РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015Справа №910/7232/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СГС ПЛЮС"

про стягнення 1 051 131,75 грн.

Суддя Мандриченко О. В.

Представники:

Від позивача: Іванкіна Ю. Б., представник, довіреність № 14-91 від 18.07.2014 р.

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою у якій просить суд стягнути з відповідача інфляційни збитки у розмірі 760 646,69 грн., пеню в розмірі 69 837,84 грн., 3% річних в сумі 220 647,23 грн. та 21 022,65 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд, зокрема, господарських справ Господарського суду Автономної Республіки Крим - Господарським судом Київської області, а господарських справ Господарського суду міста Севастополя - Господарським судом міста Києва, господарських справ Севастопольського апеляційного господарського суду - Київським апеляційним господарським судом.

Оскільки адресою місцезнаходження відповідача являється місто Севастополь, дана позовна заява подана з дотриманням встановлених законом правил територіальної підсудності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.04.2015 року.

У судовому засіданні 16.04.2015 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях України, повинна бути підтверджена відповідною довідкою (листом) підприємства зв'язку.

Форму відповідного документа законодавчо не визначено. Отже, ним може бути будь-який документ, виданий (надісланий) будь-якому адресатові підприємством зв'язку за підписом керівника (заступника керівника, іншої уповноваженої особи) такого підприємства, що свідчив би про неможливість пересилання поштової кореспонденції до Автономної Республіки Крим і міста Севастополя.

Листом від 23.06.14 вих. № 30-626 УДППЗ "Укрпошта" повідомила господарський суд м. Києва про те, що у зв'язку із силовим захопленням АР Крим та м. Севастополь та блокуванням усіх об'єктів поштового зв'язку УДППЗ "Укрпошта" на території півостріву, національний оператор змушений тимчасово припинити прийом і доставку пошти в напрямку до АР Крим та м. Севастополь до врегулювання ситуації. Враховуючи викладене, на даний час, приймання поштових відправлень до АР Крим та м. Севастополь об'єктами поштового зв'язку УДППЗ "Укрпошта" не здійснюється (копію вказаного листа залучено судом до матеріалів справи).

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, суд зазначає, що ухвалу суду про порушення провадження у справі від 26.03.15 було надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень - бази даних судових рішень, створеної відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" від 22 грудня 2005 року. Отже, ознайомитись з текстом ухвали відповідач мав можливість через мережу Інтернет за адресою: reyestr.court.gov.ua.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СГС ПЛЮС" (покупець) 30.09.2011 року було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 14/9304/11 (надалі - договір).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 2.1. договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у ІV кварталі 2011року та у 2012 році імпортований природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями. Продавець передає покупцеві з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом до 28 033 тим. куб. м.

Згідно з п. п. 5.1. - 5.3. договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 30 % попередньої оплати вартості планових обсягів поставки природного газу за 5 днів до початку здійснення поставки. Решта 70% вартості планових обсягів поставки природного газу сплачується покупцем протягом місяця поcтавки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором здійснив належним чином, передавши відповідачу природний газ на загальну суму 20 319 382,31 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі, проте відповідачем оплата отриманого природного газу у повному обсязі здійснена не була.

Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» були подані до господарського суду м. Севастополь позовні заяви про стягнення із відповідача заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій за договором № 14/9304/11 від 30.09.2011 року в сумі 16 898 533,84 грн. за період жовтень 2011-квітень 2012 р. та в сумі 3 405 199,32 грн. за період листопад 2012-грудень 2012 року

Рішеннями господарського суду м. Севастополь від 29.01.13 у справі № 5020-1275/2012 та від 19.08.13 у справі №919/704/13 позовні вимоги Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» задоволені частково.

Однак, відповідач зазначені рішення господарського суду м. Севастополь щодо сплати заборгованості за договором належним чином не виконав, оплату здійснив частково та з порушенням строків.

Відповідно до п. 7.1., 7.2. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом та не спростованим у встановленому порядку відповідачем, останній за несвоєчасну оплату переданого позивачем природного газу має сплатити 69 837,84 грн. пені, 760 646,69 грн. інфляційних втрат та 220 647,23 грн. 3 % річних.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СГС ПЛЮС" (99046, Автономна республіка Крим, м. Севастополь, вул. Генерала Мельника, 9-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) 760 646 (сімсот шістдесят тисяч шістсот сорок шість) грн. 69 коп. інфляційних втрат, 69 837 (шістдесят девять тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 84 коп. пені, 220 647 (двісті двадцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 23 коп. 3 % річних та 21 022 (двадцять одну тисячу двадцять дві) грн. 26 коп. судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 21.04.2015 р.