Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

28 квітня 2015 року справа № 927/461/15

позивач: публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль",

вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011

відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2,

АДРЕСА_1

фактична адреса: АДРЕСА_2

предмет спору: про стягнення 75022,62 грн.

Суддя Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Сірік Д.В., довіреність № 91/13-Н від 25.01.2013 року, представник, був присутній в судових засіданнях 01.04.2015 року, 21.04.2015 року.

від відповідача: ОСОБА_2, особисто, був присутній в судовому засіданні 21.04.2015 року, був присутній в судовому засіданні 21.04.2015 року.

Рішення виноситься після оголошеної в судовому засіданні перерви, з 21.04.2015 року по 28.04.2015 року, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" подано позов про стягнення з відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь позивача 61176,93 грн. заборгованості за кредитом; 11637,07 грн. заборгованості за відсотками по сплаті кредиту; 2208,62 грн. пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків за кредитним договором №010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, з додатком до нього.

В судовому засіданні 01.04.2015 року судом була здійснена роздруківка спеціального витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про реєстрацію відповідача, яка залучена до матеріалів справи, відповідно до якої місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_2: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 21.04.2015 року представниками сторін подано письмові клопотання про відмову від фіксації судового засідання технічними засобами, які задоволено судом.

Представник позивача заявив усне клопотання про залучення до матеріалів справи банківської виписки по рахунку відповідача та додаткової угоди №1 від 19.03.2014 року до кредитного договору №010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року та додатку №1 до додаткової угоди, яке задоволено судом.

В судовому засіданні 21.04.2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги та надав усні пояснення по справі.

Відповідач стосовно позовних вимог заперечував. В поданих письмових запереченнях відповідач вказує на те, що 01.08.2012 року між ним банком було укладено договір №011/5021/83685 про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, на підставі якого укладено додатковий договір (на встановлення кредитної лінії) №1 до договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/5021/83685 від 01.08.2012 року. У відповідності до умов даного договору відповідач отримав кредит на суму 50000,00 грн., але у зв»язку з несвоєчасною оплатою станом на 18.03.2014 року заборгованість та відсотки становили 61700 грн. З метою реструктуризації боргу по договору №011/5021/83685 від 01.08.2012 року, 18.03.2014 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №010/Р1-01-10-0-0/2 по якому відповідач грошових коштів не отримував та вважає його удаваним та укладеним з метою приховання договору №011/5021/83685 від 01.08.2012 року, по якому борг з урахуванням процентів становить 69700,00 грн.

В поданих письмових запереченнях відповідач вказує, що його фактична адреса: АДРЕСА_2.

Судом, в судовому засіданні 21.04.2015 року було здійснено огляд оригіналів наступних документів: заяви відповідача від 18.03.2014 року про надання кредиту з метою погашення боргових зобов'язань згідно умов додаткового договору №1 до договору карткового рахунку №011/5021/83685 від 01.08.2012 року; кредитного договору №010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року та додатку №1 до нього; додаткової угоди №1 від 19.03.2014 року до кредитного договору №010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року та додатку №1 до додаткової угоди. Відповідач підтвердив в судовому засіданні факт підписання ним, вищевказаних документів.

В судовому засідання 21.04.2015 року суд оголосив перерву до 28.04.2015 року до 10:30.

Після оголошеної перерви, в судовому засіданні 28.04.2015 року, суд продовжив розгляд справи.

Представники сторін після перерви в судове засідання не з»явились. Про час наступного судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками, наявними в матеріалах справи.

До початку судового засідання від позивача, через канцелярію суду, надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині стягнення пені, та відповідно стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 74374 грн. 22 коп., а також про розгляд справи без участі повноважного представника. Також позивачем надано уточнений розрахунок пені за період з 29.09.2014р. по 20.03.2015р.

Суд прийняв заяву позивача про зменшення позовних вимог, оскільки це є процесуальним правом сторони, відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси.

Заява позивача про розгляд позовних вимог без участі повноважного представника також задоволена судом, оскільки участь в судовому засіданні є правом, а не обов»язком сторони.

Інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Оскільки позивачем подано письмову заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення пені, яка прийнята судом до розгляду, та відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 74374 грн. 22 коп., суд розглядає дану справу з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

18.03.2014 року між публічним акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль" (кредитор, позивач по справі) та фізичною особою-підприємцем (позичальник, відповідач по справі) був укладений кредитний договір № 010/Р1-01-10-0-0/2-14, відповідно до п.1.1. якого кредитор зобов»язується надати позичальнику кредитні кошти в формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 69700,00 грн., а позичальник зобов»язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов»язки, визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 28.02.2017 року (останній день строку користування кредитом, в який позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договором).

Пунктом 1.3. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року передбачено, що кредит надається позичальнику на погашення боргових зобов»язань, які виникли згідно умов додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) №1 до договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/5021/83685 від 01.08.2012 року та додаткова угода №1 від 23.05.2013 року до додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) №011/5021/83685 від 01.08.2012 року до договору про відкриття та ведення поточного рахунку №011/5021/83685 від 01.08.2012 року, укладених між позичальником та кредитором.

Відповідно до п. 11.1. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками і діє до повного виконання ними прийнятих зобов»язань відповідно до договору.

Додатком №1 до кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, було встановлено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом по кредитному договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року здійснюється позичальником згідно до встановленого графіку погашення заборгованості.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п. 3.2. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, на умовах договору, після виконання позичальником обов»язкових умов, вказаних у пункті 3.1. договору, кредитор на підставі письмової заяви позичальника, протягом 2 банківських днів з дати її отримання, надає кредитні кошти в розмірі фактичної заборгованості позичальника за кредитним договором (пункт 1.3. договору) на дату видачі кредиту, але не більше суми, вказаної в пункті 1.1. договору. Кредитні кошти за договором надаються з позичкового рахунку шляхом безготівкового переказу через балансовий рахунок кредитора №290905555 на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1, МФО 353348 для подальшого використання за цільовим призначенням, зазначеним в пункті 1.3. договору.

Фактична заборгованість позичальника за кредитним договором, зазначеним у пункті 1.3. договору, визначається кредитором самостійно на підставі умов кредитного договору та даних обліку кредитора на дату видачі кредиту.

Як свідчать матеріали справи, позивач, відповідно до заяви-анкети на рефінансування заборгованості за кредитним лімітом до поточного рахунку кредитної картки (для фізичної особи-підприємця) від 18.03.2014 року (а.с.41), на підставі заяви позичальника (відповідача) від 18.03.2014 року (а.с.40), виконав взяті на себе зобов'язання та здійснив безготівковий переказ коштів в сумі 65865,71 грн., згідно п. 3.2. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, що підтверджується платіжним дорученням №597920883 від 19.03.2014 року на суму 65865,71 грн., призначення платежу: рефінансування зг.кред.дог. № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року (а.с.39), та банківською випискою за 19.03.2015 року (а.с.38).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб»єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов»язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов»язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов»язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 4.1. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року передбачено, що позичальник зобов»язаний виконати зобов»язання за договором (в т.ч., зокрема, здійснити повернення кредиту, сплатити проценти, пеню). Під поняттям «погашення заборгованості» сторони розуміють повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойок та інших платежів, якщо такі матимуть місце, які передбачені договором.

Додатком №1 до кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, який підписано сторонами та скріплено печаткою, було встановлено графік погашення заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитом, відповідно до якого позичальник починаючи з 28.03.2014 року по 28.02.2017 року зобов'язаний, відповідно до п. 4.2. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, здійснити повернення кредиту щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком.

Ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його користування.

Сума щомісячного ануїтетного платежу=сума кредиту за договором*((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс)*процентна ставка за місяць)/((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) -1.

Сума щомісячного платежу за основним боргом=сума щомісячного погашення кредиту - сума щомісячного платежу за %.

Відповідно до п. 4.3. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, позичальник зобов»язується здійснювати повернення кредиту та сплату процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену графіком. Якщо дата сплати, зазначена у графіку, не є банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті, визначеній у графіку.

Позичальник, згідно п.4.4. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, зобов»язується здійснювати повернення кредиту та оплату процентів на рахунки кредитора для повернення кредиту (пункт 1.4. договору) та сплати процентів (п.2.1. договору), або на інші рахунки, визначені кредитором та доведені до відома позичальника, у валюті кредиту шляхом перерахування коштів платіжним дорученням з будь-якого поточного рахунку позичальника.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань (обов»язків) за договором, а також інші обставини, які свідчать про те, що зобов»язання позичальника за договором не будуть виконані, кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів), зокрема вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов»язань за договором (п.7.1.3. договору).

Кредитор, відповідно до п. 7.2. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, вправі скористатися правами, зазначеними в п.7.1. договору та пред»явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин, які свідчать про те, що зобов»язання позичальника за договором не будуть виконані, зокрема: порушення позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов»язань за договором (п.7.2.1. договору).

Як вбачається із матеріалів справи відповідач порушив взяті на себе зобов»язання і сплатив лише три перші платежі на загальну суму 4688,78 грн., що підтверджується банківською випискою та розрахунком позивача. Решта заборгованості по кредиту згідно графіку погашення заборгованості позичальником не сплачена. Станом на 19 лютого 2015р. прострочена заборгованість складає 11071 грн. 21 коп. Загальна заборгованість за кредитом становить 61176,93 грн.

У зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань по кредитному договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року з урахуванням графіку погашення кредиту та сплати процентів, позивач, у відповідності до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України та п.п.7.1., 7.2. кредитного договору, направив відповідачу вимогу №11400-00/15.12640 від 23.12.2014 року про дострокове виконання грошових зобов»язань за кредитним договором.

Якщо кредитор вирішив скористатися правами, визначеними у підпунктах 7.1.1.-7.1.3. пункту 7.1. договору, він повідомляє про це позичальника шляхом направлення письмового повідомлення. У цьому разі зобов»язання кредитора щодо надання кредиту, є припиненими з дати направлення кредитором відповідного повідомлення або з іншої дати, визначеної кредитором самостійно.

Позичальник зобов»язаний виконати вимогу, зазначену в письмовому повідомленні кредитора, і здійснити погашення заборгованості негайно, але не пізніше 30 (тридцятого) календарного дня з дня направлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначений менший строк).

Оскільки відповідачем допущена прострочка щодо повернення чергових частин кредиту, то у позивача, відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України та п.п. 7.1.,7.2. кредитного договору виникло право дострокового стягнення решти суми кредиту.

Відповідно заборгованість відповідача перед позивачем по кредиту становить 61176,93 грн.

Згідно п. 2.1. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов»язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 26,0% річних на рахунок нарахованих доходів кредитора №206863006, МФО 353348 Чернігівської обласної АТ «Райффайзен Банк «Аваль».

Нарахування процентів за кредитом здійснюється не рідше одного разу на місяць, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (частини кредиту); останній день строку користування кредитом не враховується (п.2.2. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року).

Згідно п. 4.2. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, позичальник здійснює, зокрема, сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком.

Сума щомісячного платежу за %=залишок заборгованості за кредитом*річна процентна ставка/кількість днів поточного року)*кількість днів в місяці, який передує даті сплати ануїтетного платежу.

За період користування кредитними коштами з 19.03.2014 року по 19.02.2015 року відповідач зобов»язаний був сплатити проценти в сумі 14851,30 грн., які нараховано виходячи з 26% річних на суму наданих кредитних коштів 65865,71 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, фактично відповідачем сплачено 3214,23 грн. процентів за користування кредитом, що підтверджується банківською випискою та розрахунком позивача. Відповідно заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 28.07.2014 року по 19.02.2015 року становить 11637,07 грн.

Відповідно до п. 10.1. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов»язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору. До регулювання правовідносин, які неврегульовані договором, застосовуються відповідні норми законодавства України.

Позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача пеню в сумі 799,55 грн. за порушення строків повернення кредиту за період з 29.09.2014 року по 20.03.2015 року та пеню в сумі 760,67 грн. за прострочку сплати процентів за період з 29.09.2014 року по 20.03.2015 року. Всього нараховано пені за порушення строків повернення кредиту та процентів на загальну суму 1560,22 грн.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 10.2.1. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року передбачено, що за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов»язань за договором, позичальник, на вимогу кредитора, сплачує останньому - пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коди відповідне грошове зобов»язання мало бути виконаним.

Згідно п.10.3. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, визначена п.10.2. договору, зокрема пеня, підлягає сплаті позичальником протягом 15 банківських днів з дати відправлення кредитором відповідної письмової вимоги, на зазначені в цій вимозі рахунки. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого (порушеного/невиконаного) зобов»язання.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем графіку повернення кредиту та сплати процентів, тому суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано 799,55 грн. пені за порушення строків повернення кредиту за період з 29.09.2014 року по 20.03.2015 року та 760,67 грн. пені за прострочку сплати процентів за період з 29.09.2014 року по 20.03.2015 року.

