РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2015Справа №910/5570/15-г
Суддя Отрош І.М., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш»
доПублічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
пророзірвання договору та стягнення 113752 грн. 96 коп.
Представники сторін:

від позивача: Зоря Н.В. - представник за довіреністю № 5 від 05.02.2015;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.03.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання розірвати договір та стягнення 106471 грн. 33 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав на те, що 25.04.2013 між ним та відповідачем було укладено Договір № 69 на розрахунково-касове обслуговування, відповідно до умов якого відповідач відкрив позивачу поточний рахунок № 01. 30.01.2015 позивач звернувся до відповідача із платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів із рахунку № 01 на рахунки своїх контрагентів. Однак, вказані платіжні доручення залишились банком невиконаними. З огляду на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, 03.02.2015 позивач звернувся до нього із заявою про закриття поточного рахунку № 01 та перерахування залишку коштів на рахунок позивача № 9001, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Полтава-Банк». Зважаючи на те, що відповідач не перерахував залишок грошових коштів у розмірі 106471 грн. 33 коп. з рахунку позивача № 01 на інший його рахунок № 9001, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Полтава-Банк», позивач звернувся до суду із вимогами стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти у розмірі 106471 грн. 33 коп. та зобов'язати розірвати Договір № 69 на розрахунково-касове обслуговування від 25.04.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2015 порушено провадження у справі № 910/5570/15-г; розгляд справи призначено на 30.03.2015.

У судовому засіданні 30.03.2015 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 113752 грн. 96 коп. у зв'язку із збільшенням залишку грошових коштів на рахунку позивача № 9601 на 7250 грн. 00 коп.

Розглянувши у судовому засіданні заяву позивача про збільшення позовних вимог, суд прийняв її до розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином, суд приймає заяву позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення залишку грошових коштів на поточному рахунку та розглядає вимоги позивача про стягнення грошових коштів у розмірі 113752 грн. 00 коп. та зобов'язання розірвати Договір № 69 на розрахунково-касове обслуговування від 25.04.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 17.04.2015.

14.04.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про внесення змін до предмету позову, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача залишок коштів на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш», відкритих в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» та розірвати Договір № 69 на розрахунково-касове обслуговування від 25.04.2013.

16.04.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що не мав права закрити поточний рахунок позивача та перерахувати залишок коштів на ньому, оскільки позивач не відкликав подані платіжні доручення. Крім того, відповідач зазначив, що обґрунтованим розміром позовних вимог є стягнення 113399 грн. 17 коп., за вирахуванням оплати послуг за видачу довідки про залишок коштів на рахунку та комісії при закритті рахунку.

Розглянувши у судовому засіданні 17.04.2015 заяву позивача про зміну предмету позову, суд прийняв її до розгляду у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В пункті 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК

Дослідивши подану представником позивача заяву про зміну предмету позову суд дійшов висновку, що вона не змінює підстави позову, подана в передбаченому законодавством порядку до початку розгляду справи по суті та в матеріалах справи наявні докази направлення вказаної заяви відповідачу, у зв'язку з чим суд прийняв до розгляду заяву представника про зміну предмету позову.

Таким чином, суд розглядає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про розірвання Договору № 69 на розрахунково-касове обслуговування від 25.04.2013 та стягнення 113752 грн. 96 коп.

У судовому засіданні 17.04.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 17.04.2015 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 896.

У судовому засіданні 17.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» (клієнт) укладено Договір № 69 на розрахунково-касове обслуговування, відповідно до умов якого банк викриває клієнту поточний рахунок у національній валюті № 01 та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених Договором.

Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку клієнта на умовах тарифного пакету «Спеціальний» (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 2.2 Договору).

Згідно з п. 2.3 Договору, накладення арешту на рахунки або припинення операцій за ними, що обмежує право клієнта на розпорядження коштами, можливе тільки у випадках, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами. За час користування банком грошовими коштами на рахунок нараховуються і виплачуються клієнту проценти на залишок коштів на рахунку за ставкою, визначеною чинними на момент нарахування процентів тарифами.

Клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунку, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України (п. 3.2.1 Договору).

Банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком та клієнтом (п. 3.3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3.3 Договору, банк зобов'язаний здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час, крім суботи, неділі та святкових і неробочих дій.

Згідно з п. 3.3.4 Договору, банк зобов'язаний забезпечувати своєчасне зарахування грошових коштів на рахунки.

Відповідно до п. 8.1 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом невизначеного строку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі статтею 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Відповідно до п. 20.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, поточні рахунки клієнтів банків закриваються на підставі заяви клієнта.

Згідно з п. 8.2 Договору, він може бути розірваний за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених Договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 8.3 Договору, при розірванні договору клієнт зобов'язаний закрити рахунки, подавши в банк документи, що передбачені чинним законодавством України для закриття рахунків. Закриття рахунків здійснюється виключно за умови повного розрахунку клієнта перед банком по сплаті послуг за розрахунково-касове обслуговування рахунків.

Позивач у позовній заяві пояснив суду, що 30.01.2015 він звернувся до відповідача з платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів у загальному розмірі 101895 грн. 63 коп. на рахунки контрагентів, що не було спростовано відповідачем у відзиві на позовну заяву, поданому до суду 16.04.2015.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом (ст.1071 Цивільного кодексу України).

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Клієнт банку має право самостійно обирати види розрахункового документа (крім платіжної вимоги), які визначені цим Законом, для ініціювання переказу (ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Частиною 1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п.1.9 Постанови №22 від 21.01.2004р. Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках. Аналогічні положення закріплено стосовно виконання платіжних вимог в іноземній валюті в п.3.5 Постанови №216 від 28.07.2008р. Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України».

Відповідно до п. 22.7 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Згідно з п. 2.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, з наступними змінами та доповненнями, порядок повернення банком своїм клієнтам оформлених ними розрахункових документів та супровідних документів визначається в договорах банківського рахунку клієнтів. Банк, повертаючи розрахунковий документ у день його надходження, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено) та зазначити дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

Факт наявності достатнього розміру грошових коштів на рахунку позивача № 01 станом на 30.01.2015 для виконання вказаних платіжних доручень на загальну суму 101895 грн. 63 коп. відповідачем у відзиві не оспорювався. Крім того, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у підтвердження факту повернення поданих позивачем платіжних доручень без виконання.

Натомість, із відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач прийняв подані позивачем платіжні доручення та станом на 16.04.2015 (дата подання відзиву) залишається зобов'язаним їх виконати.

Судом встановлено, що 03.02.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про закриття поточного рахунку юридичної особи або поточного рахунку відокремленого підрозділу, в якій просив закрити поточний рахунок № 01 та перерахувати залишок коштів на рахунок № 9001, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Полтава-Банк».

Вказана заява була отримана банком 03.02.2015, що підтверджується відміткою банку на ній із зазначенням залишку коштів на рахунку станом на 03.02.2015 у розмірі 106471 грн. 33 коп. та датою перерахування залишку - 03.02.2015.

Втім, як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» вих. № 266 від 04.03.2015, за період з 02.02.2015 по 04.03.2015 на рахунок № 9001, відкритий позивачем в Публічному акціонерному товаристві «Полтава-Банк», з рахунку № 01, відкритому позивачем в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», грошові кошти не надходили.

При цьому, в матеріалах справи міститься довідка Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» аналогічного змісту станом на 06.04.2015 (вих. № 288 від 06.04.2015).

Судом встановлено, що з 16.03.2015 внаслідок реорганізації Філії «Полтавське РУ» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на відділення № 161 м. Полтава Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» замість діючого рахунку № 01 відповідачем позивачу було відкрито рахунок № 9601 із перенесенням на нього залишку грошових коштів у розмірі 113752 грн. 96 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками № 9-312200/05 від 31.03.2015, № 9-312200/02 від 23.03.2015, а також банківською випискою за період з 01.01.2015 по 13.03.2015.

