номер провадження справи 19/23/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015 Справа № 908/595/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, м. Київ, проспект Московський, 9 корпус 5, офіс 101)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (83060, м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, 163)

про витребування майна

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: Студенніков Д.М. - представник за довіреністю № 23-12/14-1 від 23.12.14.

Від відповідача: Саланська І.Л. - представник за довіреністю № б/н від 20.03.15.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 29.01.15. звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» про витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» та передання Товариству з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» майна, а саме: вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZ64M378700.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України після закінчення строку лізингу не повернуто позивачу предмет лізингу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.02.15. порушено провадження у справі № 908/595/15-г, справі присвоєно номер провадження 19/23/15, судове засідання призначено на 12.03.15. о 10-30.

Від позивача через Відділ документального документообігу господарського суду 10.03.15. надійшли письмові пояснення у справі та документи на виконання вимог ухвали суду.

В своїх письмових поясненнях позивач посилається на те, що 26.04.07. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» було укладено Договір фінансового лізингу № L638-04/07. Предметом лізингу є: вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZ64M378700.

У Графіку сторони погодили, що строк лізингу за Договором складається з 60 Періодів лізингу за період з липня 2007 року по червень 2012 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору та Графіку строк лізингу закінчився у червні 2012 р.

Як вказує позивач, Предмет лізингу не повернутий та продовжує використовуватись відповідачем, без належної правової підстави, порушуючи право власності позивача, в зв'язку з чим, позивач просить суд витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» майно - вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZ64M378700.

Представник позивача в судовому засіданні 12.03.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 12.03.15. не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, але від нього електронною поштою 11.03.15. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю представника відповідача бути присутнім в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.03.15. розгляд справи № 908/595/15-г на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 25.03.15. о 12-30.

Представник позивача в судовому засіданні 25.03.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 25.03.15. повторно не з'явився, але від нього через Відділ документального документообігу господарського суду 20.03.15. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України подовження строку вирішення спору у справі на п'ятнадцять днів.

Також через Відділ документального документообігу господарського суду 20.03.15. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» просило суд відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль».

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що позивач хибно ототожнює поняття «строк виконання зобов'язання» та «строк дії договору», відзначає, що зі спливом строку сплати лізингових платежів минув строк дії договору. Така підміна понять є недопустимою. До того ж якщо її використовувати, то неминуче мають бути застосовані положення ст. 764 Цивільного кодексу України, відповідно до яких коли наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Тобто, враховуючи п'ятирічний період сплати лізингових платежів, і відсутність таких заперечень збоку позивача, договір лізингу є пролонгований на п'ять років - до 2017 року.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.03.15. на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та розгляд справи № 908/595/15-г на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 14.04.15. о 11-10.

Від позивача 14.04.15. через Відділ документального документообігу Господарського суду Запорізької області надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких зазначено, що строк користування майном закінчився, а право власності на предмет лізингу належить позивачу, в зв'язку з чим відповідач не має правових підстав володіти і користуватись предметом лізингу.

Через Відділ документального документообігу Господарського суду Запорізької області від відповідача 14.04.15. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 908/595/15-г. до вирішення пов'язаною з нею справи № 908/2262/15-г.

Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач фактично не володіє майном щодо якого заявлено позовні вимог. В зв'язку з виникненням з травня 2014 р. непередбачуваних обставин - діяльності терористичних організацій та проведення ними воєнних дій на території міста Донецька та області (фактично обставин непереборної сили), виникла реальна загроза значного пошкодження або повної втрати цього майна, яке є предметом лізингу. Задля недопущення цього та з метою збереження майна відповідач, уклавши з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» Договір № б/н від 03.06.14. та акт приймання-передачі № 1 від 03.06.14., передало дане майно на відповідальне зберігання строком до 30.12.14. Підприємство відповідача звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» з письмовою вимогою вих. № 08/01-15 від 08.01.15. повернути майно у зв'язку з закінченням терміну відповідального зберігання, але отримало у відповідь лист № 03/01/15 від 09.01.15. про те, що відповідач фізично не може це зробити у встановлені терміни, мотивуючи це відсутністю власних співробітників у місці його зберігання в м. Донецьку та проходження періодичних воєнних дій у цієї місцевості. До даного часу відповідач не повернув зазначене майно. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» на теперішній час не володіє майном, щодо витребування якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» заявлено позовні вимоги.

З метою захисту прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ», як законного володільця - лізингоотримувача за Договором фінансового лізингу № L638-04/07 від 26.04.07., відповідачем 03.04.15. подано до Господарського суду Запорізької області позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» про витребування вантажного автомобілю MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZ64M378700.

Представник позивача в судовому засіданні 14.04.15. заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 908/595/15-г.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 908/595/15-г до вирішення пов'язаної з нею іншої справи № 908/2262/15, суд відмовив в його задоволенні з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

В абзаці 1 п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі, тобто закінчення строку визначається вказівкою на подію. Крім того, перелік підстав відкладення розгляду справи не є вичерпним, а зупинити провадження у справі господарський суд може лише з підстав, установлених законом.

Частина 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України встановлює обов'язок господарського суду зупинити провадження у справі. Причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.04.15. позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» про витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» без розгляду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що підстави для зупинення провадження у справі № 908/595/15-г відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні 14.04.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.04.15. заперечив проти задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль».

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/595/15-г.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

26.04.07. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (далі - Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (далі - Лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу № L638-04/07 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору встановлено, що Лізингодавець на підставі Договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору) (предмет лізингу), і Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Специфікацією (Додаток № 2 до Договору) сторони визначили, що предметом лізингу є вантажний автомобіль MAN 26413.

22.06.07. за актом приймання-передачі, на підставі Договору фінансового лізингу Лізингодавець передав у вланість Лізингоодержувачу предмет лізингу - вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZ64M378700.

Строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору), та не може бути менше одного року (п. 1.2 Договору).

Згідно Графіку платежів від 26.04.07. (Додаток № 1 до Договору) кількість періодів лізингу становить 60 місяців, з липня 2007 р. по червень 2012 р.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України після закінчення строку лізингу не повернув позивачу предмет лізингу.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 3.1 Договору, в редакції угоди про внесення змін, вартість предмета лізингу становить 376216,20 грн., в т.ч. ПДВ.

Згідно з п. 4.1. Договору встановлено, що Лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу та поточних лізингових платежів, що включають: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, та комісію Лізиногодавця.

У пункті 5.4. Загальних умов фінансового лізингу (Додаток № 4) зазначено, що Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі з першого періоду лізингу. При цьому, першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем, в якому предмет лізингу був переданий Лізингоодержувачу за актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 1.2. Договору передбачено, що строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів (Додаток № 1) та не може бути менше одного року.

Пунктом же 4.2. Договору встановлено, що розмір лізингових платежів за кожний період лізингу, їх загальна сума та порядок сплати зазначаються в Графіку

Відтак, Додатком № 1 сторонами було погоджено Графік лізингових платежів. Додатковими угодами сторони неодноразово змінювали Графік платежів.

Як було зазначено вище, згідно Графіку платежів, період лізингу та лізингових платежів становить з липня 2007 р. по червень 2012 р.

З матеріалів справи вбачається, що Додатковою угодою від 28.02.14. сторони домовились, що підписанням цієї Угоди Лізингоодержувач визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед Лізингодавцем.

Виконання боргових зобов'язань за Договором відстрочено, кінцева дата виконання Лізингоодержувачем зобов'язань до 30.09.14. (п. 1.3. Додаткової угоди).

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за Договором Лізингодавцем виконано в повному обсязі, а саме, передано відповідачу предмет лізингу, що підтверджується двосторонньо підписаним представниками Лізингоодержувача та Лізингодавця, скріпленим печатками підприємств актом прийому-передачі предмету лізингу від 22.06.07. до Договору, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено що відповідач після закінченням строку лізингу, предмет лізингу не повернув та продовжує їм користуватися.

Пунктом 8.1 Договору зазначено, що цей Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати Лізингоодержувачем авансового лізингового платежу згідно Графіку і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим Договором.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що даний Договір є чинним, в зв'язку з неповним виконанням Лізингоодержувачем своїх зобов'язань в частині належної оплати лізингових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» зазначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

В статті 806 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 8.2.1 Загальних умов фінансового лізингу (Додаток № 4 до Договору) сторонами погоджено, що Лізингоодержувач має право використовувати предмет лізингу протягом строку лізингу.

При цьому, слід зазначити, що строк лізингу - це строк, на який Лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу.

Як було зазначено вище, виконання боргових зобов'язань за Договором було відстрочено до 30.09.14. (п. 1.3. Додаткової угоди).

Судом встановлено, що підписанням Додаткової угоди від 28.02.14. до Договору сторони дійшли згоди, що Лізингоодержувач визнає наявність простроченої заборгованості в розмірі 488532,18 грн. за рахунками перед Лізингодавцем та зобов'язується сплатити в розмірі та строк визначеній в даній Додатковій угоді (п. 1.1 Додаткової угоди від 28.02.14. до Договору).

Також Додатковою угодою від 28.02.14. до Договору Лізингоодержувач засвідчив та визнав, що на дату її укладання зобов'язання Лізингоодержувача перед лізингодавцем за Договором не виконані в повному обсязі (п. 1.2 Додаткової угоди від 28.02.14. до Договору).

Належним чином завірена копія зазначеної вище Додаткової угоди міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час розгляду справи, відповідач своє зобов'язання щодо повернення предмету лізингу, у зв'язку із закінченням строку лізингу, не виконав, предмет лізингу - вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZ64M378700, позивачу не повернув.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 399 Цивільного кодексу України передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Матеріали справи не містять доказів повернення позивачу предмету лізингу - вантажного автомобілю MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZ64M378700.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не довів суду наявність у нього права користування та володіння предметом лізингу після закінчення строку лізингу та не оспорив права власності на нього, а повернення предмету лізингу вважається законним та доведеним.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» задовольнити повністю.

2. Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (83060, м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, 163, ) та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, м. Київ, проспект Московський, 9 корпус 5, офіс 101, ) вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZ64M378700.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (83060, м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, 163, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, м. Київ, проспект Московський, 9 корпус 5, офіс 101, ) 4357 (чотири тисячі триста п'ятдесят сім) грн. 46 коп. - судового збору.

4. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.04.15.

Суддя І.В. Давиденко