ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 р. Справа № 914/997/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Товариства з додатковою відповідальністю «Чернівецький хімічний завод» (м. Чернівці)
до відповідача:Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (м. Дрогобич)
про:стягнення 12214 грн. 48 коп.

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Чеботар Є. О.

Представники:

Позивача:Терентьєва Т. Й. - представник (довіреність від 22.04.2015р. № 580)
Відповідача:не з'явився

26.03.2015 р. господарського суду Львівської області за вх. № 1032 поступила позовна заява від Товариства з додатковою відповідальністю «Чернівецький хімічний завод» до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення 12214 грн. 48 коп. боргу, що виник у зв'язку з порушенням відповідачем грошових зобов'язань (з оплати за поставлену продукцію), передбачених умовами Договору № ЗМК-090/10 від 12.07.2010 р.

Ухвалою суду від 27.03.2015 р. порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 23.04.2015 р.

Позивач вимоги суду виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

23.04.2015 р. до суду за вх. № 16868/15 від позивача поступили витребувані судом документи.

Представник позивача позов підтримав повністю, просив суд задоволити позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та поясненнях.

Відповідач вимоги суду не виконав, відзив на позовну заяву не представив, проти позову не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був належно, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (долучено до матеріалів справи), причин неявки представника в судове засідання не повідомив.

Згідно з підпунктом 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не представив доказів сплати заборгованості, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, подані до суду, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

12.07.2010 р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Чернівецький хімічний завод» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (покупець), укладено договір № ЗМК-090/10 (надалі - Договір; оригінал оглянуто в судовому засіданні, копію долучено до матеріалів справи), відповідно до якого (п.1), постачальник зобов'язується передавати у власність покупця продукцію, згідно специфікацій до договору, а покупець зобов'язується приймати цей товар і своєчасно здійснювати його оплату на умовах договору. Номенклатура, кількість, ціна за одиницю виміру кожного найменування товару визначаються в специфікаціях, які є додатками до договору і його невід'ємними частинами та підписуються сторонами до моменту поставки товару. Специфікації погоджуються сторонами в строк не пізніше 10-ти робочих днів до дати поставки. Ціна договору визначається сторонами як сума вартостей всіх партій (одиниць) товару, що постачається за договором, протягом усього строку його дії.

У п. 2.1 Договору зазначено, що приймання товару по кількості здійснюється покупцем у пункті поставки при відвантаженні товару згідно товаросупровідних документів та на умовах, вказаних у договорі та специфікації до договору. Приймання товару по кількості здійснюється у відповідності до інструкції №П6 від 15.06.1965р. із врахуванням роз'яснень Вищого Арбітражного Суду України №01-6/1106 від 12.10.1993р.

Приписами п.4.1 Договору встановлено, що поставка товару здійснюється у відповідності до умов договору та/або специфікації до договору. Поставка товару здійснюється протягом 7 календарних днів з дня здійснення покупцем 50% оплати за товар згідно специфікацій (п.4.3).

Відповідно до п.4.5 Договору, разом з товаром постачальник передає покупцю наступні товаросупровідні документи: видаткову накладну; податкову накладну (за першою подією); рахунок (оригінал); сертифікат якості заводу-виробника/паспорт.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що оплата товару, що постачається за договором, здійснюється шляхом переказу коштів на поточний рахунок постачальника згідно виставленого рахунку в такому порядку: попередня оплата у розмірі 50% вартості партії товару здійснюється до моменту поставки товару; оплата у розмірі решти 50% вартості партії товару здійснюється протягом 10 банківських днів з дня фактичної поставки товару покупцю.

У п. 9.1 Договору зазначено, що договір укладений на строк до 31.12.2011 р.

01.02.2011 р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Чернівецький хімічний завод» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (покупець), укладено додаткову угоду №1 до договору поставки від 12.07.2010р. №ЗМК-090/10, про наступне: 1. П.4.3 викласти в наступній редакції: п.4.3. поставка товару здійснюється протягом 7 календарних днів з дня здійснення покупцем письмової заявки на поставку продукції.

2. п.5.1 викласти в наступній редакції: п.5.1. оплата товару, що постачається за договором, здійснюється шляхом переказу коштів на поточний рахунок постачальника згідно виставленого рахунку, у розмірі 100% вартості партії товару протягом 10 банківських днів з дня фактичної поставки товару покупцю.

16.12.2011 р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Чернівецький хімічний завод» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (покупець), укладено додаткову угоду №2 до договору поставки від 12.07.2010р. №ЗМК-090/10, про наступне: 1. Дія договору від 12.07.2010 р. №ЗМК-090/10 продовжується до 31.12.2012 р.

18.12.2012р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Чернівецький хімічний завод» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (покупець), укладено додаткову угоду №3 до договору поставки від 12.07.2010р. №ЗМК-090/10, про наступне: 1. Дія договору від 12.07.2010 р. №ЗМК-090/10 продовжується до 31.12.2013 р.

На виконання умов Договору та для підтвердження прийняття зобов'язань за Договором, на підставі наявних в матеріалах справи виписаних відповідачем довіреностей, позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар за видатковими накладними на суму 158325,00 грн., а з урахуванням 45274,80грн. залишку несплаченої продукції станом на 01.01.2012р. всього на загальну суму 203599,80грн.

При цьому підписання покупцем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами ч. 1 ст. 692 ЦК України. (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012).

Зазначені поставки відповідачем оплачені частково на загальну суму 191385,32 грн.

Отже, сума боргу відповідача перед позивачем складає 12214,48 грн.

14.11.2014 р. позивачем направлено на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити суму боргу, яка залишена відповідачем без відповіді.

З врахуванням вищенаведеного суд зазначає, що борг відповідача станом на час вирішення спору складає 12214,48 грн.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На час розгляду справи, відповідач проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не представив.

Враховуючи те, що позивачем представлено достатньо об'єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не представив, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Чернівецький хімічний завод» до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення 12214 грн. 48 коп. обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривень.

Відповідно до підпункту 1) пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

За подання позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1827 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 15.01.2015 р. № 51 (долучено до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 4, 4-5, 4-7, 33, 38, 43, 49, 75, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Чернівецький хімічний завод» до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення 12214 грн. 48 коп. - задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (вул. Гайдамацька, буд. 22, м. Дрогобич, Львівська область, 82100; ідентифікаційний код 00240158) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Чернівецький хімічний завод» (вул. М. Тореза, буд. 35, м. Чернівці, 58025; ідентифікаційний код 00204665) 12214 грн. 48 коп. боргу та 1827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28 квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Цікало А.І.