ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р.Справа № 922/1683/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 41900,69 грн.
за участю :

Представник позивача - Падалко О.О. довіреність №38-4425/395 від 23.11.2010 року;

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 41900,69 грн., з яких: заборгованість за спожиту в період з листопада 2013 року по січень 2015 року теплову енергію у розмірі 34736,50 грн., пеня у розмірі 2521,02 грн., 3% річних у розмірі 443,55 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4199,62 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №17031 від 01 листопада 2013 року.

Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн..

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.03.2015 року за позовною заявою було порушено провадження по справі № 922/1683/15 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21 квітня 2015 року.

Через канцелярію суду 20.04.2015 року від позивача з супровідним листом (вх.№15546) надішли документи на виконання вимог ухвали суду для їх долучення до матеріалів справи.

Надані документи були досліджені та долучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав, про причини неявки суд не повідомляв. До суду повернулась ухвала суду про порушення провадження по справі від 24.03.2015 року, яка була направлена на адресу відповідача, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, із довідкою пошти "за закінченням строку зберігання".

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначає, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що відповідач - ФОП ОСОБА_1, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова відповідно до рішення №191/03 від 24.09.2003р. ХVI сесії Харківської міської ради XXIV скликання "Про комунальну власність м. Харкова". Метою діяльності підприємства є задоволення потреб населення міста Харкова, підприємств, установ і організацій, незалежно від форм власності.

Відповідно до п. 2 ст. 275 Господарського кодексу України, Закону України "Про теплопостачання", споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного між Теплопостачальною організацією та Споживачем. Згідно приписів ст.. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг мають здійснюватися виключно на договірних засадах. При цьому, обов'язком споживача послуг є укладання договору на отримання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем або виробником на основі типового договору.

01 листопада 2013 року між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) був укладений Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №17031.

Відповідно до умов Договору позивач (Теплопостачальна організація) зобов'язався постачати відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені Договором.

Відповідно до п.6.4 Договору, відповідач зобов'язався за 3 дні до початку розрахункового періоду самостійно, ініціативним дорученням сплачувати Позивачу вартість, зазначеної в Додатку 1 до Договору кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію споживач здійснює:

- до 28-го числа поточного місяця, при розрахунках за показниками приладів обліку;

- до 18-го числа місяця, наступного за розрахунковим, при відсутності приладів комерційного обліку.

Розрахунковим періодом, відповідно до п.6.3 Договору, є календарний місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, на підставі Розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2013-2014 р.р., 2014-2015 р.р. та вищезазначеного Договору здійснив відпуск теплової енергії відповідачу, та направив на його адресу рахунки на оплату спожитої теплової енергії (арк. с. 12-23).

Факт споживання Відповідачем теплової енергії підтверджується Актами про включення та про відключення опалення у житловому будинку, в якому розташовані приміщення Відповідача за адресою: АДРЕСА_1, належним чином засвідчені копії яких надані до матеріалів справи ( арк.с. 9-11).

Система опалення приміщення відповідача є невід"ємною частиною системи опалення вказаного будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Клапцова, 3.

Відповідно до п.3.2.6 Договору, Відповідач зобов'язувався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором.

Однак, відповідач, в свою чергу, взяті на себе за Договором зобов'язання належним чином не виконував, вартість заявленої та отриманої теплової енергії у визначені Договором строки, порядку та розмірі не сплачував, внаслідок чого за період з листопада 2013 року по січень 2015 року включно утворилась заборгованість перед Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" в сумі 34736,50 грн., яка до цього часу не погашена. Доказів на підтвердження оплати боргу за спірний період відповідач до суду не надав.

Надаючи правову оцінку правовим вимогам, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, своїми діями відповідач порушив умови Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №17031 від 01 листопада 2013 року та вимоги ст.526 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. За таких підстав, суд вважає вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту в період з листопада 2013 року по січень 2015 року теплову енергію у розмірі 34736,50 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, Позивач, посилаючись на порушення Відповідачем зобов"язань за Договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №17031 від 01 листопада 2013 року, просить стягнути з нього 2521,02 грн. пені, 4199,62 грн. - інфляційних втрат та 443,55 грн. - 3% річних.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Згідно п.7.2.3 Договору у разі несвоєчасного виконання розрахунків за спожиту теплову енергію - нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення за період з дня наступного строку оплати до дня фактичної оплати.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок пені перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по оплаті отриманої теплової енергії у строк, встановлений Договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення на користь позивача пені в розмірі 2521,02 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин суд визнав позовні вимоги позивача в сумі 4199,62 грн., нараховані за індексами інфляції, а також 443,55 грн. - 3% річних, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 11, 275, 509, 525, 526, 546, 549, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193,Господарського кодексу України,ст.ст.

32, 33, 43, 44, 49, 65 ст.ст.82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61009, АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул.Доброхотова, 11, , р/р №13 у ФХОУ ВАТ "Держаний ощадний банк України" м.Харкова, МФО 351823) 34736,50 гривень заборгованості за спожиту теплову енергію, 2521,02 гривень пені, 4199,62 гривень інфляційних втрат 443,55 гривень - 3% річних та 1827,00 гривень судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.04.2015 р.

Суддя Т.С. Денисюк

Справа №922/1683/15.