РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015Справа №910/3112/15-г

За позовомПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Новігатор Н»
простягнення 196 210 062,89 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Яроцька Л.О.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» (надалі - «Банк») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новігатор Н» (надалі - «Товариство») про стягнення 196 210 062,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №199К-21Ю від 24.03.2014 р. позивач надав кредит, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 163 000 000,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача поточної заборгованості зі сплати процентів у розмірі 2 424 624,99 грн., простроченої заборгованості зі сплати процентів у розмірі 28 287 291,61 грн. та пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 2 498 146,29 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 18.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2015 р. розгляд справи відкладено на 20.04.2015 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача з'явилася, на виконання вимог ухвали суду надала пояснення стосовно суті спору, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'являвся, вимоги ухвали суду не виконував, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №014.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2014 р. між Банком (кредитор) та Товариством (позичальник) було укладено договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії №199К-21Ю (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору банк надає позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти на наступних умовах: ліміт кредитування - 163 000 000,00 грн.; кінцевий строк дії кредитної лінії - 17.03.2015 р. включно; ціль використання - поповнення обігових коштів; процентна ставка - 25,5% річних.

Згідно з п. 2.1 Договору для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкриває позичальнику позичковий рахунок №2602.2.024328.001 в Київській філії Банку. Видача кредитних коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами (транш) на цілі, визначені п. 1.1 цього договору, шляхом зарахування на поточний рахунок №2602.2.024328.001 на підставі письмової заяви позичальника.

Пунктом 2.6 Договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за період з першого по останнє число місяця, а також у день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії.

За змістом п. 2.8 Договору сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісяця, по 05 число місяця (включно), наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії.

Згідно з п. 3.2.9 Договору кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів, які пов'язані з цим договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, та/або при настання подій, що впливають на його здатність або бажання виконати грошові зобов'язання за цим договором, з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення.

На виконання умов Договору позивач перерахував на користь Товариства грошові кошти у розмірі 163 000 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача у період з 24.03.2014 р. по 22.01.2015 р.

Претензією №42/1705 від 17.06.2014 р. позивач вимагав у відповідача сплати заборгованості за Договором, у розмірі 168 311 083,28 грн., а саме поточної заборгованості за кредитом у розмірі 163 000 000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 3 579 208,28 грн. та поточної заборгованості за процентами у розмірі 1 731 875,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості.

Договір є кредитним договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Сторони в Договорі погодили розмір процентів за користування кредитом на підставі якого позивачем правомірно обраховано суму заборгованості по сплаті процентів.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання кредиту в частині прострочення по сплаті процентів за користування кредитними коштами у період дії Договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 1.1 Договору кінцевий строк дії кредитної лінії - 17.03.2015 р. включно.

При цьому, згідно з п. 2.8 Договору сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісяця, по 05 число місяця (включно), наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії.

Відтак, починаючи з квітня 2014 року Товариство повинно було сплачувати на користь Банку проценти за фактичними залишками кредитної заборгованості.

Згідно з п. 3.2.9 Договору кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів, які пов'язані з цим договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, та/або при настання подій, що впливають на його здатність або бажання виконати грошові зобов'язання за цим договором, з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Претензією №42/1705 від 17.06.2014 р. позивач вимагав у відповідача сплати заборгованості за Договором, у розмірі 168 311 083,28 грн., а саме поточної заборгованості за кредитом у розмірі 163 000 000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 3 579 208,28 грн. та поточної заборгованості за процентами у розмірі 1 731 875,00 грн.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи п. 3.2.9 Договору, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами на момент розгляду справи судом настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача заборгованості по кредиту у розмірі 163 000 000,00 грн., поточної заборгованості зі сплати процентів у розмірі 2 424 624,99 грн. та простроченої заборгованості зі сплати процентів у розмірі 28 287 291,61 грн. на підставі Договору.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 2 498 146,29 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених цим договором, а також прострочення строків повернення кредитних коштів, невиконання позичальником умов, встановлених підпунктом 3.3.5 цього договору, кредитор має право стягнути з постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Нарахування пені за цим договором не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано. При розрахунку пені враховується день виникнення простроченої заборгованості та не враховується день повернення заборгованості позичальником.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання за Договором у розмірі 2 498 146,29 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Банку про стягнення з Товариства суми заборгованості по кредиту у розмірі 163 000 000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 28 287 291,61 грн., поточної заборгованості за процентами у розмірі 2 424 624,99 грн. та пені за прострочення виконання грошового зобов'язання за Договором у розмірі 2 498 146,29 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд відзначає наступне.

Частиною 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новігатор Н» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 121, оф. 111; ідентифікаційний код 35676755) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» (83015, м. Донецьк, просп. Ватутіна, 33-А; ідентифікаційний код 19358767) заборгованість по кредиту у розмірі 163 000 000 (сто шістдесят три мільйони) грн. 00 коп., прострочену заборгованість за процентами у розмірі 28 287 291 (двадцять вісім мільйонів двісті вісімдесят сім тисяч двісті дев'яносто одна) грн. 61 коп., поточну заборгованості за процентами у розмірі 2 424 624 (два мільйони чотириста двадцять чотири тисячі шістсот двадцять чотири) грн. 99 коп. та пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 2 498 146 (два мільйони чотириста дев'яносто вісім тисяч сто сорок шість) грн. 29 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новігатор Н» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 121, оф. 111; ідентифікаційний код 35676755) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.04.2015 р.

Суддя В.П. Босий