Як встановлено судом, 31.03.2015 позивач знову звернувся до відповідача із заявою про закриття поточного рахунку юридичної особи або поточного рахунку відокремленого підрозділу, в якій просив закрити поточний рахунок № 9601 та перерахувати залишок коштів на рахунок № 9001, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Полтава-Банк».

Однак, свій обов'язок з перерахування грошових коштів з рахунку позивача № 9601, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», на рахунок позивача № 9001, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Полтава-Банк», відповідач не виконав, що також не було спростовано відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем поданих позивачем платіжних доручень, останнього було позбавленого того, на що він розраховував при укладенні Договору банківського рахунку, та оскільки внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором досягнення мети договору для позивача стає неможливим, це дає підстави вважати порушення договору, допущені відповідачем, істотними.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» в частині розірвання Договору № 69 на розрахунково-касове обслуговування від 25.04.2013 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що відповідач не мав права закрити рахунок у зв'язку з тим, що позивач не відкликав подані ним платіжні доручення, з огляду на те, що обов'язок банку виконати платіжні доручення жодним чином не впливає на право позивача розірвати договір як в односторонньому порядку так і звернувшись із відповідним позовом до суду.

Крім того, позовні вимоги стосуються саме розірвання договору, а не зобов'язання банку закрити поточний рахунок.

Що стосується позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» суми залишку грошових коштів у розмірі 113752 грн. 96 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Виходячи з положень статей 190, 192 Цивільного кодексу України, грошові кошти є різновидом майна.

З урахуванням того, що право власності є непорушним та у зв'язку із розірванням Договору № 69 на розрахунково-касове обслуговування від 25.04.2013, у банку відсутні будь-які підстави утримувати грошові кошти, які є власністю позивача, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишку грошових коштів на поточному рахунку № 9601.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до наданої відповідачем належним чином засвідченої копії банківської виписки по особовому рахунку позивача № 9601 за період з 16.03.2015 по 14.04.2015 вбачається, що станом на 14.04.2015 залишок коштів на вказаному рахунку позивача становить 113699 грн. 17 коп.

При цьому, суд погоджується із твердженнями відповідача щодо необхідності зменшення вказаної суми на 300 грн. 00 коп., з огляду на те, що п. 1.2 Додатку № 1 до Договору № 69 на розрахунково-касове обслуговування від 25.04.2013 сторони погодили розмір комісії за закриття рахунку та перерахування залишків коштів в інший банк, встановивши її на рівні 300 грн. 00 коп.

Згідно з п. 3.4.2 Договору, клієнт зобов'язаний оплачувати послуги банку за виконання операцій по рахунку в порядку, строки і розмірах, встановлених Договором і діючими тарифами банку.

Відповідно до п. 4.1 Договору, за розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнт сплачує банку винагороду у розмірах та строки, визначені діючими тарифами банку.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання Договору № 69 на розрахунково-касове обслуговування від 25.04.2013, наслідком чого є закриття рахунку № 9601 відповідно до умов договору та тарифів і правил банку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишку грошових коштів на поточному рахунку позивача № 9601 у розмірі 113752 грн. 96 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 113399 грн. 17 коп.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» (36007, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Заводська, буд. 3; ідентифікаційний код: 38610152) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ідентифікаційний код: 09807856) Договір № 69 на розрахунково-касове обслуговування від 25.04.2013.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ідентифікаційний код: 09807856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» (36007, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Заводська, буд. 3; ідентифікаційний код: 38610152) грошові кошти у розмірі 113399 (сто тринадцять тисяч триста дев'яносто дев'ять) грн. 17 коп., які обліковуються на поточному рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» № 9601, відкритому відповідно до Договору № 69 на розрахунково-касове обслуговування від 25.04.2013.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ідентифікаційний код: 09807856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський механічний завод Денасмаш» (36007, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Заводська, буд. 3; ідентифікаційний код: 38610152) судовий збір у розмірі 3485 (три тисячі чотириста вісімдесят п'ять) грн. 36 коп.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 22.04.2015

Суддя І.М. Отрош