КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. Справа№ 910/796/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Устименко Ю.І. - дов. від 12.01.2015 року № 12/01

від відповідача: Глоба В.В. - дов. від 31.12.2014 року № 15

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Нова" на рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2015 року

у справі № 910/796/15-г (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Здорово" (м. Київ)

до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Нова" (м. Київ)

про відшкодування шкоди в порядку регресу 12 744 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „Здорово" з позовом до Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Нова" про відшкодування шкоди в порядку регресу 12 744, 00 грн.

Рішенням від 03.02.2015 року господарський суд міста Києва позов задовольнив повністю. Стягнув з ПрАТ „Страхова компанія „Нова" на користь ПрАТ „СК „Здорово" страхове відшкодування в розмірі 12 744 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду ПрАТ „Страхова компанія „Нова" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2015 року по справі № 910/796/15-г скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 року ПрАТ „Страхова компанія „Нова" було відновлено строк на апеляційне оскарження, його апеляційна скарга була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/796/15-г у судовому засіданні за участю представників сторін.

В судовому засіданні 16.04.2015 року представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до довідки № 9002082 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 25.05.2012 року № 2610/11553/2012, 07.05.2012 року по вулиці О. Теліги в місті Києві Міцинський Валерій Валерійович, керуючи автомобілем Skoda, д.н. АА4610НМ, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки Hyundai, д.н. АА1009КІ, під керуванням Фещука Віктора Вікторовича.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.05.2012 року у справі № 2610/11553/2012, Міцинського В.В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Hyundai, д.н. АА1009КІ.

Пошкоджений автомобіль був застрахований ПрАТ „СК „Здорово" на підставі договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту від 06.04.2012 року КА № 102820.

Відповідно до звіту від 14.05.2012 року № 2411 з оцінки транспортного засобу, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Hyundai, д.н. АА1009КІ, в результаті його пошкодження при ДТП склав 17 107 грн. 96 коп.

Згідно рахунку-фактури від 16.05.2012 року № БА-0010012 вартість ремонту пошкодженого автомобіля Hyundai, д.н. АА1009КІ склала 16 680 грн.

Як вбачається з страхового акту від 24.05.2012 року № 277/014/АТ позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплати страхове відшкодування на загальну суму 12 744 грн.

Відповідно до заяви страхувальника Фещука В.В. від 18.05.2012 року зазначені кошти в розмірі 12 744 грн. 38 коп. позивачем були виплачені Фещуку В.В. у розмірі 5 886 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 07.06.2012 року, а решта - 6 858 грн. була зарахована в рахунок невиплаченої премії шляхом взаємозаліку між Фещуком В.В. та ПрАТ „СК „Здорово", що підтверджується журналом-ордером по балансовому рахунку 3642 за 24.05.2012 року.

Статтею 27 Закону України „Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем Skoda, д.н. АА4610НМ, який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю Hyundai, д.н. АА1009КІ, яким керував Фещук В.В.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля Skoda, д.н. АА4610НМ була застрахована в Приватному акціонерному товаристві „Страхова компанія „Нова", про що було укладено договір (поліс) № АА/5953283 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля Skoda, д.н. АА4610НМ, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 12 744 грн. (16 680 грн. (вартість ремонту автомобіля Hyundai, д.н. АА1009КІ) яка зменшується до 80% (оскільки відповідно до п. 18.11 розділу 18 договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту від 06.04.2012 року КА № 10820, якщо страхове відшкодування виплачується за згодою сторін безпосередньо страхувальнику/вигодо набувачу шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок або готівкою, то страховик здійснює виплату у розмірі 80% від суми страхового відшкодування, належного до виплати) мінус 600 грн. (франшиза)).

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставним посилання відповідача на п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV, яким визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Наведена норма матеріального права регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

Для звернення в порядку регресу вищезазначена норма не може застосовуватися, оскільки ПрАТ „Страхова компанія „Нова" - не є страховиком у розумінні наведеної норми, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування".

Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд України в постанові від 04.11.2014 року № 3-165гс14.

Як вбачається з матеріалів справи страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування вчасно - 18.05.2012 року (ДТП сталося 07.05.2012 року), а страховик звернувся з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу від 10.12.2013 року № 479-001/13 - 13.12.2013 року (вручено 16.12.2013 року).

Відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Оскільки основне зобов'язання було виконано (повністю виплачено страхове відшкодування 07.06.2012 року), то строк позовної давності минає 07.06.2015 року.

Позивач же звернувся до господарського суду 13.01.2015 року (що підтверджується відбитком штемпеля поштового відділення на поштовому конверті № 708), тобто в межах строку позовної давності.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Нова" на рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2015 року по справі № 910/796/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2015 року по справі № 910/796/15-г залишити без змін.

3. Справу № 910/796/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім