ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р. Справа № 909/211/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , при секретарі судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, вул. Василіянок,48, м.Івано-Франківськ,76000

до відповідача: Державного підприємства "Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру" вул.Сахарова,23-А,Івано-Франківськ,76014

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Івано-Франківське обласне управління водних ресурсів (м.Івано-Франківськ, вул.Ак.Сахарова, 23 а

про розірвання договору оренди, звільнення орендованого приміщення та стягнення 45468,19 грн. заборгованості з орендної плати, 9218,15 грн. пені та 9948,97 грн. індексації

за участю представників сторін:

від позивача: Чернов Р.М. - завідувач юридичного сектору, (довіреність № 01/14-36 від 25.12.14).

від відповідача: не з"явився

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області звернулося до господарського суду з позовом до Державного підприємства "Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру" про розірвання договору оренди, звільнення орендованого приміщення та стягнення 45468,19 грн. заборгованості з орендної плати, 9218,15 грн. пені та 9948,97 грн. індексації.

Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов"язань згідно договору оренди №77/09 від 24.11.09 та обґрунтовано приписами статей 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та 526, 651 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Івано-Франківське обласне управління водних ресурсів явки в судове засідання жодного разу не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином ухвалами суду від 24.02.15 та 17.03.15, що підтверджується відмітками відділу документального забезпечення суду на зворотньому боці зазначених ухвал та повідомленням про вручення поштового відправлення ( вх. номер повідомлення 3468/15 від 27.03.15 , вручено ухвалу від 17.03.15, дата вручення 24.03.15).

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, явки уповноваженого представника в судове засідання жодного разу не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином ухвалами суду від 24.02.15 та 17.03.15, що підтверджується відмітками відділу документального забезпечення суду на зворотньому боці зазначених ухвал та повідомленням про вручення поштового відправлення (вручено ухвалу від 17.03.15, дата вручення 23.03.15, вх. номер повідомлення 3466/15 від 27.03.15), однак направив суду клопотання №172 від 20.04.15 (вх.№6265/15 від 20.04.15) щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 28 ГПК України передбачено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Відповідач мав час та можливість подати додаткові докази чи пояснення по справі. Крім цього, в клопотанні про відкладення розгляду справи представник відповідача не визначає, чому саме його участь є обов"язковою і причини, з яких не може з"явитися на судовий розгляд інша уповноважена особа товариства.

З огляду на приписи ст.69 ГПК України щодо строку вирішення спору, зважаючи на неподання відповідачем клопотання про продовження строку вирішення спору, враховуючи заперечення представника позивача, клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, вислухавши представника позивача, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

24.11.2009 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (Орендодавець), Державним підприємством "Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру" (Орендар) та Івано-Франківським обласним виробничим управлінням по меліорації і водному господарству, правонаступником якого на даний час є Івано-Франківське обласне управління водних ресурсів (Балансоутримувач) укладено Договір оренди державного майна № 77/99.

За умовами даного договору (п.1.1) Орендодавець зобов"язався передати, а Орендар, у свою чергу, - прийняти в строкове платне користування державне майно - приміщення загальною площею 491,9 кв.м., що розташовані за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 23А. Термін дії договору - до 24.10.12. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору(п.11.6 договору).

Вступ орендаря у користування майном, визначеним п.1.1 договору, настає одночасно із підписанням сторонами договору та акта приймання-передачі вказаного майна(п.2.1 договору).

Факт приймання орендарем предмета оренди підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акта прийому-передачі від 24.11.2009 р.

Вподальшому сторонами змінювалися умови Договору, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії Договорів про внесення змін до Договору оренди державного майна № 1 від 20.01.2010 р., № 2 від 12.04.2011 р., № 3 від 01.11.2012 р. з додатками. Зокрема, Договором про внесення змін № 2 від 12.04.2011 р. внесено зміни у абзац перший пункту 1.1. Договору оренди державного майна №77/09 від 24.11.2009 р., відповідно до якого Орендодавець зобов'язався передати, а Орендар - прийняти в строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення загальною площею 307,6 кв.м., в тому числі корисна площа 7 кімнат V поверху 126,4 кв.м. (приміщення №№ 148-154, згідно експлікації), площа 2 кімнат VI поверху 96,6 кв.м (приміщення №№ 169,171) та площа загального користування 84,6 кв.м адміністративної будівлі, яка перебуває на балансі Івано-Франківського обласного управління водних ресурсів, що розташована за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 23А(за актом приймання-передачі державного майна від 01.04.2011 р. відповідачем повернуто позивачу частину приміщення загальною площею 184,3 кв.м.).

Пунктом 3.4 спірного Договору передбачено, що орендна плата перераховується Орендарем щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним і спрямовується 50 відсотків до державного бюджету і 50 відсотків на рахунок Балансоутримувача. Орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату (5.4. Договору).

Відповідач прийняті на себе договірні зобов"язання належним чином не виконував, відтак допустив заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 45468,19грн. за період з 01.09.14 по 31.01.15.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір та інші правочини.

В силу ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Таким чином, в силу ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного та 173,174 Господарського кодексів України між сторонами у справі виникли зобов'язальні відносини.

Водночас, на спірні правовідносини поширюється дія спеціального закону - Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно зі статтями 2, 3 якого правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

В силу ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Наведена правова норма кореспондується зі ст. ст. 525, 526 ЦК України: одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства( ст. 530 ЦК України).

Пунктами 3.4, 5.4 спірного Договору сторни погодили, що орендна плата перераховується Орендарем щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним і спрямовується 50 відсотків до державного бюджету і 50 відсотків на рахунок Балансоутримувача, Орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату .

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

У відповідності до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач доводи позивача щодо виникнення заборгованості по орендній платі не спростував, доказів щодо її погашення суду не подав.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем належним чином доведена та документально підтверджена.

З огляду на встановлення судом факту порушення відповідачем прийнятих на себе зобов"язань, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 45468,19грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України унормовано, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 цього ж кодексу штрафними санкціями визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання чи неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно ст. 549, 550 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно п. 9.4 Договору оренди державного майна №77/09 від 24.11.2009 року із змінами та доповненнями орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі балансоутримувачу відповідно до ст.3.4 стягується балансоутримувачем з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування від суми недоплати, розрахованої за кожний день простроченого платежу, включаючи день сплати. Таким чином, укладаючи договір, сторони дійшли згоди відносно забезпечення виконання відповідачем грошових зобов'язань пенею та погодили строк її нарахування.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ст.625 Цивільного кодексу України).

Позивачем нараховано відповідачу 9218,15 грн. пені за період з 16.09.14 по 18.02.15 та 9948,97грн. інфляційних втрат (індексації) за період з 01.08.14 по 31.01.15.

Відповідно до вимог частини 1 статті 4-7 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійснених позивачем нарахувань, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Відповідно до ст.55 Господарського процесуального кодексу України судом перевірено правильність нарахування позивачем пені та інфляційних втрат та задоволено їх у повному обсязі з огляду на правильність нарахування.

Стосовно вимоги про розірвання договору, суд зазначає наступне.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Умовами Договору, зокрема, пунктом 11.4, передбачено, що за ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Отже, беручи до уваги матеріали справи, враховуючи, що відповідач має заборгованість з орендної плати, що перевищує тримісячний розмір орендної плати, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги щодо розірвання Договору оренди державного майна №77/09 від 24.11.09.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Умовами Договору, зокрема, пунктом 5.12. визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди Орендар зобов'язаний повернути Балансоутримувачу за участі орендодавця орендоване майно у належному стані не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду.

Таким чином, вимоги щодо звільнення орендованого приміщення обгрунтовані та підлягають до задоволення.

В контексті викладеного, позов підлягає до задоволення.

Стосовно судового збору суд констатує наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" (із змінами та доповненнями) за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір.

Відповідно до частини 1 статті 4 вищевказаного закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плати.

Ухвалою суду від 24.02.15 відстрочено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Івано-Франківській області сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з п. 3.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 " Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход державного бюджету України.

В спірному випадку позовні вимоги є як майнового, так і немайнового характеру, відтак до стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України підлягає судовий збір у розмірі 4263,00грн.(1827,00 грн. за позовну вимогу майнового характеру та 2436,00 грн. за позовні вимоги немайнового характеру).

На підставі вищевикладеного у відповідності до ст. 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законів України "Про судовий збір", "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 546, 547, 549, 551, 610, 611, 612, 614, 625, 629, 651, 785, Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 193, 216, 218, 230-232 Господарського кодексу України та керуючись ст. ст. 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 55, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області до Державного підприємства "Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру" про розірвання договору оренди, звільнення орендованого приміщення та стягнення 45468,19 грн. заборгованості з орендної плати, 9218,15 грн. пені та 9948,97 грн. індексації.

Розірвати договір оренди державного майна №77/09 від 24.11.09.

Звільнити Державним підприємством "Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру" (м.Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 23 а, ) орендоване за договором оренди державного майна №77/09 від 24.11.09 державне нерухоме майно - приміщення загальною площею 307,6 кв.м., в тому числі корисна площа 7 кімнат V поверху 126,4 кв.м. (приміщення №№ 148-154, згідно експлікації), площа 2 кімнат VI поверху 96,6 кв.м (приміщення №№ 169,171) та площа загального користування 84,6 кв.м адміністративної будівлі, яка перебуває на балансі Івано-Франківського обласного управління водних ресурсів, що розташовані за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 23А.

Стягнути з Державного підприємства "Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру" (м.Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 23 а, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області( р/р 0002, одержувач: УДКСУ у м.Івано-Франківську, , банк одержувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, МФО 836014, код платежу 22080200) 45468,19(сорок п"ять тисяч чотириста шістдесят вісім гривень дев"ятнадцять копійок) заборгованості з орендної плати, 9218,15(дев"ять тисяч двісті вісімнадцять гривень п"ятнадцять копійок) пені та 9948,97(дев"ять тисяч дев"ятсот сорок вісім гривень дев"яносто сім копійок) індексації (інфляційних втрат).

Стягнути з Державного підприємства "Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру" (м.Івано-Фрранківськ, вул. Сахарова, 23 а, ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37952250; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО): 836014; Рахунок отримувача: 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499939) 4263,00(чотири тисячі двісті шістдесят три гривні) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.04.15

Суддя Матуляк П. Я.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 22.04.15