ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р.Справа № 916/5086/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

(Склад колегії суддів згідно з розпорядженням голови суду № 156 від 25.03.2015 р.)

При секретарі судового засідання: Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Іванченко Є.О., за довіреністю № б/н від 17.11.2014р.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МОНТАЖ"

на рішення господарського суду Одеської області від 05.03.2015р.

по справі № 916/5086/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МОНТАЖ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРХЛІББУД 1"

про стягнення 70 180,45 грн.

Встановила:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-МОНТАЖ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРХЛІББУД 1" 70 180,45 грн., де 55 941,03 грн. - основна заборгованість, 14 239,42 грн. - пеня.

В подальшому позивач звернувся з уточненням до позову, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 55 941,03 грн. основного боргу та 3 865,46 грн. пені, що разом складає 59 806, 49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача умов договору підряду укладеного між сторонами, в частині прострочення замовником оплати виконаних підрядником робіт.

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.03.2015р. (суддя Цісельський О.В.) у позові відмолено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що в актах приймання виконаних будівельних робіт відсутня дата їх прийняття, у зв'язку з чим обов'язок відповідача виникає після пред'явлення позивачем вимоги. У відповідача не виникло обов'язку щодо здійснення оплати виконаних позивачем будівельних робіт, оскільки позивач не звертався до відповідача з письмовою вимогою про здійснення оплати виконаних будівельних робіт.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-МОНТАЖ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області по даній справі та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що 25 лютого 2015 року позивачем під час слухання справи було заявлено письмові уточнення розрахунку заборгованості по справі. Внаслідок цього судом невірно встановлений розмір пені та кінцевий розмір грошових зобов'язань відповідача перед позивачем.

Скаржник наполягає на тому, що сторони у п.2.1-2.2 Договору погодили момент настання події яка повинна настати для виникнення обов'язку по здійсненню щомісячної оплати, а саме підписання акту виконаних робіт.

Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не скористався наданим йому ст. 22 ГПК України правом та повноважного представника не направив.

Апеляційною інстанцією враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2012р. між товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО-МОНТАЖ" (Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРХЛІББУД 1" (Замовник) було укладено договір №2/10-12, згідно умов п.1. якого, Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе роботи з виготовлення металоконструкцій на складі підлогового зберігання на території ОМТП в кількості 25 тон.

Зазначений договір за своєю правовою природою є договором підряду, який повинен відповідати нормам глави 61 ЦК України та глави 33 ГК України.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п.2.1. Договору за виконану роботу згідно цього Договору Замовник сплачує Підряднику суму 87 500,00 гривень в т.ч. ПДВ20% 14 583,33 грн. Замовник перераховує Підряднику аванс в розмірі 50% від суми Договору. Розрахунок Замовник проводить платіжним дорученням не пізніше 7 днів після приймання виконаних робіт.

У пункті 2.2. Договору, підставою відповідачу для оплати за виконані роботи являється Акт приймання виконаних робіт з урахуванням ПДВ (форма КБ-2 та форма КБ-3). Акт приймання виконаних робіт складається у 2-х примірниках. Або Замовник видає Підряднику Протокол зауваження та протиріччя по обсягу та якістю виконаних робіт.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Пунктами 2.1- 2.2 договору сторони погодили момент настання події, яка повинна настати для виконання обов'язку по здійсненню щомісячної оплати, а саме підписання актів виконаних робіт.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов вищенаведеного договору підряду позивачем за завданням відповідача в листопаді 2012р. було виконано будівельні роботи на загальну суму 34 997,47 грн., в грудні 2012р. було виконано будівельні роботи на загальну суму 45 497,09 грн., що підтверджується актами виконаних робіт за листопад 2012р. форми КБ-2В, за грудень 2012р. форми КБ-2В, довідкою про вартість виконаних робіт за листопад 2012р., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Додатковою угодою №1 від 10.01.2013р. сторони погодили внесення змін до договору № 2/10-12 в частині розміру додаткових робіт та строків їх виконання.

На виконання додаткової угоди позивачем відповідачу було виконано будівельні роботи на загальну суму 175 000,00 грн., що підтверджується актами виконаних будівельних робіт за січень та лютий 2013р., форми КБ-2В.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем по договору № 2/10-12 було виконано робіт на загальну суму 214 437, 03грн. Вказані роботи були прийняті ТОВ "УКРХЛІББУД 1" без зауважень.

В порушення умов договору, відповідач за виконані роботи розрахувався не у повному обсязі, здійснивши лише часткові платежі на суму 158 496,00 грн., що підтверджується журналом проводок (а.с. 55), у зв'язку з чим, розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем за виконані роботи становить 55 941,03 грн.

Крім того, про наявність заборгованості відповідача за виконані роботи свідчить підписаний сторонами та скріплений печатками товариств акт звірки взаємних розрахунків від 01.08.2014р.

Доказів оплати заборгованості відповідач до суду не надав, таким чином, судова колегія приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом та позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості за договором підряду підлягають задоволенню.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що він у спосіб, передбачений ст. 530 ЦК України звертався з вимогою про оплату виконаних робіт, у зв'язку з чим у відповідача не виник обов'язок по сплаті за виконані роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, сторони за умовами договору погодили момент настання події яка повинна настати для виникнення обов'язку по здійсненню щомісячної оплати, а саме підписання актів виконаних робіт.

Так матеріалами справи підтверджено обов'язок сплати за договором на підставі актів виконаних робіт , так за грудень 2012 року акти підписані сторонами 29.12.2012 р. (а.с. 36) за листопад 2012 р. підписані 30.11.2012 р. (а.с.80-83). акти виконаних робіт за січень 2013 р. підписані 31.01.2013 р.(а.с. 62-64), акти за лютий 2013 р. підписані 28.02.2013 р. (а.с. 56-58)

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинами справи, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

При прийнятті нового рішення судова колегія задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Вимога позивача щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання також є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 611 Цивільного кодексу України , у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання: зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пункт 2.3. Договору встановлює, що у разі порушення Замовником строку платежів, передбачених в п.2.3. він сплачує Підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в прострочений період, за кожен день прострочення платежу.

Зобов'язання за умовами договору повинно бути виконаним протягом 7 діб з моменту підписання кожного акту виконаних робіт , тобто 07.12.2012 р., 07.01.2013 р., 07.02.2013 р. та 07.03.2013 р. відповідно.

Останній платіж Відповідачем було здійснено в травні 2013 р., з цього ж періоду починається нарахування пені, а саме з 01 червня 2013 р. протягом 6 календарних місяців. Облікова ставка НБУ становила з 23.03.2012 р. - 7,5% , подвійна - 15%, з 10.06.2013 р. - 7, подвійна -14%. З 13.08.2013 р. - 6,5 %, подвійна - 13%. Виходячи із суми заборгованості 55 941,03 грн. та перевіривши уточнений розрахунок пені здійснений позивачем, судова колегія дійшла висновку щодо правильності нарахування суми.

Розрахунок:

7,50 х 2/365= 0, 04109589

55 941,03х0, 04109589х10/100= 229,89 грн.

7х2/365= 0,03835616

55 941,03х0,03835616 х 64/100= 1 373, 23 грн.

55 941,03х0,03835616 х 56/100 - 1 394, 69 грн.

6,5 х2/ 365 = 0,035616

55 941,03х0,0 35616 х 44/100= 867, 65 грн.

229,89 грн. +1 373, 23 грн. +1 394, 69 грн. +867, 65 грн. =3 865,46 грн.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 3 865,46 грн.

Судова колегія приходить до висновку, що скаржник належним чином довів вимоги, викладені в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи їх нормами законодавства, а тому скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Внаслідок цього, згідно із ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягується судовий збір за подання позову у сумі 1827 гривень та 913,50 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.2, 104 п.3, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МОНТАЖ" - задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 05.03.2015р. по справі № 916/5086/14 - скасувати.

Прийняти нове рішення:

«Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРХЛІББУД 1" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МОНТАЖ" основну суму заборгованості у сумі 55 941, 03 грн. та пеню у розмірі 3 865,46 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРХЛІББУД 1" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-МОНТАЖ" судовий збір у сумі 2 740,50 грн. за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.»

Господарському суду Одеської області доручити видати відповідні накази із зазначенням усіх необхідних реквізитів сторін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 28.04.2015р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош