ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. Справа № 908/6284/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивач - Уманчик О.В.;

відповідач - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1856 З/1-35) на рішення господарського суду Запорізької області від 02 березня 2015 року по справі №908/6284/14

за позовом Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "Мотор-банк", м. Запоріжжя

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02 березня 2015 року по справі (суддя Алейникова Т.Г.) позов задоволено. Змінено пункт 11 договору оренди земельної ділянки від 12.1.22012 року, укладеного між Запорізькою міською радою та ПАТ "Мотор-банк", виклавши її в редакції, зазначеній у резолютивній частині рішення.

Відповідач з рішенням господарського суду не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій вважає рішення таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив рішення скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України №28-р від 02.09.2014 року визначено, що розгляд господарських справ, які підлягають перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом здійснюється Харківським апеляційним господарським судом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, в якому зазначив, що вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а скаргу - без задоволення.

У судове засідання відповідач не з'явився, повноважного представника до суду не направив, хоча про дату судового засідання був повідомлений належним чином ухвалою суду.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального Кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Запорізькою міською радою (орендодавець, позивач) та публічним акціонерним товариством "МОТОР-БАНК" (орендар, відповідач) було укладено договір оренди землі (далі - Договір), зареєстрований в Управлінні Держкомзему у місті Запоріжжя Запорізької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.12.2012 року за №00782.

За умовами Договору орендодавець відповідно до рішення двадцять першої сесії шостого скликання Запорізької міської ради від 27.04.2012 р. № 78/53 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування відділення банку та офісних приміщень, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 42.

В оренду передано земельну ділянку загальною площею 0,3924 га.

Пунктом 10 Договору передбачено, що договір укладено до 02.06.2030 року.

Згідно п. 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки в цінах 2012 року становила 3 092 112 грн.

Пунктом 11 Договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі та в розмірі 154 605,60 грн., що складає трикратний розмір земельного податку за календарний рік в цінах 2012 року.

Сторони пунктом 14 Договору узгодили, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; прийняття орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати у відповідності до чинного законодавства; затвердження нової нормативної грошової оцінки землі; у випадку зміни орендної плати у зв'язку з початком будівництва на земельній ділянці; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є зокрема, земля, як власність територіальної громади міста.

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" закріплено, що територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, тощо.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють повноваження щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначається, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключною компетенцією міської ради є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які згідно до ст. 144 Конституції України є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» закріплено, що право комунальної власності на землю належить територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах.

Запорізькою міською радою 26.06.2012 року прийняте рішення № 37 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.07.2011 № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у місті Запоріжжя", згідно з яким встановлено нові коефіцієнти, відповідно до яких визначається розмір орендної плати та порядок розрахунку орендної плати згідно з вимогами Податкового кодексу України. Для земельних ділянок, наданих фінансовим установам, їх підрозділам, встановлено коефіцієнт 8. Тобто, розмір орендної плати повинен дорівнювати 8 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, Запорізькою міською радою прийнято рішення, яким встановлено, що до земельної ділянки, наданої в користування відповідачу для розташування відділення банку та офісних приміщень має застосовуватись коефіцієнт 8. Розмір орендної плати становить восьмикратний розмір земельного податку.

Як передбачено ст. 274.1 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Тобто восьмикратний розмір земельного податку дорівнює 8 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

В пункті 14.1.147 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за користування земельними ділянками державної і комунальної власності є загальнодержавним податкам.

Згідно статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації.

Згідно ст. 18 Закону України "Про оцінку землі" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

Запорізькою міською радою 03.03.2008 року було прийнято рішення № 79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя".

Тобто, для розрахунку суми орендної плати за земельну ділянку, що знаходиться у користуванні відповідача, застосовується нормативна грошова оцінка відповідно до затвердженої технічної документації 2008 року з урахуванням індексації.

Статтею 20 Закону України "Про оцінку землі" визначено, що дані про нормативну грошову оцінку землі оформлюються, як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Стаття 23 Закону України "Про оцінку землі" встановлює, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Запорізькою міською радою 20.06.2014 року з метою визначення розрахунку орендної плати за земельну ділянку, надану в користування відповідачу, отримано в Головному управлінні Держземагентства витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, згідно якого кадастровий номер :07:077:0019, станом на 20.06.2014 року, нормативна грошова оцінка становить 3 092 112,00 грн.

Судом правомірно зазначено, що розмір орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :07:077:0019 по договору складає 247 368, 96 грн. та розраховується наступним чином:

3 092 112,00 х 1% х 8 = 247 368, 96 грн. де:

247 368, 96 - розмір орендної плати;

3 092 112,00 грн. х 1% - розмір земельного податку, визначений згідно з вимогами Податкового кодексу України (нормативна грошова оцінка х ставку податку);

8 - коефіцієнт "К", згідно якого визначається розмір орендної плати.

Пунктом 14 Договору сторони передбачили випадки перегляду орендної плати, зокрема, необхідним є внесення змін до Договору, оскільки орендодавцем прийнято рішення, яким встановлено нові коефіцієнти, відповідно до яких визначається розмір орендної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що Договір оренди землі підлягає приведенню у відповідність до вимог законодавства шляхом внесення до нього відповідних змін.

Відповідно до ст. ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується у судовому порядку.

Такий порядок сторони передбачили і п. 35 Договору оренди землі.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У даному випадку, має місце законодавча зміна граничного розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною. У зв'язку з чим є підстави для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Відповідно до вимог ст. 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Листом №01/02-32/02145 від 22.07.2014 року Запорізька міська рада запропонувала відповідачу внести зміни до договору оренди землі.

На момент звернення до суду відповідач додаткову угоду не уклав, що свідчить про його ухилення від приведення умов договору оренди землі у відповідність до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 69 Бюджетного кодексу України плата за землю зараховується до бюджетів місцевого самоврядування.

Доходи місцевого бюджету є власністю територіальної громади м. Запоріжжя.

Отже, Запорізька міська рада, керуючись статтею 16 Цивільного кодексу України, звернулась до суду за захистом порушених прав та інтересів, які полягали в недоотриманні місцевим бюджетом орендної плати за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини відносяться до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень ст. 10 Податкового кодексу України податок на майно належить до місцевих податків.

Пунктом 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України передбачено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки.

Тобто, з 01.01.2015 року ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, повинна встановлюватись відповідною місцевою радою.

Пунктами 12.3.4, 12.3.5 ст. 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). У разі якщо міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідного місцевого податку, що є обов'язковим згідно з нормами цього Кодексу, то плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

На сьогоднішній день Запорізькою міською радою рішення щодо встановлення ставки податку за земельні ділянки міста ще не прийнято.

Таким чином, до прийняття Запорізькою міською радою рішення про встановлення нової ставки податку в межах, визначених ст. 274 Податкового кодексу України, розрахунок розміру орендної плати за землю здійснюється виходячи із ставки податку в розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до п. 2.19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних спорів" визначено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише в разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Частиною 3 ст. 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Нормами статті 30 Закону України "Про оренду землі", які кореспондуються зі статтями 651, 652 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказану умову сторони закріпили в пункті 35 договору оренди землі.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Орендна плата за користування земельними ділянками комунальної форми власності - є регульованою ціною. Ставки, що застосовуються для визначення розміру орендної плати згідно зі статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлюються органом місцевого самоврядування.

В пункті 14 Договору оренди землі сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається, зокрема, у разі прийняття орендодавцем рішення про збільшення або зменшення орендної плати у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, внесення змін до договору оренди землі - не є односторонньою зміною умов договору. Орендна плата за землю комунальної власності встановлюється та регулюється органом місцевого самоврядування, а внесення змін до договору оренди землі передбачена умовами договору. Отже, внесення змін на підставі рішення Запорізької міської ради від 26.06.2012 № 37 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.07.2011 № 16 "Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки певного функціонального призначення у м. Запоріжжя" (далі - рішення № 37) є обґрунтованим та правомірним.

Статтею 14 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата за користування земельними ділянками комунальної форми власності - обов'язковий платіж у складі податку на майно.

Згідно зі статтею 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Таким чином, застосування нормативної грошової оцінки землі для розрахунку розміру орендної плати за будь-яких обставин (встановлення орендної плати або її зміни) - правомірне.

Крім того, потрібно зазначити, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки встановлена на підставі рішення Запорізької міської ради від 03.03.2008 № 79 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя".

Розрахунок суми орендної плати за спірну земельну ділянку з моменту укладення договору не змінювався.

Щодо твердження апелянта що відповідно до п. 1 Договору земельна ділянка надана в оренду для розташування відділення банку та офісних приміщень, однак функціональному призначенню не відповідає, на зазначеній земельній ділянці відділення банку не розташовані - спростовується наступним.

Відповідно до рішення Запорізької міської ради №37 від 26.06.2012, для земельних ділянок, наданих фінансовим установам та їх підрозділам, встановлено коефіцієнт 8.

Відповідно до п. 3 договору оренди землі № 00782 від 12.12.2012 на момент передачі зазначеної земельної ділянки в оренду відповідачу, на ній були розміщені об'єкти нерухомого майна, а саме будівлі та забудови орендаря. Відповідач, публічне акціонерне товариство "МОТОР-БАНК" є фінансовою установою. Тому, факт того, для чого саме використовуються відповідачем об'єкти нерухомого майна на орендованій земельній ділянці не впливає ні на суть справи, ні на коефіцієнт, застосований під час розрахунку розміру орендної плати.

Відповідач стверджує, що рішення Запорізької міської ради №37 від 26.06.2012 року не було оприлюднене в друкованих засобах масової інформації.

Втім, позивачем до суду надано долучено до матеріалів справи докази оприлюднення рішення Запорізької міської ради №37 від 26.06.2012.

Статтею 653 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його змін. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

З аналізу вказаної норми вбачається, що у разі зміни договору у судовому порядку, зобов'язання змінюються з моменту набрання рішенням законної сили.

Вказана норма є імперативною та не містить будь-яких інших застережень.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, на думку колегії суддів, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом, і оскільки укладений між сторонами договір передбачає можливість зміни розміру орендної плати, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленого умовами договору.

Отже, колегія суддів вважає, що місцевий суд правомірно визнав, що наявні достатні підстави для зміни умов Договору у частині, що стосується розміру орендної плати, виклавши його 11 пункт у редакції, викладеній в позовній заяві.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що висновки, яких дійшов місцевий господарський суд є обґрунтованими і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1 та статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02 березня 2015 року по справі №908/6284/14 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 30.04.2015 року

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.