Посилання відповідача на те, що він не отримував грошових коштів по кредитному договору №010/Р1-01-10-0-0/2 від 18.03.2014 року, а кредитний договір №010/Р1-01-10-0-0/2 від 18.03.2014 року є удаваним, оскільки був укладений для приховування договору №011/5021/83685 від 01.08.2012 року про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжної картки, судом до уваги не приймається за наступних підстав:

Статтею 235 Цивільного кодексу України, визначено, що удаваним є правочин, який вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Отже закон прямо не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.

Як встановлено судом, пунктом 1.3. кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року сторони визначили, що кредит надається позичальнику на погашення боргових зобов»язань, які виникли згідно умов додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) №1 до договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/5021/83685 від 01.08.2012 року та додаткова угода №1 від 23.05.2013 року до додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) №011/5021/83685 від 01.08.2012 року до договору про відкриття та ведення поточного рахунку №011/5021/83685 від 01.08.2012 року, укладених між позичальником та кредитором.

Із матеріалів справи вбачається, що дійсно згідно заяви відповідача на відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжної картки, від 02.07.2012р, відповідачу було відкрито рахунок, та відповідно між сторонами було укладено договір про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/5021/83685 від 01.08.2012 року та додаткова угода №1 від 23.05.2013 року до додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) №011/5021/83685 від 01.08.2012 року до договору про відкриття та ведення поточного рахунку №011/5021/83685 від 01.08.2012 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтвердив про те, що його борг перед позивачем за договором про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/5021/83685 від 01.08.2012 року та додатковою угодою №1 від 23.05.2013 року до додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) №011/5021/83685 від 01.08.2012 року до договору про відкриття та ведення поточного рахунку №011/5021/83685 від 01.08.2012 року№011/5021/83685 від 01.08.2012 року, складав 69700 грн.

Як вбачається із наданої позивачем виписки по картковому рахунку, заборгованість відповідача станом на 19.03.2014р. становила 65865 грн.71 коп.

На підставі заяви-анкети на рефінансування заборгованості за кредитним лімітом до поточного рахунку кредитної картки (для фізичної особи-підприємця) від 18.03.2014 року, яка була подана відповідачем і проти чого відповідач не заперечував, та на виконання кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014р. та додаткової угоди від 19.03.2014р. і додатку № 1 до кредитного договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014р., позивачем згідно платіжного дорученням №597920883 від 19.03.2014 року на суму 65865,71 грн., призначення платежу: рефінансування зг.кред.дог. № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року (а.с.39) були надані відповідачу кредитні кошти для погашення заборгованості за договором про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/5021/83685 від 01.08.2012 року та додатковою угодою №1 від 23.05.2013 року до додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) №011/5021/83685 від 01.08.2012 року до договору про відкриття та ведення поточного рахунку №011/5021/83685 від 01.08.2012 року№011/5021/83685 від 01.08.2012 року.

Таким чином, фактично відбулось перекредитування, а саме за рахунок кредитних коштів наданих по кредитному договору № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року була погашена заборгованість відповідача за договором про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням платіжної картки №011/5021/83685 від 01.08.2012 року та додатковою угодою №1 від 23.05.2013 року до додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) №011/5021/83685 від 01.08.2012 року до договору про відкриття та ведення поточного рахунку №011/5021/83685 від 01.08.2012 року№011/5021/83685 від 01.08.2012 року, і зобов»язання за ними припинились, та відповідно виникли між сторонами зобов»язання за кредитним договором № 010/Р1-01-10-0-0/2-14 від 18.03.2014 року, за порушення яких позивач і звернувся до суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи положення ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення 61176,93 грн. заборгованості за кредитом; 11637,07 грн. заборгованості за відсотками по сплаті кредиту; 799,55 грн. пені за порушення строків повернення кредиту та 760,67 грн. пені за прострочку сплати процентів.

Оскільки спір виник з вини відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 202, 205, 525, 526, 546, 549, 626, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 175, 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України „Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1; фактична адреса: АДРЕСА_2; ІНН НОМЕР_2, відомості про банківські реквізити відсутні) на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01011; ( кореспондентський рахунок 1 в ОПЕРУ Національного банку України, МФО 300001, ) 61176,93 грн. заборгованості за кредитом; 11637,07 грн. заборгованості за відсотками; 799,55 грн. пені за порушення строків повернення кредиту; 760,67 грн. пені за прострочку сплати процентів та 1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Л.М. Лавриненко

.