ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 910/20746/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Ткаченко Н.Г.

Суддів Катеринчук Л.Й.

Куровського С.В.

За участю представників : ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" - Шмідт М.Г.; ТОВ "БУДХАУС" - Цвери І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДХАУС"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 та постанову Господарського суду м. Києва від 21.10.2014 по справі № 910/20746/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1",-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.10.2014 прийнято заяву про порушення справу про банкрутство ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" до розгляду, на підставі ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.10.2014 порушено провадження по справі № 910/20746/14 про банкрутство ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду м. Києва від 21.10.2014 по справі № 910/20746/14 /суддя : Пасько М.В./ боржника - ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено голову ліквідаційної комісії Шиян М.М., оприлюднено на офіційному веб-сайті ВГСУ повідомлення про визнання ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" банкрутом.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 по справі № 910/20746/14 /судді : Доманська М.Л., Гарник Л.Л., Пантелієнко В.О./ постанову Господарського суду м. Києва від 21.10.2014 залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ "БУДХАУС", який є кредитором ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1", вимоги якого визнані ліквідатором боржника Шияном М.М. та включені до реєстру кредиторських вимог, просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 та постанову Господарського суду м. Києва від 21.10.2014, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення постановлені судами першої та апеляційної інстанцій з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким провадження по справі припинити (а.с.57-58, 62-63 т.1).

У судовому засіданні Вищого господарського суду України 21.04.2015 року о 12.45, на підставі ст. 77 ГПК України, було оголошено перерву до 21.05.2015 року до 14 год. 25 хв.

Клопотання ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" про відкладення розгляду справи, у зв'язку із направленням поштою заяви про відвід суддів, колегією суддів залишене без задоволення, з огляду на наступне.

Представник боржника Шмідт М.Г. у судовому засіданні 21.04.2015 відмовився оголосити заяву про відвід, яка була направлена поштою та відмовився повідомити кому із суддів, чи всьому складу колегії було заявлено відвід, посилаючись на те, що боржник направив відвід поштою в передбачений законом спосіб.

Відповідно до ч.4, 5 ст.20 ГПК України відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Відповідно до п.1.2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18, із змінами та доповненнями, згідно з ч.3 ст.22 ГПК України сторони (так само як і інші учасники судового процесу) зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Тому слід розцінювати як зловживання учасником судового процесу своїми процесуальними правами, зокрема, подання ним другої і наступних заяв про відвід судді (суддів) господарських судів з одних і тих самих підстав (у тому числі з викладенням відповідної заяви в іншій стилістичній формі), або, хоча й з інших підстав, ніж у первісній заяві, але з таких, що з урахуванням обставин справи були або мали бути відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, і, отже, повинні були зазначатися саме в ній. Якщо спір вирішується (справа розглядається) колегіально, то відповідним зловживанням процесуальними правами може вважатися послідовне заявлення відводів суддям, що входять до складу відповідної колегії, з одних і тих самих підстав, хоча первісну заяву про відвід одного з цих суддів з тих же підстав залишено без задоволення.

У таких випадках суд не позбавлений права, відмовивши в задоволенні наступної заяви (клопотання), продовжити розгляд справи, в якій заявлено такий відвід, із зазначенням про це в протоколі судового засідання та в описовій частині судового рішення з наведенням в останньому відповідних мотивів.

Боржником двічі - 01.04.2015 та 08.04.2015 надсилались поштою заяви про відвід судді Ткаченко Н.Г. та судді Катеринчук Л.Й./відповідно/, з один і тих же самих підстав, у зв'язку з чим розгляд справи № 910/20746/14 двічі відкладався.

Відтак колегія суддів прийшла до висновку, що вказані дії ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" свідчать про зловживання своїми процесуальними правами в порушенням вимог ч.3 ст.22 ГПК України та спрямовані на затягування строку розгляду справи, передбаченого ст.1118 ГПК України.

Крім того, Головою Вищого господарського суду України відмовлено 17.04.2015 в задоволенні заяви боржника - ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" від 07.04.2015 на ім"я Голови Вищого господарського суду України про колегіальний розгляд даної справи у складі 5-ти суддів.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представника ТОВ "БУДХАУС", яка підтримала касаційну скаргу у повному обсязі та просила її задовольнити, представника боржника, яка заперечувала проти касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Провадження по даній справі про банкрутство здійснюється за ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній після 19 січня 2013 р.

Постанова господарського суду першої інстанції від 21.10.2014, мотивована тим, що ліквідатором боржника виконані вимоги, передбачені ст.105 ЦК України щодо публікації оголошення про припинення ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1", проведено інвентаризацію основних засобів боржника, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, документів, розрахунків та встановлено, що активів боржника недостатньо для погашення кредиторської заборгованості, зокрема, загальна сума кредиторської заборгованості становить 312 770 693, 60 грн, а активи боржника становлять лише 14 217 000,00 грн, що свідчить про неплатоспроможність боржника.

Також, оскаржуваною постановою суду першої інстанції призначено ліквідатором боржника голову ліквідаційної комісії - Шиян М.М., на підставі ч.2 ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Київський апеляційний господарський суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив постанову Господарського суду м. Києва від 21.10.2014 без змін.

Але з такими висновками суду першої та апеляційної інстанції погодитись не можна.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувана постанова суду першої інстанції про визнання ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" банкрутом та апеляційна постанова зазначеним вище вимогам не відповідають.

Згідно ст.41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність - це неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під ліквідацією розуміється припинення суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Згідно ч.2 ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

Тому, при винесені постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, суд в обов'язковому порядку повинен з'ясувати актив і пасив боржника.

В порушення вимог Закону, судом першої інстанції фінансово-майновий стан боржника - ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" не досліджувався, не було перевірено чи мало підприємство боржника, станом на день прийняття рішення його засновником про ліквідацію, недостатньо грошових коштів та іншого ліквідаційного майна для здійснення розрахунків з кредиторами, виходячи з того, що доказів здійснення інвентаризації майна боржника суду надано не було.

Як вбачається із матеріалів справи, провадження по справі про банкрутство ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" порушене Господарським судом м.Києва, на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якою передбачені особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником (в редакції Закону, чинній з 19.01.2013).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ч.5 ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник зобов'язаний звернутись в місячний строк до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство у разі, якщо під час ліквідації боржника не у зв'язку з процедурою банкрутства встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі.

Відповідно до ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі, у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягнення мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно ч.3 ст.110 ЦК України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до ч.1 ст.105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

В матеріалах справи про банкрутство ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" міститься копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 12.05.2014, відповідно до якого, з 06.12.2013 юридична особа - ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" знаходиться у стані припинення, за рішенням засновників (а.с.39 т.1).

Разом з тим, відповідно до копії протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" рішення щодо припинення юридичної особи - боржника було прийнято 20.06.2014 (а.с.45 т.1)

Звертаючись до суду із заявою про порушення справи про банкрутство "Завод будівельних матеріалів № 1" ліквідатором боржника не надано доказів письмового повідомлення державного реєстратора про прийняття саме 20.06.2014 загальними зборами учасників боржника рішення про його припинення та відповідний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ч.2 ст.105 ЦК України після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

У матеріалах справи міститься копія Бюлетеня державної реєстрації №288 (18), із якого неможливо встановити дату опублікування оголошення про прийнятті рішення щодо ліквідації ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1", за рішенням засновника (а.с.90-92 т.1).

Відповідно до ч.8 ст.111 ЦК України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

В порушення вимог Закону, ліквідатором боржника складено та подано до суду Фінансовий звіт суб"єкта малого підприємництва /проміжний / станом на 09.09.2014, а не проміжний ліквідаційний баланс ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1", як передбачено ч.8 ст.111ЦК України (а.с.55-56 т.1).

В матеріалах справи відсутні докази здійснення незалежної оцінки наявного майна боржника (проведення аудиторської перевірки підприємства), відсутні докази проведення інвентаризації боржника, відомості щодо дебіторської заборгованості.

Згідно із ст.20 Податкового кодексу України здійснення контролю за додержанням податкового законодавства платниками податків покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зокрема, зобов'язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов'язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації) (п.16.1.10).

Статтею 78 Податкового Кодексу України передбачено порядок проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, відповідно до п.п.7.8.1 документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

В порушення вищевказаних вимог Закону, ліквідатором боржника Шияном М.М. подана до податкових органів заява про припинення платника податків за формою 8-ОПП лише 02.10.2014, вже після звернення до суду 29.09.2014, з заявою про порушення провадження по справі про банкрутство, у зв"язку з чим, відсутні докази проведення контролюючим органом відповідних позапланових перевірок боржника (а.с.2, 88 т.1).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.36 ГПК України, письмові докази подаються суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Згідно ч. 2 ст.34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутній оригінал чи належним чином засвідчені копії: протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" від 20.06.2014, протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" від 10.09.2014, відповідного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо підприємства боржника, Бюлетеня державної реєстрації, проміжного ліквідаційного балансу від 09.09.2014, заява про припинення платника податків за формою 8-ОПП, акти перевірки контролюючими органами платника податків - ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1", після прийняття рішення про ліквідацію товариства.

Вищезазначені документи, що підтверджують дотримання ліквідаційною комісією всіх вимог ЦК України, щодо проведення дій, які передують зверненню до суду із заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не можуть бути надані суду після порушення справи, оскільки на відміну від позовного провадження, порушення справи про банкрутство тягне за собою ряд правових наслідків.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, в порушення вищевказаних вимог Закону, приймаючи заяву ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" про порушення справи про банкрутство, суд в ухвалі від 03.10.2014, зобов"язав боржника надати оригінали доданих до заяви документів (для огляду) (а.с.1 т.1), але в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" виконана ухвала суду і оригінали документів надавались до суду та відсутні будь-які докази того, що такі оригінали документів були досліджені Господарським судом м. Києва у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку та залишаючи без змін постанову суду першої інстанції від 21.10.2014 про визнання ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, Київський апеляційний господарський суд на зазначені вище обставини і вимоги закону уваги не звернув і не дав їм належної оцінки.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи і вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що ліквідатором боржника подана заява про порушення справи про банкрутство ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" на підставі ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", без дотримання всіх вимог закону, які передбачені ч.1, 2, 5 ст.105, ч.ч.1, 3 ст.110, ч.1 ст.111 ЦК України, щодо здійснення процедури ліквідації, , а тому справа про банкрутство порушена судом першої інстанції безпідставно, без належного дотримання вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та відповідних норм ЦК України.

За таких обставин, постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 та постанову Господарського суду м. Києва від 21.10.2014 про банкрутство ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" не можна визнати як такі, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону і вони підлягають скасуванню, а провадження по справі - припиненню, на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, як таке, що порушене безпідставно.

Доводи представника боржника - ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1" щодо відсутності у ТОВ "БУДХАУС" права на касаційне оскарження та що постанова суду першої та постанова апеляційної інстанцій відповідають вимогам закону, спростовуються вищевикладеними фактичними обставинами , доказами по справі та не відповідають вимогам закону, та крім того, ТОВ "БУДХАУС" є кредитором по справі у відповідності до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (а.с.57т.1) , а відтак має право на касаційне оскарження у відповідності до ст.107 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 п.1-1 ст.80 ГПК України, ст. ст. 1115, 1117 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДХАУС" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 та постанову Господарського суду м. Києва від 21.10.2014 по справі № 910/20746/14 скасувати.

Провадження по справі №910/20746/14 припинити.

Державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи відмінити державну реєстрацію порушення справи про банкрутство ТОВ "Завод будівельних матеріалів № 1", м.Київ, Шевченківський район, вул.Софіївська, б.10, приміщення 4 (), проведену відповідно до ухвали Господарського суду м.Києва від 14.10.2014 по справі № 910/20746/14.

Головуючий - Ткаченко Н.Г.

Судді - Катеринчук Л.Й.

Куровський С.В.