КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. Справа№ 910/23366/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

за участю представників сторін

від прокуратури: Тимко В.В. - посв. №025581 від 15.04.2014 року;

від позивача: Шевченко М.О. - представник за дов. №16/10/14-2 від 16.10.2014 року;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Логін Р.А. - представник за дов. №220/10/14-2 від 16.10.2014 року;

розглянувши апеляційну скаргу Військової прокуратури Київського гарнізону

на рішення Господарського суду м. Києва від 24.12.2014 року

у справі № 910/23366/14 (суддя: Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОКСІМА"

до Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України

Міністерства оборони України

за участю Військової прокуратури Київського гарнізону

про зобов'язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОКСІМА" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України (далі - відповідач 1) та Міністерства оборони України (далі - відповідач 2), за участі Військової прокуратури Київського гарнізону (далі - прокуратура) про зобов'язання виконати умови п. п а) п.4.1 Договору про пайову участь у будівництві житла №31/12-04п від 31.12.2004 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач-1, який виступає замовником будівництва та відповідач-2 до теперішнього часу не приступив до виконання своїх зобов'язань передбачених п.4.1 Договору та п.3.3 Угоди, зокрема відповідачем-1 не оформлено необхідних дозвільних документів, землевпорядної документації та не приведено земельну ділянку у стан, придатний до початку будівництва та виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та Угодою.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 року у справі №910/23366/14 позов задоволено частково. Зобов'язано Центральне спеціалізоване будівельне управління (госпрозрахункове) Міністерства оборони України виконати умови Договору №31/12-04п про пайову участь у будівництві житла від 31.12.2004, а саме пп. А) п.4.1 в частині отримання даних та документів на розробку проектно-кошторисної документації, оформлення дозвільних документів, оформлення користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування "Об'єкту, отримання дозволів, технічних умов (ТУ) та іншої необхідної документації у зв'язку з винесенням інженерних мереж з території забудови.

В частині позовних вимог до Міністерства оборони України відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Військова прокуратура Київського гарнізону звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 24.12.2014 року у справі №910/23366/14, та прийняти нове рішенням, яким відмовити в задоволені позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми та процесуального матеріального права, зокрема порушення вимог законодавства на момент укладання договору в частині цільового призначення земельної ділянки.

Крім того, скаржник зазначив про порушення вимог Закону України "Про використання земель оборони" та постанови КМУ від 28.12.2000 року №1919, при укладенні спірного договору.

Також, на думку скаржника суд першої інстанції безпідставно повернув без розгляду зустрічну позовну заяву Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксіма» про визнання недійсним договорів та застосування наслідків недійсності правочинів.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 10.02.2015 року апеляційну скаргу Військової прокуратури Київського гарнізону було прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 24.03.2015 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача 1 у судове засідання 16.04.2015 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 24.03.2015 року на відповідну адресу.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, відповідач 1 не скористався належними йому процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 16.04.2015 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

16.04.2015 року через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду від представника Міністерства оборони України надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/23366/14 до вирішення по суті справи №910/8960/15 за позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксима» про визнання договорів недійсними.

За результатом розгляду справи Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що немає підстав для задоволення даного клопотання на стадії апеляційного провадження, оскільки розгляд даної справи та перевірка правомірності рішення суду першої інстанції на підставі зібраних доказів та їх аналізу в сукупності є можливим без зупинення розгляду справи.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Отже, Київський апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.

Так, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки його задоволення призведе лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що скаржник не позбавлений права в разі задоволення позову по справі № 910/8960/15 звернутися до суду на підставі ст. 112 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Військової прокуратури Київського гарнізону - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31.12.2004 року між Управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України ("Управління") та Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОКСІМА" ("Пайовик") укладений договір №31/12-04п на пайову участь у будівництві житла (далі-договір), предметом якого відповідно до умов договору є будівництво житлового комплексу з об'єктами соціальної інфраструктури та вбудовано-прибудованими приміщеннями соціально-побутового, торговельного та адміністративного призначення згідно з проектно-кошторисною документацією на земельній ділянці загальною площею 125,9 га військового містечка №249 с. Капітанівка Київської області (по Житомирському шосе, 24 км.); забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей та громадян в порядку пайової участі за рахунок будівництва "Об'єкту».

З метою прискорення забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом "Пайовик", відповідно до звернень "Замовника", має право надати "Замовнику" в межах належної останньому, відповідно до результатів будівництва "Об'єкту, з рахунку частки загальної площі квартир відповідно п.3.2.1 Договору, квартири в закінчених будівництвом будинках в м. Києві та інших регіонах України у порядку та на умовах, що визначені абзацом другим п.п. 3.2.1 Договору. Замовник делегує "Пайовику" право на залучення коштів українських та іноземних юридичних та фізичних осіб для участі у будівництві "Об'єкту, на умовах, які визначить "Пайовик", згідно чинного законодавства.

Сторони погодили і встановили, що для досягнення мети цього Договору і розмежування повноважень між сторонами, "Замовник" передає, а "Пайовик" приймає повноваження на виконання функцій замовника по будівництву "Об'єкта, зокрема: складання планово-технологічного завдання та завдання на проектування і уточнення їх умов з генпроектувальником; забезпечення фінансування робіт по будівництву "Об'єкту, забезпечення в установленому порядку прийняття "Об'єкту в експлуатацію та бере участь у передачі "Замовником" "Об'єкту експлуатаційним організаціям; оформлення передачі та передача обов"язкових відрахувань житла місцевим органам влади та самоврядування, експлуатаційним організаціям в розмірах, що визначені чинними нормативними актами; представництво і захист інтересів його учасників в місцевих органах виконавчої влади і місцевого самоврядування.

Згідно Положення про Міністерство оборони України, затвердженим Указом Президента України від 21.08.1997 року №888 (редакція якого була чинна на момент укладення спірного договору) встановлено, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Міністерство оборони України як орган військового управління, зокрема, здійснює управління військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, забезпечує в установленому порядку здійснення господарської діяльності, керує економічною і фінансовою роботою у Збройних Силах, здійснює капітальне будівництво, експлуатацію і ремонт житлового, казарменого та інших фондів, об'єктів воєнного призначення, забезпечує використання відповідально до законодавства земельних ділянок, виділених для потреб Збройних Сил.

12.01.2005 року у зв'язку з прийняттям рішення Міністром оборони України про заміну Замовника будівництва, між Управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (Управління), Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОКСІМА" (Пайовик), Центральним спеціалізованим будівельним управлінням (госпрозрахункове) Міністерства оборони України (Замовник) була укладена Угода №141/01-05 про передачу прав за договором №31/12-04п від 31.12.2004 року про пайову участь у будівництві житла (далі-Угода).

Згідно даної угоди сторони прийняли рішення за згодою "Пайовика" про передачу повноважень (зобов'язань) за договором від "Управителя" до "Замовника".

"Управління" передає, а "Замовник" приймає в повному обсязі на себе зобов'язання за договором №31/12-04п від 31.12.2004 року про пайову участь у будівництві житла.

Відповідно до п. 4.1 Договору та п. 3.3 Угоди "Замовник" прийняв на себе зобов'язання відповідно до яких:

а) одержує у відповідних закладах необхідні вихідні дані і правовстановлюючі документи, отримує необхідні погодження та забезпечує здійсненна державної експертизи у відповідних державних органах, візує на протязі 10 днів з дати надання підготовлене "Пайовиком" завдання на проектування. Всі витрати, необхідні для виконання Замовником цього зобов"язання несе "Пайовик". Для цього "Замовник" зобов"язаний не пізніше чим за 10 днів від дати здійснення платежу повинен надавати "Пайовику" відповідні письмові звернення з доданням документів, що обґрунтовують розмір платежу та визначають умови його здійснення;

б) у разі необхідності направляє свого представника для участі в роботі по опрацюванню та узгодженню проектно-кошторисної документації;

в) оформлює необхідні дозвільні документи (дозволи, технічні умови і т.і.), необхідні для виконання зобов"язань "Пайовиком". Забезпечує оформлення за рахунок "Пайовика" землевпорядної документації, оформлення користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування "Об'єкту, а також оформлення (отримання) необхідних дозволів, технічних умов (ТУ) та іншої необхідної у зв'язку з винесенням інженерних мереж з території забудови, приведенням земельної ділянки у стан, придатний до початку будівництва та виконання "Пайовиком" своїх зобов"язань по цьому Договору;

г) передає Генпідряднику в установленому законодавством порядку під будівництво земельну ділянку згідно з планом землекористування для будівництва "Об'єкту;

д) передає Генпідряднику дозвіл на будівництво на іншу документацію, необхідну для здійснення будівництва;

е) вирішує та узгоджує з місцевими органами державної влади та місцевого самоврядування, іншими установами, організаціями та підприємствами питання, що пов"язані з будівництвом та своєчасним наданням всіх необхідних дозволів, необхідних погоджень та технічних умов (ТУ) згідно з встановленим законодавством України порядком та існуючими домовленостями, у разі необхідності може залучити представників "Пайовика" для використання таких робіт;

ж) негайно повідомляє "Пайовика" про всі обставини, які перешкоджають або ставлять під сумнів досягнення мети цього Договору;

з) делегує "Пайовику" повноваження, необхідні для виконання ним своїх зобов"язань за цим Договором і у разі надходження відповідних звернень від "Пайовика" надає йому документи, що підтверджують таке делегування;

и) в одномісячний строк після підписання цього Договору надає Пайовику планувально-технологічне завдання на обладнання квартир в межах діючих нормативів;

і) разом з "Пайовиком" здійснює прийом в експлуатацію завершеного будівництвом "Об'єкт в цілому, або відповідної його складової частини та передачу його на баланс експлуатаційним організаціям;

ї) після затвердження акту державної комісії про прийом "Об'єкту в цілому, або відповідної його складової частини надає "Пайовику" в 10-денний термін передбачені чинним законодавством України документи, які необхідні для оформлення "Пайовиком" та/або залученими ним інвесторами права власності на його частку житла та вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення, які визначені згідно з п.3.2.2 Договору (за виключенням загальної площі, що підлягає передачі місцевим органам влади та самоврядування, експлуатуючій організації згідно підпунктам (і), (к) пункту 4.1 Договору);

к) після закінчення будівництва "Об"єкту" "Замовник" здійснює передачу обов'язкових відрахувань житла місцевим органам влади та самоврядування за рахунок частки "Пайовика".

Згідно п. 8.1 Договору техніко-економічні показники "Об'єкту будуть визначені на підставі проектно-кошторисної документації та стадії "Робоча документація", яка буде опрацьована, узгоджена та затверджена чинним порядком.

Відповідно до п. 5.1 Договору орієнтовний термін введення житлового комплексу в експлуатацію встановлюється 40 місяців з дня підписання цього Договору, як це визначено п.5.5. Фактичний термін будівництва буде визначено Графіком, який буде складено і підписано сторонами на протязі 30 днів після розробки і затвердження проектно-кошторисної документації на будівництво "Об'єкту чи його частини, та буде невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 8.3 Договору останній набуває чинності з моменту підписання його кожною із сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному Договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника про порушення вимог законодавства на момент укладання договору в частині цільового призначення земельної ділянки, як підставу для відмови в позові, з огляду на наступне.

Так, спірний договір визначає обов'язки сторін та вирішує питання щодо спільної участі на досягнення певної мети, а саме будівництва "Об'єкту».

Відповідно до умов Договору (п.4.1) "Замовник" приймає на себе зобов'язання, зокрема одержувати у відповідних закладах необхідні вихідні данні і правовстановлюючі документи, отримує необхідні погодження та забезпечує здійснення державної експертизи у відповідних державних органах, візує на протязі 10 днів з дати надання підготовлене "Пайовиком" завдання на проектування… В т.ч. щодо оформлення необхідної дозвільної документації (дозволи, технічні умови і т.і.) оформлює користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування "Об'єкту», тощо.

Тобто, відповідно до умов Договору саме на відповідачів покладений обов'язок щодо вирішення питання щодо зміни цільового призначення земельної ділянки (ст.20 Земельного кодексу) у відповідних органах.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 1 на адресу позивача був направлений лист за №727 від 01.06.2008 року з проханням про вжиття заходів встановлення паркану по межі містечка. Листом від 01.07.2008 року відповідачем 1 було направлено лист до сільського голови Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з проханням надати дозвіл на встановлення паркану.

На виконання прохання відповідача позивачем був направлений лист вих. № 69 від 02.08.2008 року до сільського голови Дмитрієвської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з проханням про надання дозволу на встановлення паркану. У подальшому паркан було встановлено.

14.02.2007 року Дмитрівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на п'ятій сесії п'ятого скликання було прийнято рішення щодо необхідності узгодити технічний звіт по інвентаризації земельної ділянки Міністерства оборони України в межах Дмитрівської сільської ради в розмірі 120,9293 га.

29.05.2007 року між ДП "Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" з однієї сторони та Дмитрівською сільською радою і Товариством з обмеженою відповідальністю "Проксіма" з іншої сторони був кладений Договір №3987 на створення (передачу) технічної продукції.

06.06.2007 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Проксіма" разом з Дмитрівською сільською радою була укладена угода з Державним інститутом "УкрНДнігіроцивільсільбуд" на коригування генерального плану та детального планування с. Капітанівка Києво-Святошинського району Київської області.

12.02.2008 року (вих. № 69) за підписом ТВО начальника Центрального Спеціалізованого будівельного Управління А.М. Савчук та 16.04.2008 року (вих.№1/457) за підписом Начальника центрального територіального управління капітального будівництва Б.О. Коваль були подані до Сільського голови Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Дідича Т.Т., клопотання про прискорення розгляду на сесії Дмитрівської сільської ради звіту, виконаного Державним інститутом "УкрНДніпроцивільсільбуд" по коригуванню генерального плану, поєднаного з детальним планом території житлової забудови (з включенням в межі с. Капітанівка території військового містечка) в с. Капітанівка Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; схвалити зазначений звіт; прийняти рішення про клопотання перед районною радою Київської області про включення в межі с. Капітанівка площі в розмірі 120,9293 га. Зі зміною цільового призначення цієї земельної ділянки під житлову та громадську забудову; надання дозволу ТОВ "Проксіма" на збір вихідних даних для підготовки землевпорядної документації для укладання угоди оренди земельної ділянки площею 120,9293 га., на період будівництва.

17.07.2008 року Дмитрівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області на одинадцятій сесії п'ятого скликання було прийнято рішення про затвердження звіту державного інституту "УкрНДніпроцивільсільбуд" по коригуванню генерального плану с. Капітанівка, поєднаного з детальним планом житлової забудови з включенням в межі с. Капітанівка території військового містечка площею 120,9293 га., та порушення клопотання перед сесією Києво-Святошинської районної ради про зміну меж села Капітаніьхя і включення в межі села 120,9293 га. (території військового містечка).

17.07.2008 року Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області було прийнято рішення №209 про надання дозволу Центральному територіальному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України на огородження по периметру території військового містечка " 269 в с. Капітанівка Києво-Святошинського району Київської області."

20.07.2009 року між ДП "Український державний науково-дослідний і проектний інститут цивільного сільського будівництва" з однієї сторони та Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області і позивачем був укладений Договір за №9092 на виконання генерального плану с. Капітанівка Києво-Святошинського району Київської області.

Тобто, відповідачем-1 було розпочато дії щодо виконання умов спірного Договору.

Зазначене спростовує посилання відповідача та апелянта на небажання самого позивача виконувати умови договору.

Також суд враховує, що без виконання відповідачем 1 умов договору (спонукання до виконання яких є предметом розгляду даної справи) позивач не мав можливості виконувати свої обов'язки по договору, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції умови п.4.1 Договору відповідачем не виконані.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд не приймає посилання скаржника щодо порушення вимог Закону України "Про використання земель оборони" та постанови КМУ від 28.12.2000 року №1919, при укладенні спірного договору, як безпідставне.

Також, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказів того, що спірний договір визнаний недійсним або розірваний у визначеному законом порядку суду першої інстанції та апеляційної інстанції - надано не було.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд зазначає, що в разі визнання договору недійсним або розірваним в наслідок його невідповідності чинному законодавству (на чому ґрунтує свої вимоги апелянт) сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду про перегляд оскаржуваного рішення за ново виявленими обставинами.

Щодо відповідача 2, то останній не є стороною спірного договору. Позивачем не доведено а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення прав позивача з боку відповідача 2 в рамках спірного договору.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог до відповідача 1 про зобов'язання виконати умови договору №31/12-04п про пайову участь у будівництві житла від 31.12.2004 року, а саме пп. А) п.4.1 в частині отримання даних та документів на розробку проектно-кошторисної документації, оформлення дозвільних документів, оформлення користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування "Об'єкту, отримання дозволів, технічних умов (ТУ) та іншої необхідної документації у зв'язку з винесенням інженерних мереж з території забудови.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, що суд першої інстанції ухвалою від 08.12.2014 року безпідставно повернув без розгляду зустрічну позовну заяву Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксіма» про визнання недійсним договорів та застосування наслідків недійсності правочинів, як необґрунтоване.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що дана ухвала не скасована, не оскаржується в цьому апеляційному провадженні, набрала законної сили, тобто є правомірною.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 року у справі №910/23366/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Військової прокуратури Київського гарнізону - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової прокуратури Київського гарнізону залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 року у справі №910/23366/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/23366/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун