ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.04.15р. Справа № 904/856/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

про стягнення 227 861 грн. 40 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1- підприємець, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців України, серія НОМЕР_1 (був присутній у судових засіданнях 05.03.2015р. та 16.04.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, дов. від 20.11.2014р. б/н.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 227 861 грн. 40 коп., що складає 188 020 грн. 00 коп. - заборгованості за продукцію, поставлену відповідно до умов договору від 30.01.2011р. №02331 поставки, 37 604 грн. 00 коп. - 20 % штрафу та 2 237 грн. 40 коп. - суму інфляційних втрат.

Відповідач у заяві (вх.№13736/15 від 05.03.2015р.) про застосування строку позовної давності просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивач, звернувшись із позовною заявою 06.02.2015р., пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Також відповідач у відзиві (вх. №24577/15 від 22.04.2015р.) на позовну заяву про стягнення заборгованості проти задоволення позову заперечує та зазначає, що претензія від 21.07.2014р. від позивача не відповідає вимогам законодавства, прострочення виконання зобов'язання за договором, як і строк позовної давності, починає відлік 27.01.2012р. та сплив 27.01.2015р.; крім того, відповідач підтверджує факт укладення договору від 30.01.2011р. №02331 між позивачем та відповідачем.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2011р. між позивачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як постачальником, та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, як замовником, було укладено Договір поставки №02331 (надалі - Договір), відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого замовник бере на себе зобов'язання прийняти та сплатити вартість товару, в порядку та строки, вказані у пунктах 4.1, 4.2, 4.3 частині цього договору, а постачальник - поставити та передати у власність обчислювальну техніку, оргтехніку, комплектуючі до них, засоби телекомунікації, аксесуари, тощо (надалі товар) відповідно до товаросупроводжувальних документів, які складають невід'ємну частину цього договору, на умовах, викладених у договорі.

Згідно з пунктом 1.3 Договору найменування, асортимент, ціна та кількість товару, що постачається, зафіксовані у товаросупроводжувальних документах на товар, а саме: у рахунках-фактурах, у видатково-прибуткових накладних, які є невід'ємною частиною договору.

У пункті 3.1 Договору сторони погодили, що ціна на товари, що постачаються постачальником, є вільними відпускними і вказуються у прайс-листі постачальника.

Сума договору складається з суми вартості партій товарів, поставлених постачальником на протязі строку дії цього договору та суми, яка була затрачена на перевозку товару (пункт 3.4 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 188 020 грн. 04 коп., що підтверджується видатковими накладними: від 06.01.2012р. №1583 на суму 61 114 грн. 50 коп., від 13.01.2012р. №4255 на суму 57 757 грн. 86 коп., від 18.01.2012р. №6253 на суму 29 889 грн. 00 коп. та від 20.01.2012р. №7390 на суму 39 258 грн. 68 коп.

Відповідно до пункту 4.1 Договору замовник повинен сплатити за поставлений товар не пізніше семи календарних днів з дати поставки товару постачальником.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідач повинен був оплатити поставлений за накладними товар відповідно до 13.01.2012р. (включно), до 20.01.2012р. (включно), до 25.01.2012р. (включно) та до 27.01.2012р. (включно).

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 188 020 грн. 04 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Позивач також просить стягнути з відповідача за порушення строків оплати товару за Договором 37 604 грн. 00 коп. - 20 % штрафу та 2 237 грн. 40 коп. - суму інфляційних втрат.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 Цивільного кодексу України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина 1 статті 254 Цивільного кодексу України). Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частина 5 статті 254 Цивільного кодексу України).

Таким чином, строк позовної давності для стягнення вказаної вище заборгованості становить до 13.01.2015р., до 20.01.2015р., до 26.01.2015р. та до 27.01.2015р. (включно).

Як вбачається із матеріалів справи позивач з позовом до суду звернувся 06.02.2015р., про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті (а.с. 37), тобто поза межами вказаного строку.

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається відповідачем заявлено про застосування позовної давності до пред'явлених позивачем вимог (заява вх. №13736/15 від 05.03.2015р. та відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості вх. №24577/15 від 22.04.2015р.).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 5 статті 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

На момент розгляду справи позивачем не надано доказів в підтвердження того, що ним строк позовної давності пропущено з поважних причин.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„24„ квітня 2015р.