;

- довіреністю надається право повіреному вести облік отриманих довірителем доходів та здійснених витрат, а тому підписуючи угоду та зазначаючи в ній факт відсутності заборгованості по орендній платі, повірений володів інформацією про стан здійснення розрахунків із відповідачем;

- для можливості використовувати земельну ділянку в тому стані, яка вона обумовлена в договорі суборенди (з благоустроєм), позивачем і було укладено договір оренди від 04.02.2014р. з ПрАТ «Шацьке РТП», відповідно до якого об'єкт оренди, визначений у Додатку №1 до договору оренди від 04.02.2014р. (благоустрій території Шацького ринку та огородження) передається в оренду орендарю (позивачу) для виконання функцій, передбачених зареєстрованими ФОП Корпач С.А. видами діяльності;

- з 01.10.2014р. договір оренди (благоустрою) був розірваний за взаємною згодою сторін 01.10.2014р. на підставі угоди про розірвання договору оренди.

З огляду на викладені вище аргументи на підтвердження своєї правової позиції, відповідач вважає, що судом першої інстанції було задоволено позов за відсутності на те визначених законом підстав, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати.

Від позивача - фізичної особи - підприємця Корпач Світлани Аркадіївни надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги -відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне.

- станом на 01.11.2014 року загальна заборгованість Оліферовича І.С. за орендною платою перед ФОН Корпач С.А. становила 8 146 грн.;

- під час судового засідання у суді першої інстанції представник Оліферовича І.С. жодних документів про сплату коштів на протязі березня-жовтня 2014 року не надав, а тому його твердження про відсутність заборгованості перед ФОП Корпач С.А. є безпідставними;

- дії стосовно розірвання даного Договору Стадніком Ю.О., котрий із 13.02.2014 р. перебував у трудових відносинах із ФОП Корпач С.А., були вчинені самочинно, безпідставно, без подальшого відображення у матеріалах бухгалтерського обліку та інформування позивача і бухгалтера Сиротюк Н.В. Факт наявності заборгованості ФОП Оліферович І.С. по орендній платі за жовтень 2014 року в обліковій документації ФОП Корпач С.А. відображений по даний час;

- Стадніком Ю.О. було порушено п.п.3.12, 5.6 та 9.6 Договору оренди, яким передбачено строки попереднього погодження факту та строків його розірвання;

- ФОП Оліферовичем І.С. не дотримано умов п. 9.7, яким передбачено, що, у разі дострокового розірвання Договору, він зобов'язаний у 5-ти (п'яти) денний термін звільнити торгове місце. Однак відповідач як і у жовтні 2014 року, так і по даний час продовжує його орендувати на невідомих мені умовах. Факт укладення Договору у вересні-жовтні 2014 року спростовується письмовими поясненнями головного бухгалтера ПрАТ "Шацьке РТП" Сиротюк Н.В. та його директора - Шепелі О.С.;

- питання про розірвання договорів станом на вересень 2014 року навіть не ставилось, а ФОП-підириємцем Корпач С.А. у повній мірі у жовтні 2014 року сплачувались податки, виконувались інші зобов'язання перед орендарями, визначені розділом 2 і п.4.1 Договору;

- Стаднік Ю.О. без попереднього повідомлення довірителя уклав Угоду про розірвання договору оренди усупереч наданим повноваженням. Такі дії не були направлені на правильне, повне і ефективне ведення прав та захисту інтересів позивача.

За наведених вище підстав, позивач вважає, що рішення суду першої інстанції є цілком законним, а тому підстави для його скасування відсутні.

27 квітня 2015 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

Надав суду для огляду оригінали квитанцій до прибуткових касових ордерів на оплату за оренду торгового місця, всього на суму 23 362 грн., станом на 28.09.2014р., які містять відбиток печатки позивача та підписи головного бухгалтера Сиротюк Н.В., що є ідентичними підписам, виконаних від імені Сиротюк Н.В. на прибуткових касових ордерах, наданих до матеріалів справи позивачем. Завірені копії вказаних квитанцій до прибуткових касових ордерів були подані апеляційному господарському суду з супровідним листом зареєстрованим 23.04.2015р. (а.с. 167-176).

