УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21.04.2015Справа № 910/9912/15

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Приватного акціонерного товариства "ТЕЛЕКАНАЛ "ІНТЕР"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 10/1049 від 16.04.2015 р. (вх. № 9912/15 від 17.04.2015 р.) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

У відповідності до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Особа, яка є представником, повинна мати належним чином посвідчені повноваження на ведення справи в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, надають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище (ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документами, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

З поданої позовної заяви вбачається, що її підписано Директором департаменту юридичного забезпечення ПАТ "Укрнафта" В.В.Карташовим.

При цьому до позовної заяви додано довіреність № 10-94-1/д від 19.02.2014 р., видану Карташову В.В. Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" в особі Голови Правління Пітера Ванхєкє, який діє на підставі Статуту ПАТ "Укрнафта". Натомість серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні жодні докази, які б станом на час видачі вищенаведеної довіреності та станом на час подання позову до суду підтверджували посадове становище Пітера Ванхєкє як Голови Правлінн ПАТ "Укрнафта", як-то: наказ про покладання обов'язків Голови Правління, Статут ПАТ "Укрнафта", довідка з ЄДРПОУ, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, де було б зазначено керівника позивача, тощо. А рівно, до позовної заяви не додано доказів, які б свідчили про те, що Пітер Ванхєкє був наділений достатнім обсягом повноважень для того, щоб видавати за своїм підписом довіреності на представництво інтересів ПАТ "Укрнафта".

За таких обставин суд не може дійти висновку про те, що подану позовну заяву ПАТ "Укрнафта" підписано уповноваженою на те особою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Пунктом 2 частини 1 статті 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

В підтвердження направлення відповідачеві копії поданої до суду позовної заяви і доданих до неї документів, позивач додав до даної позовної заяви фіскальний чек № 4502 від 16.04.2015 р. та опис вкладення у цінний лист № 21141684 від 16.04.2015 р.

Натомість, з вищенаведеного опису вкладення у цінний лист від 16.04.2015 р. вбачається, що відповідачу надіслано "Копію позовної заяви від 16.04.2015 р.", а отже не ту позовну заяву, яка була подана до суду. Фактично до суду подано позовну заяву від 16.04.2015 р. за № 10/1049.

За таких обставин, фіскальний чек № 4502 від 16.04.2015 р. та опис вкладення у цінний лист № 21141684 від 16.04.2015 р. не приймаються судом у якості належних доказів на підтвердження виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України. Інші докази, які б підтверджували направлення відповідачеві копії саме копії поданої до суду позовної заяви від 16.04.2015 р. № 10/1049 і доданих до неї документів, фактично до позовної заяви не додані.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

При цьому суд приймає до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

За таких обставин, позовна заява від 16.04.2015 р. № 10/1049 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду міста Києва з позовом відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега