ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" квітня 2015 р.Справа № 924/155/15
Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Шпак В.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 88 106,09 доларів США, що в еквіваленті становить 1 398 810,19 грн. за курсом НБУ 15.87643 за 1 долар США станом 19.01.2015р, пеню - 31.26 грн.

Представники сторін:

позивач: Фурман В. В. - за довіреністю від 05.11.2014 р.

відповідач: не з'явився

Суть спору:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" м. Київ звернувся до суду із позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 88 106,09 доларів США, що в еквіваленті становить 1 398 810,19 грн. за курсом НБУ 15.87643 за 1 долар США станом 19.01.2015р, пеню - 31.26 грн.

Повноважний представник позивача в судових засіданнях наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вони підтверджені та обґрунтовані поданими в матеріали справи доказами.

В судовому засіданні 16 квітня 2015 року представником позивача надано письмові пояснення в яких зазначає, що з урахуванням рішення господарського суду Хмельницької області по справі 8/1328-10, сума заявлена до стягнення відсотків у розмірі 24 000,15 дол. США (екв. 562 836.81 грн. за 1 дол.США станом 01.04.2015р.) грн. за період 20.09.2011 року по 01.04.2015 року та пеня за несвоєчасне повернення кредиту в

розмірі 51 851,32грн. та за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 37 912,76 грн. (всього

89 764.08 грн. пені).

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до 3.11. ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Дані пояснення не містять ознаки заяви про зменшення позовних вимог, а тому судом приймаються судом, як додаткові пояснення по справі.

Повноважний представник відповідача та відповідач в судове засідання 16 квітня 2015 року за викликом не з`явились, в своїх пояснення від 05.03.15 року зазначають , що 11 травня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та фізичною особою-підприємцем укладено кредитний договір № 880/123-НКЛМ 3.

19 вересня 2011 року рішенням Господарського суду Хмельницької області у господарській справі № 8/1328-10 позов Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, достроково стягнуто з відповідача на користь позивача за вказаним кредитним договором 55634,2 доларів США заборгованості (з яких 46226,99 доларів США заборгованості за кредитом та 9407,21 доларів США заборгованості за відсотками), 556,34 доларів США відшкодування державного мита та 236 грн. відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

07 жовтня 2011 року з метою примусового виконання вказаного вище рішення Господарським судом Хмельницької області видано наказ № 8/1328.

18 листопада 2011 року на підставі названого наказу старшим державним виконавцем Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницької міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення 55 634,2 доларів США заборгованості, 556,34 доларів США відшкодування державного мита та 236 грн. відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (копія постанови про відкриття виконавчого провадження додається).

З огляду на зазначене вище, провадження у справі в частині стягнення 46226,99 доларів США заборгованості за кредитом та 9407,21 доларів США заборгованості за відсотками необхідно припинити на підставі п. 2 ч.1 ст.80 ГПК України.

Окрім того, зазначає, що позивач пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та пені, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання та посилаючись на ст. 256 ЦК України просить в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та пені за несвоєчасне повернення кредиту відмовити. Розгляд справи проводити без участі відповідача та його повноважного представника.

Неявка в судове засідання господарського суду відповідача чи його представника не перешкоджає розгляду справи по суті.

Ухвала суду направлялась відповідачу на його юридичну адресу відповідно до спеціального витягу з ЄДРПОУ: АДРЕСА_1.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу можу бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 передбачено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Підпунктом 3.9.1 Постанови передбачено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено наступне.

11.05.2006 року між АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк" (в подальшому ПАТ „Укрсоцбанк") та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3, згідно якого кредитор (позивач) зобов'язується надати позичальнику (відповідачу) грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (п.1.1.).

Згідно з пп. 1.1.1. договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (транші), зі сплатою 12,5% річних в межах максимального ліміту заборгованості до 70 000 доларів США протягом травня - листопада 2006 р.

Кредит надається позичальнику з метою реконструкції приміщення та погашення заборгованості по кредитам у ХФ КБ Приватбанк.

Моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівки або день першої оплати з позичкового рахунку позичальника розрахункових документів позичальника в повній або частковій сумі кредиту (п.2.2.). Моментом (днем) повернення траншу кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок кредитора суми траншу кредиту (п.3.3.).

Відповідно до п. 2.4. даного договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість періоді (28-29-30-31/360), щомісячно в останній робочий день місяця та 11 числа кожного місяця.

Як передбачено п. 2.6. пп. 2.6.3. договору, кредитор має право відмовитися від надання траншів кредиту, зокрема у разі: невиконання або неналежного виконання умов цього договору, припинення дії або визнання недійсними договору, визначеного п. 1.3.1. договору.

Згідно п.2.9. договору, у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням правління, комітету з питань управління активами та пасивами, кредитно-інвестиційного комітету, тарифного комітету кредитора, кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, визначених п. 1.1.1. цього договору. Як передбачено пп. 2.9.1. договору, намір змінити розмір процентів за надання кредиту, кредитор зобов'язаний повідомити позичальника не пізніше ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду.

Статтею 3 договору визначені права та обов'язки сторін, зокрема в п.3.1. зазначено, що кредитор зобов'язаний завчасно повідомляти позичальника про намір змінити розмір процентів у порядку, визначеному п. 2.9. цього договору.

В свою чергу, позичальник зобов'язаний, згідно п. 3.3., зокрема, сплачувати кредитору проценти та комісії в розмірі, визначеному даним договором; своєчасно та в повному обсязі погашати транші кредиту в строки, визначені договором.

Статтею 4 даного договору визначена відповідальність сторін, зокрема в п. 4.3. вказано, що у разі не виконання позичальником зобов'язань, визначених п. п. 3.3.2. - 3.3.11. цього договору, протягом більше п'яти днів, термін погашення всіх траншів кредиту вважається таким, що настав та відповідно позичальник зобов'язаний погасити всі транші кредиту та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Відповідно до п. 7.1. договору усі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін з обов'язковим посиланням на цей договір.

10.05.2006р. між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір № 1 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006р. про те, що погашення траншів кредиту буде здійснюватись по 405 доларів США 11-го числа кожного місяця включно, починаючи з червня 2006р. по квітень 2013р. включно, з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 08.05.2013р. в сумі 385 доларів США.

26.06.2006р. між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір № 2 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006р. про те, що погашення траншів кредиту буде здійснюватись по 441,15 доларів США 11-го числа кожного місяця включно, починаючи з липня 2006р. по квітень 2013р. включно, з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 08.05.2013р. в сумі 420,70 доларів США.

10.07.2006р. між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір № 3 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006р. про те, що погашення траншів кредиту буде здійснюватись по 502,15 доларів США 11-го числа кожного місяця включно, починаючи з серпня 2006р. по квітень 2013р. включно, з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 08.05.2013р. в сумі 479,70 доларів США.

03.08.2006р. між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір № 4 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006р. про те, що погашення траншів кредиту буде здійснюватись по 687,15 доларів США 11-го числа кожного місяця включно, починаючи з вересня 2006р. по квітень 2013р. включно, з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 08.05.2013р. в сумі 679,70 доларів США.

25.09.2006р. між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір № 5 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006р. про те, що погашення траншів кредиту буде здійснюватись по 856 доларів США 11-го числа кожного місяця включно, починаючи з жовтня 2006р. по квітень 2013р. включно, з кінцевим терміном погашення всіх траншів кредиту до 08.05.2013р. в сумі 825 доларів США.

Відповідно до додаткового договору №6 від 14.01.2008р. до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006р., сторони домовились змінити п. 1.3. договору та доповнити договір пунктом 3.2.4.відповідно до якого кредитор має право вимагати достроково, протягом 30 днів з моменту отримання позичальником письмової вимоги кредитора, виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором (погашення кредиту в повній сумі, сплати процентів за користування кредитом, комісій а також можливих штрафних санкцій) у разі виникнення у кредитора такого права за іншим кредитним договором.

06.11.2008р. між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір № 7 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006р., відповідно до якого погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно починаючи з жовтня 2008р., не пізніше 11 числа кожного місяця рівними частинами, в сумі 1175 доларів США.

21.10.2008р. між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006р., відповідно до якого, проценти за користування кредитом встановлено в розмірі 14,5% річних.

29.04.2009р. позивачем на адресу відповідача направлено лист - вимогу за № 17-29/96-880-81 з вимогою щодо дострокового припинення строку користування кредитом за цим договором. Факт отримання відповідачем листа-вимоги підтверджується поштовим повідомленням про вручення від 30.04.2009р.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 19 вересня 2011 року по справі №8/1328-10 позов публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення 55634,2 доларів США заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006 року задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного кціонерного товариства "Укрсоцбанк" (м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код 00039019) 55634,2 доларів США заборгованості, з яких 46226,99 доларів США заборгованості за кредитом, та 9407,21 грн., заборгованості за відсотками.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів

Відповідно до ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Положеннями ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку визначення у зобов'язанні грошового еквівалента в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається з умов договору банк надав кредит позичальнику в доларах США.

Судом зважається, що згідно з п. 3.4 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову (пункт 4 частини першої статті 55 ГПК). При визначенні ціни позову, поданого в іноземній валюті, необхідно виходити з тієї валюти, в якій провадились чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами. У разі подання позову про стягнення національної валюти України - еквіваленту іноземної валюти ціна позову визначається в національній валюті України за офіційним курсом, визначеним Національним банком України, на день подання позову.

Позивач звернувся із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 88 106,09 доларів США, що в еквіваленті становить 1 398 810,19 грн. за курсом НБУ 15.87643 за 1 долар США станом 19.01.2015р. Дана заборгованість складається із: 46226,99 доларів США сума заборгованості за кредитом та 41879,10 доларів США заборгованості за відсотками.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 19 вересня 2011 року по справі №8/1328-10 позов публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення 55634,2 доларів США заборгованості задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 55634,2 доларів США заборгованості, з яких 46226,99 доларів США заборгованості за кредитом, та 9407,21 грн., заборгованості за відсотками по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006 року

Відповідно до ч.2 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження по справі якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

Аналогічна позиція визначена в постанові пленуму ВГС України 26.12.2011 № 18 п. п. 4.5 припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Враховуючи вищекладене, оскільки позивачем заявлено до стягнення заборгованість по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006 року, яка стягнута на підставі рішення господарського суду від 19 вересня 2011 року в частині стягнення 46 226,99 доларів США, заборгованості за кредитом та 9407,21 доларів США, заборгованості за відсотками необхідно припинити на підставі ч.2 ст.80 ГПК України.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

21.10.2008 року сторони уклали договорі про внесення змін та доповнень №1 до договору, відповідно до якого проценти за користування кредитом встановлено в розмірі 14,5% річних.

Перевіривши правильність нарахування сума заборгованості за відсотками з врахуванням рішення господарського суду Хмельницької області від 19.09.2011року, задоволенню підлягає сума в розмірі 24 000,15 дол. США, що в еквіваленті становить 381036,70 грн., за курсом НБУ 15.87643 за долар США станом на 19.01.15 року, підтверджена наявним в матеріалах справи доказами та розрахунком.

В частині стягнення 8471,74 дол. США необхідно відмовити, оскільки дана сума не підтверджена позивачем належними та допустими доказами.

Окрім того позивачем заявлено до стягнення 31.26 грн. пені, яка складається із: пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 25,33грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 5,93 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів , визначених в п.2.5 договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п.п.1.1.2, 3.2.2, 4.3, 5.4, цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від суми кредиту за кожен день прострочення.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом неустойки є грошова сума, рухоме і нерухоме майно, а частина 2 - якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Стаття 230 Господарського кодексу України передбачає, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається із розрахунку, позивач просить стягнути пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 25,33грн. за період з 14.05.2007року по 14.11.2007року та пеню за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 5,93 грн. за період 14.05.2007року по 14.11.2007року.

Позивачем подано позов до суду 04.02.2015року.

Згідно статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки.

Частиною 2 ст. 258 Цивільного кодексу України встановлено спеціальну позовну давність в один рік до позові про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Приймаючи до уваги, що позивачем пропущено річний строк позовної давності, в стягненні 25,33грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 5,93грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків належить відмовити в порядку ч.4 ст. 267 ЦК України.

Щодо клопотання відповідача, про застосування строків позовної давності в частині в частині заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками , суд бере до уваги наступне :

Відповідно до додаткового договору №6 від 14.01.2008р. до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006р., сторони домовились доповнити договір пунктом 3.2.4. відповідно до якого кредитор має право вимагати достроково, протягом 30 днів з моменту отримання позичальником письмової вимоги кредитора, виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором (погашення кредиту в повній сумі, сплати процентів за користування кредитом, комісій а також можливих штрафних санкцій) у разі виникнення у кредитора такого права за іншим кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1.2. договору сторони передбачили , що погашення кредиту буде здійснюватись згідно з додатковими договорами до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №880/123-НКЛМ 3 від 11.05.2006 року з кінцевим терміном погашення кредиту до 08.05.2013 року на умовах визначених в договорі.

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2009р. позивачем на адресу відповідача направлено лист - вимогу за № 17-29/96-880-81 з вимогою щодо дострокового припинення строку користування кредитом за цим договором. Факт отримання відповідачем листа-вимоги підтверджується поштовим повідомленням про вручення від 30.04.2009р.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками.

Враховуючи вищевикладене в задоволені клопотання про застосування строків позовної давності в частині заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасне повернення відсотків необхідно відмовити.

У відповідності із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у справі належить покласти на сторони пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 83, 84, 85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" м. Київ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 88 106,09 доларів США, що в еквіваленті становить 1398 810,19 грн. за курсом НБУ 15.87643 за 1 долар США станом 19.01.2015р, пеню - 31.26 грн. задоволити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (м. Київ, вул. Ковпака, 29, код 00039019) 24000,15 (двадцять чотири тисячі, 15 центів) доларів США, що в еквіваленті становить 381036,70 грн. (триста вісімдесят одна тисяча тридцять шість гривень, 70 копійок), за курсом НБУ 15.87643 за долар США станом на 19.01.15 року та 8564,34 грн. (вісім тисяч п'ятсот шістдесят чотири гривні гривень, 34 копійки) судового збору.

Видати наказ.

В частині стягнення частині стягнення 46 266,99 доларів США, заборгованості за кредитом та 9407,21 доларів США, заборгованості за відсотками припинити.

В частині стягнення 8471,74 дол. США заборгованості за відсотками та 31.26 грн. пені відмовити.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2015 року

Суддя Шпак В.О.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, м.Київ, вул. Ковпака, 29

3 - відповідачу. АДРЕСА_1 рекомендованим із повідомленням