РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2015Справа №910/5765/14
За позовом ГАУДАЛ ЛІМІТЕД

До 1) Державна служба інтелектуальної власності

2) Ален Мак А.Д.

Про про дострокове припинення дії свідоцтва

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Горбань О.В. - представник

Від відповідача 1 Свинченко Г.Д. - представник

Від відповідача 2 не з?явився

Суть спору:

ГАУДАЛ ЛІМІТЕД звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державної служби інтелектуальної власності України та "АЛЕН МАК" А.Д.

При прийнятті до розгляду позовної заяв, судом встановлено, що відповідач-2 по справі є нерезидентом (Болгарія) та відсутні докази наявності не представництва відповідача-2 на території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно ст. 3 Закону України "Про міжнародне приватне право", якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 125 ГПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до пункту 6.7 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р., суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних 1965 року до Центрального органу іноземної держави напряму.

Згідно до ч. 2 п. b) ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Відповідно до ст. 2 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

За таких обставин, про розгляд даної справи відповідача-2 належить повідомляти в порядку передбаченому Гаагзькою конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року (Гаагзькою конвенцію 1965 року).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від суду від 03.04.2014 порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 14.10.2014, зобов'язано позивача в термін до 25.04.2014 подати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на офіційну мову Болгарії ухвали Господарського суду міста Києва від 03.04.2014 про порушення провадження у справі № 910/5765/14 у трьох примірниках та позовної заяви з додатками у трьох примірниках; вирішено надіслати копію ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі від 03.04.2014 та позовну заяву з додатками на офіційну мову Болгарії.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

15.07.2014 відділом діловодства суду від компетентного органу Болгарії отримано лист.

09.09.2014 відділом діловодства суду від компетентного органу Болгарії отримано лист.

Відповідно до ч.3 ст. 79 ГПК України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

У зв'язку зі спливом строку, визначеного судом для повідомлення сторін про час і місце проведення судового засідання, Господарський суд міста Києва вбачає за можливе поновити провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.10.2014 поновлено провадження у справі.

В судове засідання 14.10.2014 представник позивача з'явився, просив здійснити офіційний переклад на державну мову.

В судове засідання 14.10.2014 представник відповідача 1 з'явився, не заперечив протии задоволення заявленого клопотання позивача.

Ухвалою від 14.10.2014 розгляд справи відкладено на 03.12.2014.

03.12.2014 відділом діловодства суду отримано від представника позивача клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 03.12.2014 представник позивача з?явився, підтримав своє клопотання про відкладення розгляду справи та надав клопотання про продовження терміну розгляду справи.

В судове засідання 03.12.2014 представник відповідача1 з?явився, не заперечив проти задоволення клопотання представника позивача.

В судове засідання 03.12.2014 представник відповідача 2 не з?явився.

Ухвалою суду від 03.12.2014 розгляд справи відкладено на 03.02.2015.

В судове засідання 03.02.2015 представник позивача з?явився, надав усні пояснення по суті спору та надав клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів.

В судове засідання 03.02.2015 представник відповідача 1 з?явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

В судове засідання 03.02.2015 представник відповідача 2 не з?явився.

Ухвалою суду від 03.02.2015 відкладено розгляд справи на 27.03.2015.

В судове засідання 27.03.2015 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по справі.

В судове засідання 27.03.2015 представник відповідача 1 з'явився, надав суду усні пояснення по справі.

В судове засідання 27.03.2015 представник відповідача 2 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на адресу суду не направив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач-1 є власником Свідоцтва України № 22566 на словесний знак для товарів і послуг "IMPRESSION BLOND", зареєстрований для товарів 03, 05 та послуг 42 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг. Публікація про видачу Свідоцтва України № 22566 була здійснена 15.01.2002 р. в офіційному бюлетені "Промислова власність" № 1, що підтверджується, зокрема, випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно Свідоцтва України № 22566 станом на 03.09.2013.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що знак за свідоцтвом України № 22544 для товарів 03 класу МКТП не використовується в України протягом останніх трьох років, що дає підстави для дострокового припинення дії цього свідоцтва в частині товарів 03 класу МКТП.

Згідно з п. 4 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Частиною 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлено, що використанням знака визнається:

- нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

- застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його зареєстровано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами, зокрема є:

- обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, такі як обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством;

- можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, відносно яких висунута вимого про припинення дії свідоцтва.

Для цілей цього пункту використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва.

Пунктом 71 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, якщо знак для товарів і послуг без поважних причин безперервно не використовується щодо частини або всіх товарів та/або послуг, внесених до реєстру, протягом трьох років від дати публікації про видачу свідоцтва або від іншої дати, то це є достатньою підставою для дострокового припинення за рішенням суду дії свідоцтва на такий знак повністю або частково щодо відповідних товарів та/або послуг.

На підтвердження факту використання знака власник свідоцтва має подати суду докази вчинення принаймні деяких дій з числа зазначених у частині четвертій статті 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»: такими доказами можуть бути, зокрема, примірники товарів, на яких нанесено відповідний знак для товарів і послуг, документи із зображенням знака (каталоги, прайс-листи з пропозиціями щодо надання послуг чи поставки товарів тощо). В разі коли власником знака є нерезидент, підтвердженням ввезення товарів в Україну можуть бути митні декларації та інші митні документи.

Зі змісту спірних правовідносин випливає, що обов'язок доведення факту використання зареєстрованого знаку, а у разі відсутності такого використання - обов'язок зазначення поважних причин, з яких знак не використовувався, повинен бути покладений на відповідача-1. Таким чином, дострокове часткове припинення дії свідоцтва № 22566 на словесний знак "IMPRESSION BLOND" для товарів 03 класу МКТП можливе за умови, якщо відповідачем-1 не буде доведено факт використання знаку для товарів 03 класу МКТП, протягом останніх трьох років, та/або не буде зазначено поважних причин для такого невикористання.

Відповідач-1 в судові засідання не з'явився, докази на підтвердження використання в Україні словесного знаку "IMPRESSION BLOND" за Свідоцтвом України № 22566 для всіх товарів 03 класу МКТП суду не подав та не надіслав.

В той же час, в процесі розгляду спору суд дійшов висновку, що належними у справі доказами позивачем доведено, що словесний знаки "IMPRESSION BLOND" за свідоцтвом України № 22566 для всіх товарів 03 класу МКТП не використовувався в Україні протягом останніх трьох років.

Так, у якості належного доказу на підтвердження того, що ліцензії на використання словесного знаку "IMPRESSION BLOND" за Свідоцтвом України № 22566 станом на 25.10.2013 р. не видавались та відповідні відомості до Реєстру ліцензійних договорів не вносились, суд приймає до уваги листи Відділення забезпечення державної реєстрації Державного підприємства "Український інститут промислової власності" Державної служби інтелектуальної власності № 1888/24 від 25.10.2013. Тобто відсутні будь-які відомості щодо використання в Україні знака "IMPRESSION BLOND" за Свідоцтвом № 22566 іншими особами під контролем відповідача 2.

Також, суд приймає до уваги лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 12.07.2013 р. № 3414-06/24297-12. Аналіз змісту даного листа та додатку до нього свідчить, що сертифікати відповідності на продукцію торговельної марки "IMPRESSION BLOND" видавалися власнику Свідоцтва України № 22566 від 15.01.2002 лише на деякі товари 03 класу МКТП, зокрема, на крем для висвітлювання волосся, кремоподібній висвітлювач волосся, засіб для освітлення волосся (на 2-3 тони), засіб для освітлення волосся (на 3-4 тони). При цьому дія останнього сертифікату відповідності на вказані товари закінчилися ще 21.11.2009, тобто більш як за три роки до подання даного позову. Інші товари торговельної марки "IMPRESSION BLOND " за свідоцтвом України № 22566 взагалі не були сертифіковані на території України. Докази протилежного в матеріалах справи не містяться.

При цьому суд зазначає, що згідно зі ст. 18 Декрету Кабінету Міністрів України "Про стандартизацію і сертифікацію" від 10.05.1993 відповідність продукції (товару), яка ввозиться і реалізується на території України, стандартам, що діють в Україні, має підтверджуватися сертифікатом відповідності чи свідоцтвом про визнання відповідності, виданим або визнаним центральним органом виконавчої влади з питань технічного регулювання або акредитованим в установленому порядку органом із сертифікації, який уповноважений на здійснення цієї діяльності в законодавчо регульованій сфері.

Тож, враховуючи відсутність чинних сертифікатів відповідності у відповідача-1 на товари під торговельною маркою "IMPRESSION BLOND" для товарів 03 класу МКТП, наявні підстави стверджувати, що останні три роки вказані товари в Україну не ввозяться та не реалізуються на її території.

Крім того, лист Асоціації товарної нумерації України "ДжіЕс 1 Україна" (GS1 Ukraine) від 12.12.2014 р. № 0294/01 підтверджує, що у Реєстрі Асоціації "ДжіЕс 1 Україна" відсутні записи про товарні позиції, у складі назв або описів яких є позначення "IMPRESSION BLOND", в тому числі у можливих варіантах написання цього позначення «ИМПРЕШИОН БЛОНД», «ІМПРЕШИОН БЛОНД». Це означає, що Асоціація товарної нумерації України "ДжіЕс 1 Україна" (GS1 Ukraine) не присвоювала номерів GS1 товарним позиціям, у складі назва або описів яких заявлено позначення "IMPRESSION BLOND".

При цьому суд зазначає, що відповідно до Постанови КМУ "Про впровадження штрихового кодування товарів" від 29.03.1996 № 574 з 1.01.1997 в Україні запроваджено маркування суб'єктами підприємницької діяльності товарів, які виробляються або реалізуються в Україні, штриховими кодами GS1.

Суд також приймає до уваги довідку від 04.07.2013 № 22 ДП "Моніторинг ЗМІ України", в якій зазначено, що будь-які товари та послуги під торговельною "IMPRESSION BLOND", а отже і товари 03 класу МКТП, не рекламувались у друкованих засобах масової інформації, на радіо, телебаченні та друкованих ЗМІ в період з 01.01.2013 і до дати надання довідки.

Викладене дозволяє суду дійти висновку про те, що в Україні відповідачем-1 словесне позначення "IMPRESSION BLOND" за Свідоцтвом України № 22566 від 15.01.2002 для всіх товарів 03 класу МКТП не використовувалось протягом останніх трьох років, а відповідач-1 протягом останніх трьох років не здійснював жодної з дій, які визнавалися і визнаються використанням знака відповідно до ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", оскільки, виходячи з аналізу норм законодавства, що стосуються знаків для товарів і послуг, та з правової сутності знака для товарів і послуг, умовою його використання є використання саме стосовно товарів і послуг, для яких знак було зареєстровано, та використання його особою, на ім'я якої знак зареєстровано або під її контролем іншою особою.

В порушення ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач-1 не подав належних доказів на підтвердження протилежного, а саме факту використання словесного знаку "IMPRESSION BLOND" за Свідоцтвом України № 22566 для всіх товарів 03 класу МКТП на території України протягом останніх трьох років, як і не надав відомостей щодо поважних причин такого невикористання.

При цьому суд зазначає, що позивачем надано належні докази на підтвердження існування порушення охоронюваного законом інтересу позивача, оскільки дія в Україні свідоцтва № 22566 на словесний знак "IMPRESSION BLOND", зареєстрований на ім'я відповідача-1, є перешкодою для реєстрації на ім'я позивача схожого позначення.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 28.08.2012 р. позивачем була подана до Державного підприємства "Український інститут промислової власності" Державної служби інтелектуальної власності України заява про реєстрацію словесного знаку для товарів і послуг "IMPRESSION BLOND" для товарів 03 класу МКТП (заявка № m 2012 14965 від 28.08.2012). Як вбачається з матеріалів справи, позивач одержав від Державного підприємства "Український інститут промислової власності" повідомлення № 23081 від 15.05.2013 про можливість відмови у реєстрації словесного знаку "IMPRESSION BLOND" в частині заявленого позивачем 03 класу МКТП, оскільки заявлене позивачем словесне позначення є схожим настільки, що його можна сплутати зі словесним знаком "IMPRESSION BLOND" за Свідоцтвом № 22566 від 15.01.2002 .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.09.2004 у справі № 1-10/204 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільнім інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до господарського суду відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, полягає в тому, що дія Свідоцтва № 22566 на словесний знак "IMPRESSION BLOND" в частині товарів 03 класу МКТП, є перешкодою для реєстрації на ім'я позивача схожого позначення.

За таких обставин вимоги позивача про дострокове припинення частково дії в Україні Свідоцтва України № 22566 на словесний знак "IMPRESSION BLOND" для всіх товарів 03 класу МКТП, у зв'язку з тим, що наведений знак не використовується в Україні протягом останніх трьох років, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, на підставі вивчених матеріалів справи та пояснень сторін, суд приходить до висновку, що дія Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 22566 підлягає достроковому припиненню для всіх товарів 03 класу МКТП у зв'язку з його невикористанням протягом останніх трьох років.

Позивач також звернувся до суду з позовною вимогою про зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про дострокове припинення частково дії Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 22566 та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність". Відповідно до п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 № 10 (зі змінами, внесеними Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 578 від 14.06.2011), у процесі ведення реєстру до нього вносяться, зокрема, відомості щодо припинення дії свідоцтва повністю або частково, які в силу п. 1.3. вказаного Положення Державна служба інтелектуальної власності України публікує в офіційному бюлетені "Промислова власність".

З урахуванням наведеного, вимога позивача про зобов'язання відповідача-2 внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості стосовно дострокового припинення дії Свідоцтва України № 22566 від 15.01.2002 на знак для товарів і послуг "IMPRESSION BLOND" та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність" є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України в редакції, чинній станом на час звернення позивача з позовом до суду, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує державне мито за рахунок другої сторони, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. При цьому, частиною 2 вищенаведеної статті ГПК України визначено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Суд враховує, що правова охорона словесному знаку "IMPRESSION BLOND" за Свідоцтвом України № 22566 від 15.01.2002 для всіх товарів 03 класу МКТП була надана відповідно до вимог чинного законодавства, тоді як спір у даній справі виник у зв'язку з недобросовісними діями власника свідоцтва України № 22566 від 15.01.2002 р. на словесний знак "IMPRESSION BLOND" - АЛЕН МАК» А.Д. (відповідача-1).

За таких обставин, відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача-1, оскільки спір виник у зв'язку з неправильними діями відповідача-1. При цьому суд враховує, що питання щодо наявності підстав для дострокового припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг може бути встановлено лише під час судового розгляду, видачу спірного свідоцтва України на знак для товарів і послуг було здійснено відповідно до чинного законодавства, крім того, судом встановлено, що відповідач-2 не уповноважений на здійснення контролю за використанням знаків для товарів і послуг їх власниками. Отже, підстави для покладення судових витрат на відповідача-2 відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 1, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85,116, 123, 124 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву Компанії ГАУДАЛ ЛІМІТЕД задовольнити.

2. Достроково припинити дію Свідоцтва України № 22566 на знак для товарів і послуг в частині товарів 03 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг.

3. Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України (Україна, 03680, МСП, м. Київ, вул. Урицького, 45, ) внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно дострокового припинення дії Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 22566 в частині товарів 03 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність";

4. Стягнути з Компанії «Ален Мак» АД (148 ул. Вассіл Левски, ВG-4003, Пловдив, България) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Компанії «ГАУДАЛ ЛІМІТЕД» (Gaudal Limited) 35 Текла Лісіоті Стріт, Ігл Стар Хаус, 6 Флор, 3030 Лімасол, Республіка Кіпр (35 Thekla Lysioti Street, Eagle Star House, 6th Floor, 3030 Limassol, Cyprus) 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 03.04.2015.

Суддя Л.В. Прокопенко