РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015Справа №910/28218/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія»

До Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

Про зобов'язання вчинити дії та стягнення 1 104 650,56 грн. збитків

Головуючий суддя Сівакова В.В.

судді Паламар П.І.

Мудрий С.М.

Представники сторін:

від позивача Жукова Л.А. - по дов. № 17 від 01.04.2015

Турос А.А. - по дов. № 60 від 15.12.2014

від відповідача Левченко Д.Ю. - по дов. № 03 від 14.01.2015

Лещенко О.О. - по дов. № 82 від 24.06.2014

від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про:

1. Зобов'язання Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» вчинити певні дії, а саме - протягом терміну дії договору № 01/5579-13 від 30.12.2013 (тобто до 31.12.2015):

- в межах існуючої технічної можливості надавати Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» послуги з диспетчеризації та передачі (транспортування) електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі «Острова Бурштинська ТЕС»;

- своєчасно розглядати та узгоджувати надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» графіки поставок електроенергії з розбивкою по напрямках транзиту та добові диспетчерські графіки;

- визначати обсяг компенсації втрат електроенергії Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія», що виникають при транспортуванні електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі згідно з п. 2.7 та п. 3.2 договору № 01/5579-13 від 30.12.2013;

- своєчасно надавати документи Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» згідно з п.п. 3.4, 5.2. та 5.3 договору № 01/5579-13 від 30.12.2013, а саме:

- до 6 числа місяця, наступного за звітним, дані щодо фактичної кількості електроенергії, переміщеної за договором у розрахунковий період, узгоджені з диспетчерськими управліннями відповідних країн енергетичного об'єднання ENTSO-E (п. 3.4. договору № 01/5579-13 від 30.12.2013);

- до 6 числа місяця, наступного за звітним, акти про надання послуг (п. 5.2. договору № 01/5579-13 від 30.12.2013) та

- до 6 числа місяця, наступного за звітним, рахунок фактуру на сплату послуг відповідача (п. 5.3. договору № 01/5579-13 від 30.12.2013).

2. Стягнення з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» 1 104 650,56 грн. збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 порушено провадження у справі № 910/28218/14 та призначено справу до розгляду на 15.01.2015.

Відповідач у поданому 15.01.2015 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та зазначає, що відповідно до протокольного рішення Міністерство листом від 30.07.14 № 01/32-1577 доручило ДП «НЕК «Укренерго» забезпечити виконання повного обсягу транзитних поставок електроенергії мережами «Острову Бурштинської ТЕС» за чинними зовнішньоекономічними контрактами ДПЗД «Укрінтеренерго». Також даним листом було повідомлено про відкликання листа Міністерства № 04/13-4779 від 24.12.2013, яким погоджено укладання договору між ДП «НЕК «Укренерго» та ТОВ «ТЕК». Фактично, рішенням Міністерства, позбавлено позивача можливості використання вільної пропускної спроможності електричних мереж «Острову Бурштинської ТЕС» для імпорту та транзиту електричної енергії. Рішення Міністерства є обов'язковими для відповідача. На виконання зазначеного доручення Міністерства відповідачем було повідомлено позивача листом № 05-1/05-2-2/8372 від 30.07.2014 що починаючи з 01.08.2014 транзитні поставки електроенергії до виконання прийматись не будуть. Вважає, що для відповідача настали обставини форс-мажору про які позивача було повідомлено вказаним листом та які в свою чергу є підставою для припинення послуг та звільнення відповідача від відповідальності за договором. Також зазначає, що з боку позивача мало місце невиконання умов договору. Крім цього, зазначає, що фактично у відповідача була відсутня технічна можливість забезпечити для позивача транзит електроенергії. Доказами наміру відповідача продовжити виконання договору є підписана сторонами додаткова угода № 02. При цьому лист відповідача не є односторонньою відмовою від договору, а лише містить попередження про обмеження обсягів транзитних поставок з 01.08.2014. Вважає, що позивачем не надано підтвердження того, що заявлена втрачена вигода не є абстрактною, а дійсно була б отримана ним, а також доказів проведення всіх необхідних дій зі свого боку для отримання цієї вигоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України. Розгляд справи № 910/28218/14 відкладено до 29.01.2015.