Також, пояснив, що проведення оплати за оренду торгового місця у лютому згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 28.02.2014р. № 149 на суму 500 грн. здійснено в якості передоплати за Договором оренди торгового місця від 01.03.2014р.

За таких обставин, відповідач вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2015 р. у справі №903/1306/14 слід скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Представники позивача - фізичної особи - підприємця Корпач Світлани Аркадіївни в судовому засіданні заявили, що з доводами апелянта не погоджуються, вважають їх безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. Не надали обгрунтованих пояснень на спростування факту проведення відповідачем оплати за договором оренди в повному обсязі. Пояснили, що кошти за квитанціями № 295 від 30.03.2014р. на суму 4000 грн., № 1691 від 17.09.2014р. на суму 800 грн. могли бути прийняті від імені позивача Стадніком Ю.О., але не передані позивачу, а також не заперечують той факт, що квитанцією до прибуткового касового ордера від 28.02.2014р. № 149 на суму 500 грн. були отримані, однак за іншим договором між сторонами.

З огляду на зазначене, просять суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Крім того, в судовому засіданні представником позивача в усній формі заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі №903/1306/14. Мотивуючи свою заяву, позивач як підставу для зупинення провадження вказує той факт, що для підтвердження факту проведення відповідачем оплати торгового місця за Договором оренди необхідним є встановити належність підписів, виконаних на квитанціях до прибуткових касових ордерів № 295 від 30.03.2014р. на суму 4000 грн., № 1691 від 17.09.2014р. на суму 800грн., наданих відповідачем, особі Сиротюк Н.В., а також з'ясувати питання щодо неправомірного використання печатки позивача на первинних документах при фіксації наведеної господарської операції.

Представник відповідача - фізичної особи - підприємця Оліферовича Ігоря Сергійовича в судовому засіданні заперечив щодо заявленого представником позивача клопотання про зупинення провадження у даній справі. Вважає, що підстави для призначення експертизи та зупинення провадження у справі №903/1306/14 відсутні, а наявність вказаних квитанцій підтверджує відсутність боргу, що і було зафіксовано в угоді про розірвання Договору оренди торгового місця від 30.09.2014р., тому вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, 04.01.2014 року між ПрАТ "Шацьке РТП" (орендар) та Приватним підприємцем Корпач С.А. (орендодавець) укладено договір суборенди земельної ділянки (а.с. 35-37).

За умовами п. 1.1 вказаного договору суборенди орендар на підставі рішення Шацької селищної ради від 30.01.2014р. № 32/8 та Договору оренди землі від 12.12.2011р. надає, а суборендар приймає у строкове оплатне користування земельну ділянку для розміщення торгово-розважального комплексу, що знаходиться за адресою: смт. Шацьк, вул.. 50 років Перемоги, 6 Волинської області.

Пунктом 5.2 цього ж договору визначено цільове призначення земельної ділянки для розміщення торгово-розважального комплексу. Дія даного договору припинилась з 01.11.2014 року в зв'язку з укладенням між сторонами 29.10.2014 року угоди про розірвання договору суборенди земельної ділянки (а.с. 133).

Також в матеріалах справи містяться копії договору оренди від 04.02.2014 року між ФОП Корпач С.А. (орендар) та ПрАТ "Шацьке РТП" (орендодавець), додатку №1 до даного договору, угоди від 01.10.2014 року про розірвання даного договору з 01.10.2014 року (а.с. 104-109).

Предметом договору оренди від 04.02.2014 року є такі об'єкти оренди: благоустрій території Шацького ринку балансовою вартістю 508 161,26 грн. та огородження балансовою вартістю 157015,51 грн., які були передані орендарю за актом прийому-передачі на умовах визначених договором оренди від 04.02.2014 року.

01.03.2014 року між ФОП Корпач С.А. («Ринок» по договору) та ФОП Оліферовичем І.С. («Продавець» по договору) було укладено договір оренди торгового місця №11 (а.с.4-7).

За умовами п.1.1. зазначеного договору відповідно до цього договору Ринок надає Продавцю в оренду торгівельне місце, а продавець зобов'язується використовувати його відповідно до умов цього Договору, Правил торгівлі на ринку, вимог чинного законодавства та сплачувати Ринку плату, передбачену цим договором.

Згідно з п. 1.3. договору Продавцю було передано в оренду вісім торгових місць за №№565, 566, 416, 417, 564, 567, 568, 569.

Відповідно до п.1.3 площа, яку займає торгівельне місце з відкритими дверима - це площа майданчика для розміщення ларька, палатки, контейнера на речовому та продовольчому ринках.

У п. 1.5. договору сторони погодили, що вартість за один календарний місяць становить 3276 грн. без ПДВ, яка сплачується в касу Ринку або на розрахунковий рахунок Ринку до 5 числа поточного місяця (п.4.3).

Згідно з п.9.1 договір укладений на термін до 31.12.2014 року і набирає чинності з дня його підписання.

У відповідності до п. 9.2. даний договір є одночасно актом приймання-передачі оренди торгового місця, визначеного п.1.3 договору.

Пунктом 9.5. договору передбачено випадки дострокового припинення договору на вимогу однієї із сторін. А згідно з п.9.6. дострокове припинення договору відбувається автоматично, через 10 календарних днів після відправлення письмового повідомлення стороні договору

Представником відповідача до матеріалів справи долучено копію Угоди про розірвання Договору оренди торгового місця № 11 від 01.03.204р., яку 30.09.2014р. укладено ФОП Корпач Світланою Аркадіївною, в інтересах якої діє громадянин України Стаднік Юрій Олександрович, що діє на підставі Довіреності від 13.02.2014р., та ФОП Оліферовичем Ігорем Сергійовичем (а.с. 44).

За умовами наведеної вище Угоди сторони дійшли взаємної згоди про розірвання Договору оренди торгового місця № 11 від 01.03.2014р. з « 30» вересня 2014 року. Сторони дійшли згоди, що заборгованість «продавця» перед «ринком» станом на 30.09.2014р. становить 0, 00 грн. З моменту набрання чинності даної Угоди, сторони не вважаються пов'язаними будь-якими правами чи обов'язками. Дана Угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами.

Вказана Угода засвідчена підписами відповідача та уповноваженого представника позивача.

Таким чином, станом на перше жовтня 2014 року договірні зобов'язання сторін за договором оренди є припиненими.

При цьому, в матеріалах справи наявна копія довіреності від 13.02.2014р., посвідчена приватним нотаріусом Луцького РНО Гордійчук М.В., відповідно до якої ФОП Корпач С.А. на підставі договору - доручення уповноважила Стадніка Юрія Олександровича бути представником з наданням права укладати від імені Корпач С.А. як фізичної особи - підприємця договори, які б стосувалися її підприємницької діяльності (в тому числі договори найму (оренди) приміщень, договори страхування майна, що використовується для здійснення підприємницької діяльності тощо), вносити до них зміни, припиняти (розривати) такі договори у випадках і на умовах, відомих представникам ФОП Корпач С.А. (а.с. 45).

Як свідчать матеріали справи, відповідач орендував торгівельні місця з березня по вересень 2014 року включно, тобто сім місяців, а тому, з урахуванням п. 1.5. Договору оренди торгового місця №11 від 01.03.2014р., загальна сума орендної плати становить 22 932 грн. (3276х7).

В матеріалах справи наявні копії прибуткових касових ордерів (№ 311 від 02.04.2014р. на суму 600 грн., №329 від 06.04.2014р. на суму 600 грн., № 388 від 13.04.2014р. на суму 500 грн., № 495 від 30.04.2015р. на суму 500 грн., № 530 від 04.05.2014р. на суму 1000 грн., № 651 від 21.05.2014р. на суму 362 грн., № 742 від 28.05.2014р., № 800 від 11.06.2014р. на суму 1000 грн., № 828 від 15.06.2014р. на суму 1000 грн., № 925 від 25.06.2014р. на суму 1000 грн., № 995 від 02.07.2014р. на суму 800 грн., № 1051 від 09.07.2014р. на суму 800 грн., № 1081 від 13.07.2014р. на суму 600 грн., № 1136 від 20.07.2014р. на суму 1000 грн., № 1223 від 27.07.2014р. на суму 800 грн., № 1319 від 06.08.2014р. на суму 1000 грн., № 1433 від 18.08.2014р. на суму 1000 грн., № 1529 від 27.08.2014р. на суму 1000 грн.. № 1586 від 31.08.2014р. на суму 600 грн., № 1615 від 07.09.2014р. на суму 700 грн., № 1655 від 14.09.2014р. на суму 500 грн., №1745 від 21.09.2014р. на суму 500 грн., № 16768 від 24.09.2014р. на суму 400 грн., № 1785 від 28.09.2014р. на суму 1000 грн.) всього на суму 18 062 грн. Наведеними документами стверджується факт проведення відповідачем розрахунків з позивачем за оренду торгового місця з частковим простроченням визначеного п. 4.3. Договору оренди від 01.03.2014р. розрахункового періоду (а.с. 68-80).

Окрім того, представником відповідача 23.04.2015р. подано супровідний лист від 22.04.2015р. з проханням про долучення до матеріалів справи належним чином завірених копій квитанцій про сплату орендної плати за договором оренди торгового місця № 11 від 01.03.2014р. та розрахунок сплати орендних платежів за договором оренди торгового місця № 11 від 01.03.2014р., згідно з яким відповідачем станом на момент звернення позивача з позовом до суду першої інстанції (24 грудня 2014року) проведено оплату на суму 23 362 грн. (а.с. 167-176).

Таким чином, з урахуванням загальної вартості оренди торгового місця протягом вказаного періоду, яка становить 22 932 грн., проведених відповідачем проплат, як у межах визначеного розрахункового періоду, так і за його межами, а також, приймаючи до уваги період, протягом якого діяли договірні правовідносини між сторонами на підставі наведеного Договору оренди, станом на момент звернення позивача з позовом до суду відповідач провів розрахунки всього на суму, яка складає 23 362 грн.

30.10.2014 року підприємцю Оліферович І.С. було направлено попередження про наявність заборгованості в сумі 8784 грн. та розірвання договору оренди з 01.11.2014 року, дане попередження отримано Оліферович особисто 11.11.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення №358 (а.с.8, 21).

Позивач - ФОП Корпач С.А. звернувся з позовом, уточненим заявою від 26.01.2015 року, про стягнення з відповідача - ФОП Оліферовича І.С. 9177,73 грн., з них 8146 грн. заборгованості по орендній платі, 919,30 грн. інфляційних нарахувань, 112,43 грн. 3% річних, а також 200 грн. послуг адвоката (а.с. 2-26).

Заявою від 11.03.2015 року позивач збільшив суму позову та просив стягнути з відповідача 9767,11 грн., з них 8146 грн. заборгованості по договору оренди торгових місць, 1508,68 грн. інфляційних та 112,43 грн. процентів річних (а.с. 135).

Протоколом судового засідання господарського суду Волинської області від 11.03.2015р. у справі № 903/1306/14 засвідчується той факт, що представник позивача в судовому засіданні в усній формі відмовився від стягнення витрат на послуги адвоката в сумі 200 грн. (а.с. 137).

Крім того, протоколами судових засідань суду першої інстанції від 27.01.2015р., 10.02.2015р. та від 23.02.2015 р. у даній справі засвідчується той факт, що відповідач підтверджує укладення 30.09.2014 р. між сторонами Угоди про розірвання договору оренди торгового місця № 11 від 01.03.2014 р. (а.с. 46, 81, 88).

При цьому, в ухвалі господарського суду Волинської області від 10.02.2015р. у справі № 903/1306/14 судом прийнято до уваги ту обставину, що згідно розрахунку позивача орендна плата нарахована за жовтень 2014 року, а згідно угоди від 30.09.2014 року, договір розірвано з 30.09.2014 року. Дана угода підписана від імені Корпач С.А. підприємцем Стадник Ю.О., який діяв згідно довіреності від 13.02.2014 року. Даною довіреністю передбачено повноваження на укладення договорів, що стосуються підприємницької діяльності, в тому числі оренди приміщень, вносити в них зміни та припиняти їх (а.с. 82).

Аналізуючи встановлені обставини у даній справі та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать встановлені обставини у даній справі, між сторонами склалися правовідносини на підставі укладення договору оренди торгового місця.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата,розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму.

За приписами ч. ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 1, 2, 3 ст. 653 ЦК України унормовано, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Як визначено статтею 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як стверджується наявними в матеріалах справи доказами, між сторонами укладено Угоду про розірвання Договору оренди торгового місця № 11 від 01.03.2014р., за умовами якої дійшли згоди про розірвання вказаного договору з « 30» вересня 2014 року та про те, що заборгованість «продавця» перед «ринком» станом на 30.09.2014р. становить 0, 00 грн.

Вказана Угода є чинною, доказів про визнання останньої недійсною в судовому порядку позивачем не надано.

Окрім того, повноваження Стадніка Ю.О. діяти в інтересах та від імені позивача при підписанні наведеної угоди підтверджуються наявною в матеріалах справи довіреністю від 13.02.2014р., посвідченою приватним нотаріусом Луцького РНО Гордійчук М.В.

Згідно зі ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 239 ЦК України передбачено правові наслідки вчинення правочину представником. Так, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

При цьому, з'ясовуючи питання про повноваження Стадніка Ю.О. діяти в інтересах та від імені позивача, колегія суддів, виходячи зі змісту наведеної довіреності, констатує, що представнику позивача, з поміж іншого, надано право укладати від імені Корпач С.А. як фізичної особи - підприємця договори, які б стосувалися її підприємницької діяльності (в тому числі договори найму (оренди) приміщень, договори страхування майна, що використовується для здійснення підприємницької діяльності тощо), вносити до них зміни, припиняти (розривати) такі договори у випадках і на умовах, відомих представникам ФОП Корпач С.А.

З огляду на відсутність в матеріалах справи належних доказів на спростування факту чинності наведеної вище довіреності (її відкликання чи скасування) у колегії суддів не виникає сумнівів щодо укладення Угоди про розірвання Договору оренди торгового місця № 11 від 01.03.2014р. зі сторони позивача уповноваженою на те особою.

За наведених обставин, факт вчинення правочину про розірвання договору оренди уповноваженим представником позивача породжує відповідні правові наслідки у розуміння ст. 239 ЦК України як то припинення зобов'язань за договором оренди.

Таким чином, з урахуванням норми, наведеної у ст. 653 ЦК України, зобов'язання за договором оренди торгового місця № 11 від 01.03.2014р. є припиненими, починаючи з 1 жовтня 2014 року. Відповідно, тривалість періоду виконання сторонами зобов'язань за вказаним договором закінчується 30 вересня 2014 року.

Як було встановлено вище, наявними в матеріалах справи копіями прибуткових касових ордерів, наданих позивачем, засвідчується факт проведення позивачем проплат з частковим прострочення на момент звернення позивача з позовом на суму 18 062 грн., що не заперечується в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представниками позивача. Наведені документи містять підписи головного бухгалтера та касира Сиротюк Н.В., та скірплені печаткою позивача (а.с. 68-80).

При цьому, долученими представником відповідача до матеріалів справи завіреними копіями квитанцій про сплату орендної плати за договором оренди торгового місця № 11 від 01.03.2014р., оригінали яких оглянуто в судовому засіданні судом апеляційної інстанції, засвідчується той факт, що відповідачем станом на момент звернення позивача з позовом до суду першої інстанції (24 грудня 2014 року) проведено оплату на суму 23 362 грн. Зазначені документи також містять підписи головного бухгалтера та касира, виконані від імені Сиротюк Н.В., які візуально є ідентичними підписам головного бухгалтера і касира, здійснених на прибуткових касових ордерах, наданих позивачем. Також скріплені відбитком печатки позивача.

Окрім того, в судовому засіданні представники позивача підтвердили той факт, що кошти на підставі прибуткових касових ордерів приймалися на рахунок позивача Сиротюк Н.В. Також вказали на те, що не виключають факт прийняття коштів в інтересах позивача іншою неуповноваженою на те особою, а саме Стадніком Ю.О. При цьому, не надали жодних доказів на спростування факту прийняття зазначених коштів уповноваженою на те особою в інтересах позивача, а також щодо фальсифікації наданих відповідачем документів шляхом підроблення підпису Сиротюк Н.В. чи незаконного використання печатки позивача.

Таким чином, доказів того, що печатку ФОП Корпач С.А. було викрадено або втрачено позивач суду не надав.

Також, судова колегія зважає на те, що позивач не позбавлений права звернутися із заявою до правоохоронних органів щодо перевірки дій відповідача по факту вчинення протиправного діяння, зокрема, передбаченого ст. 358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, їх збут, використання підроблених документів).

При цьому, в матеріалах справи відсутні документи щодо порушення кримінального провадження стосовно як особи відповідача, так і щодо уповноваженої особи позивача Стадніка Ю.О. по факту вчинення злочинного діяння в частині проведення господарських операцій з позивачем, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Стосовно тверджень позивача про необхідність встановлення з переліку осіб, які уповноважені були вчиняти від імені позивача юридично значимі дії, особи, яка фактично здійснювала від імені позивача прийняття оплати за оренду торгових місць, то колегія суддів з урахуванням положень ст. ст. 42, 43 ГК України, відповідно до яких підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку; підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (ст. 44 ГК України), зважає на те, що наведене питання за своїм характером є внутрішньовиробничим, а тому з'ясування останнього належить до компетенції виключно суб'єкта господарювання.

Крім того, з урахуванням визначених на конституційному рівні (ст. 129 Конституції України) таких основних засад судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів відзначає, що обов'язок доказування фактичних обставин, що мають значення для справи, повною мірою покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, а суд лише може за їх клопотанням сприяти у витребуванні доказів у разі виникнення при їх поданні певних труднощів. Окрім того, в силу дії ст. 33 ГПК України, на кожну сторону покладається обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, суд організовує процес та створює умови для реалізації повною мірою кожною із сторін своїх процесуальних прав. Тобто, суд не приймає участі у доведенні правової позиції будь-якої із сторін, оскільки за своїм правовим статусом не є учасником судового процесу, а виконує роль органу, який вирішує спір з урахуванням позиції кожної із сторін, доведеної у встановленому законом порядку.

Відтак, з урахуванням наявних в матеріалах справи прибуткових касових ордерів, якими засвідчується факт проведення відповідачем оплати за договором оренди, колегія суддів констатує, що відповідачем проведено оплату за користування орендованим майном за період з березня по вереснь 2014 року включно в повному обсязі, у зв'язку з чим в останнього відсутня заборгованість перед позивачем.

Пунктом 1.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637, визначено, що касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форми касових ордерів, що використовуються спеціалізованими підприємствами та установами Національного банку України, які не мають оборотної каси, установлюються відповідним нормативно-правовим актом Національного банку України.

Відповідно до ч. 8 ст. 193 Господарського кодексу України управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини. Відповідно до цієї норми таким письмовим посвідченням є письмовий документ, який складений згідно з вимогами чинного законодавства і посвідчує виконання зобов'язання.

Чинне законодавство встановлює обов'язкові вимоги до документів (за формою та змістом), що мають підтверджувати виконання господарських зобов'язань. Загальні вимоги до вказаних документів встановлені у ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також - у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого Мін'юстом України 05.06.95 р. за № 168/704 /з подальшими змінами до нього/, де визначені обов'язкові реквізити первинних документів. Крім того, до первинних документів включаються додаткові реквізити в залежності від характеру операції.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Для надання їм юридичної сили і доказовості первинні документи мають містити обов'язкові реквізити за п.2.4 цього Положення, зокрема - посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно ч.1 п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначено, зокрема, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Надані позивачем та відповідачем копії прибуткових касових ордерів та копії квитанцій до прибуткових касових ордерів виконані на паперових носіях і при цьому містять підписи уповноваженої особи Сиротюк Н.В. про прийняття від відповідача оплати за оренду торгового місця, а також скріплені відбитком печатки позивача.

Таким чином, наведеними вище первинними документами засвідчується факт проведення оплати відповідачем на рахунок позивача за період існування договірних зобов'язань з частковим простроченням, проте в повному обсязі, на момент звернення з позовом до суду першої інстанції.

Усупереч встановленим обставинам та наведеним вище положенням чинного законодавства, суд першої інстанції не прийняв до уваги факт укладення між сторонами 30.09.2014р. Угоди про розірвання Договору оренди торгового місця №11 від 01.03.2014р., яка є дійсною, а також судом не прийнято до уваги факт належного підтвердження повноважень представника позивача, який діяв при укладенні наведеної Угоди від імені позивача на підставі виданої довіреності від 13.02.2014р., яка теж є чинною.

Зокрема, ПрАТ "Шацьке РТП" в листі від 06.03.2015 року повідомило про відсутність договорів оренди торгових місць з підприємцем Оліферовичем І.С. з жовтня 2014 року. Також, вказало на те, що відповідно до договору оренди благоустрою території Шацького ринку ФОП Корпач С.А. орендувала благоустрій (територію) Шацького ринку, на яких і розміщені торгівельні місця. Проте, з 01.10.2014р. Корпач С.А. втратила таке право оренди згідно угоди про розірвання договору оренди від 04.02.2014р., а тому й відповідно не вправі була здавати в оренду торгівельні місця підприємцям для здійснення торгівлі, оскільки таке право перейшло до ПрАТ"Шацьке РТП" (а.с. 102).

Вказаним додатково підтверджується факт припинення зобов'язань сторін за договором оренди, починаючи з 1 жовтня 2014 року.

Встановлені факти вказують на безпідставність вимог позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості по орендній платі в розмірі 8146 грн.

В абз. 3 п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК (п.1-1 ч. 1 ст. 80) можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся із позовом до господарського суду 24.12.2014 р., тоді як станом на 28.09.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем була погашена в повному обсязі.

Таким чином, відсутність заборгованості до порушення провадження у даній справі вказує на наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відтак, суд першої інстанції дійшов хибного висновку стосовно стягнення з відповідача заборгованості у визначений період, включаючи жовтень місяць 2014 року. А тому в задоволенні позову в частині стягнення суми основного боргу слід відмовити.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановленими у даній справі обставинами підтверджується факт часткового прострочення виконання зобов'язань відповідачем.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (Постанова Верховного Суду України від 12.12.2011 р. в справі №07/238-10).

З'ясовуючи питання про підставність заявлених позовних вимог в частині стягнення інфляційних та річних, суд апеляційної інстанції зважає на те, що на момент звернення позивача з позовом борг за договором оренди у відповідача перед позивачем відсутній. Окрім того, до матеріалів справи долучено розрахунки інфляційних, які здійснені позивачем на суми боргу, що не узгоджуються із проведеними відповідачем частковими проплатами протягом відповідного розрахункового місяця, а також за періоди, в межах яких зобов'язання сторін за договором оренди від 01.03.2014р. є припиненими. При цьому, дослідивши розрахунок річних, наданий позивачем, колегія суддів встановила, що позивачем не враховано проведені відповідачем проплати у період дії договірних правовідносин протягом березня - вересня 2014 року, відповідно, розрахунок річних здійснено на суми боргу, які не відповідають дійсності, та з урахуванням невірного періоду прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення інфляційних та річних не є обгрунтованими, а, відтак, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити за безпідставністю.

За таких обставин, суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та допустив порушення наведених вище норм матеріального права, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що доводи скаржника стосовно відсутності визначених законом підстав для задоволення позову є цілком обгрунтованими, підтверджуються встановленими обставинами справи та відповідними нормами закону, в зв'язку з чим рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2015р. у справі №903/1306/14 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення клопотання представників позивача - фізичної особи - підприємця Корпач Світлани Аркадіївни від 27.04.2015р. про призначення почеркознавчої судової експертизи щодо підписів та печаток на квитанціях № 295 від 30.03.2014р. на суму 4000 грн., № 1691 від 17.09.2014р. на суму 800 грн.та зупинення провадження у справі № 903/1306/14, колегія суддів виходить з наступного.

В силу дії п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Відповідно до вимог ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу (ч.3 ст. 41 ГПК України).

Згідно статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Як роз'яснено в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012р. № 4 судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно з п. 9 наведеної Постанови ВГСУ питання, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об'єктам і матеріалам, які направляються на експертизу.

Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про правову оцінку дій сторін тощо.

При цьому, позивачем належним чином не обгрунтоване заявлене клопотання про призначення судової експертизи в усній формі, не наведено переліку конкретних питань, які слід поставити експерту, та не конкретизовано перелік осіб, зразки почерку яких необхідно перевірити.

Крім того, судом враховано, що представники позивача заперечували про отримання коштів лише за двома квитанціями № 295 від 30.03.2014р. на суму 4000 грн., № 1691 від 17.09.2014р. на суму 800 грн. однак не змогли пояснити наявність оригінальної печатки позивача на них та наявність підпису уповноваженої особи про прийняття коштів.

За наведених вище підстав, колегія суддів відмовляє фізичній особі - підприємцю Корпач Світлані Аркадіївній від 27.04.2015р. про призначення почеркознавчої судової експертизи у справі № 903/1306/14.

Щодо тверджень представників позивача про отримання коштів за квитанцією до прибуткового касового ордера від 28.02.2014р. № 149 на суму 500 грн. за іншим договором між сторонами, то такі твердження не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та заперечуються відповідачем.

Також, суд апеляційної інстанції відзначає, що у разі встановлення у визначеному законом порядку факту неправомірних дій зі сторони відповідача чи уповноважених осіб позивача при вчиненні вищезазначених господарських операцій, позивач не позбавлений можливості скористатися процесуальним правом у порядку ст. ст. 112-114 ГПК України щодо звернення із заявою про перегляд постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Оліферовича Ігоря Сергійовича задоволити.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2015р. у справі №903/1306/14 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути фізичної особи-підприємця Корпач Світлани Аркадіївни (43024, м.Луцьк, вул. Карпенка-Карого, 9/13, ідентифікаційний номер ) на користь фізичної особи-підприємця Оліферовича Ігоря Сергійовича (45400, м. Нововолинськ, бульвар Шевченка, 5/12, ідентифікаційний номер ) - 913 грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Господарському суду Волинської області видати наказ на виконання даної постанови.

5. Справу № 903/1306/14 надіслати господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г.

суддя Саврій В.А.