РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015Справа №910/5706/15-г

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "А1 ГРУП"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ДАТА ТЕЛЕКОМ"

про стягнення 11.750,00 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Чекалов А.В. - за довіреністю від 08.01.2014 № б/н;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "А1 ГРУП" звернулося до господарського суду міста Києва із позовною заявою від 05.02.2014 № 34/14 до товариства з обмеженою відповідальністю "ДАТА ТЕЛЕКОМ" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 11.750,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі укладеного у спрощений спосіб між сторонами спору договору поставки перерахував на користь відповідача грошові кошти в сумі 11.750,00 грн в якості оплати товару, проте цей товар відповідачем поставлений не був. У зв'язку із наведеною обставиною, позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення попередньої оплати, проте вимога залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.03.2015 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "А1 ГРУП" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/5706/15-г.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду. Враховуючи наведене, відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло. Відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 27.04.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

На виконання усних домовленостей, досягнутих між товариством з обмеженою відповідальністю "А1 ГРУП", як покупцем, (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ДАТА ТЕЛЕКОМ", як постачальником, (далі - відповідач), з поставки товару, останнім виставлено позивачеві рахунки від 12.12.2014 № 1122 на суму 2.340,00 грн та від 12.12.2014 № 1113 на суму 9.410,00 грн на оплату поставленого товару (засвідчені копії вказаних рахунків наявні в матеріалах справи).

Позивач, виконуючи свої грошові зобов'язання, здійснив на користь відповідача повну оплату товару, що підтверджується платіжними дорученнями від 15.12.2014 № 885 на суму 2.340,00 грн та від 15.12.2014 № 886 на суму 9.410,00 грн (засвідчені копії вказаних розрахункових документів наявні в матеріалах справи).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст. 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Факт виставлення відповідачем рахунку на оплату товару та оплати його позивачем свідчить про виникнення між сторонами спору договірних правовідносин з поставки товару, відтак, в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору поставки є предмет та ціна, які узгоджені сторонами спору у названих документах.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок допущенного з боку відповідача порушення у його зобов'язанні за Договором, відповідач оплачений позивачем товар останньому не поставив.

Виходячи з платіжного доручення від 15.12.2014 № 885 та № 886, позивач здійснив на користь відповідача повну оплату товару на загальну суму 11.750,00 грн.

Таким чином, вартість непоставленого відповідачем товару складає 11.750,00 грн.

У зв'язку із наведеною обставиною, 26.01.2015 позивач надіслав відповідачеві на юридичну адресу останнього претензію від 20.01.2015 № 152 із вимогою добровільне повернення сплачених грошових коштів (засвідчена копія вказаного листа наявна в матеріалах справи). Однак, вказаний лист залишений відповідачем без відповіді та виконання.

З урахуванням наведених вище фактичних обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст. 663 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Суд відзначає, жодного підтвердження щодо факту поставки відповідачем позивачеві товару або повернення останньому суми попередньої оплати у розмірі 11.750,00 грн, сторонами спору суду не подано.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактів, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми попередньої оплати товару в сумі 11.750,00 грн. підлягає задоволенню.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДАТА ТЕЛЕКОМ" (01601, м. Київ, Печерський узвіз, буд. 3, поверх 5, кімната 3; ідентифікаційний код 31243535, з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "А1 ГРУП" (03110, м. Київ, вул. М. Кривоноса, 5/1; ідентифікаційний код 33945495, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) заборгованість в сумі 11.750 (одинадцять тисяч сімсот п'ятдесят) грн 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29 квітня 2015 року

Суддя С.В. Балац