Позивачем 28.01.2015 до відділу діловодства суду подано пояснення, в яких заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві.

Третя особа у поданих в судовому засіданні 29.01.2015 поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечує, з тих самих підстав, що викладені відповідачем у відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору у справі № 910/28218/14 на 15 днів.

В судовому засіданні 29.01.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 17.02.2015.

Відповідачем 16.02.2015 до відділу діловодства суду подані додаткові пояснення в яких зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України № 36-р від 14.01.2015, визначено, що ДП «НЕК«Укренерго» за погодженням з Міненерговугілля може встановлювати тимчасові обмеження щодо пропускної спроможності міждержавних електричних мереж України, а також визначення умов здійснення та обсягів міждержавного перетікання електричної енергії.

В судовому засіданні 17.02.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 26.02.2015.

Позивачем 25.02.2015 до відділу діловодства суду подані додаткові пояснення, в яких зазначає, що під час розгляду даної справи Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листом № 01/32-0268 від 04.02.2015 відкликало листи до відповідача, за якими останній припинив виконання умов договору з позивачем щодо забезпечення транзиту електроенергії. Після цього відповідно до листа ТОВ «ТЕК» від 12.02.2015 № 182 відповідач погодив графік транзиту електроенергії на 14-16 лютого 2015 року. Транзит у вказані дні здійснювався. Разом з тим, листом № 01/32-0140 від 13.02.2015 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України відкликало листа № 01/32-0268 від 04.02.2015. Після цього відповідач листом № 01/02-2-4-2/2116 від 20.02.2015 повідомив ТОВ «ТЕК» про те, що внаслідок доручення Міненерговугілля № 01/32-1577 від 30.07.2014 щодо забезпечення здійснення транзитних поставок лише Державному підприємству «Укрінтеренерго» не може прийняти до виконання графік транзиту електроенергії, надісланий TOB «ТЕК» листом № 203 від 18.02.2015. При цьому слід зазначити, що Міненерговугілля листом № 01/32-0152 від 21.01.2015 погодило транзит електроенергії компанії ВАТ «Закарпаттяобленерго», хоча ця компанія і не згадана в п. 2 рішень протоколу наради з питань забезпечення експорту та транзиту електроенергії електричними мережами «Острову Бурштинської ТЕС» від 17.06.2014, затвердженого Міністром енергетики та вугільної промисловості України та ніколи до цього часу не надавало послуги з виконання транзиту електроенергії мережами «Острову Бурштинської ТЕС». Таким чином, своїми діями ДП «НЕК «Укренерго» спростувало власні доводи проти позовних вимог, за якими відмова від виконання договору пояснювалась обставинами форс-мажору, невиконанням позивачем своїх договірних зобов'язань, неможливістю забезпечити транзит електроенергії тощо. Єдиною причиною невиконання з боку ДП «НЕК «Укренерго» своїх обов'язків за договором з Позивачем є вказівка Міненерговугілля.

Ухвалою від 26.02.2015 суддя Сівакова В.В. дійшла висновку доцільним здійснити розгляд справи № 910/28218/14 колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 доручено розгляд справи № 910/14519/14 здійснювати колегіально у складі: Сівакова В.В. (головуючий суддя), Паламар П.І., Мудрий С.М.

Ухвалою Господарського суду від 27.02.2015 справу № 910/28218/14 призначено до розгляду на 19.03.2015.

Відповідачем 13.03.2015 до відділу діловодства суду подані додаткові пояснення в яких зазначає, що позивачем не доведено причинний зв'язок між діями відповідача а заявлених збитків. На протязі періоду з 01.08.2014 по 31.10.2014 позивачем не було надано жодного добового графіку відповідачу, а отже позивач в цей період не виконував вимоги п. 2.3. договору та не вжив всіх заходів, спрямованих на уникнення збитків. Вважає розрахунки позивача теоретичними, що побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, які б свідчили про конкретний розмір прибутку, який міг би отримати позивач.

Судове засідання у справі № 910/28218/14 призначене на 19.03.2015, у зв'язку з перебуванням судді Паламар П.І, на лікарняному не відбулося.

Ухвалою Господарського суду від 24.03.2015 справу № 910/28218/14 призначено до розгляду на 07.04.2015.

В судовому засіданні 07.04.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (Міністерство), затверджене Указом Президента України № 382/2011 від 06.04.2011 (Положення) Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах.

Підпунктом 48 пункту 4 Положення визначено, що Міністерство здійснює в межах повноважень інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Згідно з підпунктом 11 пункту 1 статті 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об'єктів, що перебувають в їх управлінні.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 536 від 30.07.2014 затверджено переліки державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля України, та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля України здійснює управління корпоративними правами держави. До вказаного переліку входить Державне підприємство «НЕК «Укренерго».

Листом № 04/13-4779 від 24.12.2013 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України погодило можливість укладення договору на транзит електроенергії між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕК».

Так, 30.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» (позивач) та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (відповідач) було укладено договір 3 01/5579-13 (договір).

Відповідно до п. 1.1. договору предметом цього договору є надання ДП «НЕК «Укренерго» в межах технічної можливості послуг ТОВ «ТЕК» з диспетчеризації та передачі (транспортування) електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі південно-західної частини Об'єднаної енергосистеми України, так званого «Острова Бурштинської електростанції» (далі - «Острів БуТЕС») в умовах паралельної роботи «Острова БуТЕС» з енергетичним об'єднанням ENTSO-E.

Згідно з п. 1.2. договору він укладений на виконання зовнішньоекономічного контракту (контрактів) ТОВ «ТЕК» про надання послуг по забезпеченню транзиту електроенергії магістральними та міждержавними лініями електропередачі «Острова БуТЕС», згідно з якими ДП «НЕК «Укренерго» є технічним виконавцем з української сторони.

Спір виник внаслідок того, що на думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія», відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання умов договору починаючи з 01.08.2014 внаслідок чого права позивача порушені, що також мало наслідком понесення збитків в розмірі 1 104 650,00 грн. у вигляді не отриманих доходів.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 9.6. договору його дія визначена з моменту підписання сторонами до 31.12.2015 включно.

17.06.2014 в Міністерстві енергетики та вугільної промисловості України відбулась нарада з питань забезпечення експорту та транзиту електроенергії електричними мережами «Острову Бурштинської ТЕС», рішенням якої (пункт 2) доручено ДПЗД «Укрінтеренерго» забезпечення виконання транзиту електроенергії на період до врегулювання питання щодо розподілення пропускної спроможності електричних мереж «Острову Бурштинської ТЕС» при реалізації транзитних поставок електроенергії магістральними та міждержавними електричними мережами ОЕС України ДП «НЕК «Укренерго».

Відповідно до п. 12 Інструкції з діловодства у центральному апараті Міністерства (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 603 від 09.08.2012, вибір виду документа, призначеного для документування управлінської інформації (розпорядження, постанова, рішення, протокол, тощо), зумовлюється правовим статусом Міністерства, компетенцією посадової особи та порядком прийняття управлінського рішення (на підставі єдиноначальності або колегіальності).

Управлінська діяльність Міністерства здійснюється шляхом видання розпорядчих документів (наказів, рішень), вид яких визначається актами законодавства та положеннями про нього.

Розпорядчий документ - це акт, що видається державним органом у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань відповідно до наданої компетенції.

За приписами п. 107 Інструкції, у протоколах фіксується інформація про хід ведення засідань, прийняття в установах рішень комісіями, дорадчими органами, зборами тощо. Протокол складається на підставі записів, зроблених безпосередньо під час засідань, поданих текстів та тез доповідей і виступів, довідок, проектів рішень тощо.

Таким чином, протокол є однією із форм прийняття та фіксації рішень Міністерства.

Відповідно до протокольного рішення вищевказаної наради, Міністерство листом № 01/32-1577 від 30.07.2014 доручило ДП «НЕК «Укренерго» забезпечити виконання повного обсягу транзитних поставок електроенергії мережами «Острову Бурштинської ТЕС» за чинними зовнішньоекономічними контрактами ДІ13Д «Укрінтеренерго». Також даним листом було повідомлено про відкликання листа Міністерства № 04/13-4779 від 24.12.2013, яким погоджено укладання договору між ДП «НЕК «Укренерго» та TOB «ТЕК».

Фактично, рішенням Міністерства, позбавлено позивача можливості використання вільної пропускної спроможності електричних мереж «Острову Бурштинської ТЕС» для імпорту та транзиту електричної енергії.

Згідно з п. 1.2 Статуту ДП «НЕК «Укренерго» останнє є державним унітарним підприємством електроенергетичної галузі і діє як державне комерційне підприємство, що засноване на державній власності, підпорядковане та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, тобто, його рішення є обов'язковими для застосування відповідачем.

На виконання зазначеного доручення Міністерства, листом № 05-1/05-2-2/8372 від 30.07.2014 відповідач повідомив позивача, що починаючи з 01.08.2014 всі інші транзитні поставки електроенергії, окрім за контрактами ДПЗД «Укрінтеренерно», до виконання прийматися не будуть.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі форс-мажорних обставин сторони звільняються від виконання зобов'язань по цьому договору на строк дії форс-мажорних обставин та усунення їх наслідків, крім невиконаних платежів.

Відповідно до ч. 4 ст. 219 Господарського кодексу України сторони у зобов'язанні можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

В пункті 7.1. договору зазначено, що випадками форс-мажору є обставини непереборної сили (пожежа, землетрус, тайфун та інші стихійні явища, страйки, війна, повстання, військові дії, акти державних або інших місцевих органів і інші обставини, що унеможливлюють виконання умов цього договору), що спричиняють неможливість виконання однією із сторін зобов'язань по цьому договору.

Рішення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо доручення ДПЗД «Укрінтеренерго» забезпечення виконання транзиту електроенергії на період до врегулювання питання щодо розподілення пропускної спроможності електричних мереж «Острову Бурштинської ТЕС» при реалізації транзитних поставок електроенергії магістральними та міждержавними електричними мережами ОЕС України була для ДП «НЕК «Укрснерго» невідворотною обставиною, тобто подією, яка від нього не залежала, відповідач не міг її передбачити під час виконання договору.

За відсутності інших мереж ніж мережі «Острів Бурштинської ТЕС», які можуть здійснювати паралельну роботу з енергетичним об'єднанням ENTSO-E, ДП «НЕК «Укренерго» не могло і не може забезпечити альтернативного виконання умов договору.

Передача виконання всього транзиту електроенергії ДПЗД «Укрінтеренерго» зробило не можливим для ДП «НЕК «Укренерго» виконання умов договору.

Підпунктом 9.1.1. договору передбачено, що послуги, які надаються позивачем за договором у розрахунковому періоді для реалізації транзиту електроенергії мережами «Острову Бурштинської ТЕС» по контракту (контрактах), вказаному в п. 1.2. даного договору можуть бути обмежені або припинені у випадках форс-мажорних обставин.

З вищевказаного вбачається, що для відповідача настали обставини, про які позивача було повідомлено листом № 05-1/05-2-2/8372 від 30.07.2014, та які, в свою чергу, є підставою для припинення послуг та звільняють відповідача від відповідальності за договором.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електроенергетику» державне управління в електроенергетиці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в електроенергетичному комплексі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплекс.

Отже, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України прийняло управлінське рішення про подальше використання державного майна - міждержавних ліній електропередач.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно з ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача, оскільки він діяв на виконання рішення Міністерства, яке є обов'язковим для нього та наявність якого в свою чергу є за договором тією обставиною, що унеможливлює виконання умов договору.

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються : вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини у відповідача та доказів понесення позивачем збитків в розмірі 1 104 650,56 грн. внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем договірних відносин не подано.

Таким чином, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та нібито понесеними збитками у вигляді не отриманого доходу саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова електрична компанія» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 15.04.2014.

Головуючий суддя судді В.В.Сівакова П.І.Паламар С.М.Мудрий