ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 року Справа № 904/78/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідача),

суддів: Євстигнеєва О.С., Бахмат Р.М.

секретар судового засідання Назаренко С.Г.

представники сторін:

від позивача: Логойда Т.В. - представник ( дов. від 27.01.2015 р. № 270115/01 )

від відповідача: представник в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015р.,

прийнятого за результатами розгляду справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ-Групп",

м. Харків

до товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб",

м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 119 338,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015р. по справі № 904/78/15 ( суддя Євстигнееєва Н.М. ) позов Товариство з обмеженою відповідальністю "СДМ-Групп" задоволено повністю - стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" основний борг у сумі 107 400,00 грн., три відсотки річних у сумі 1 290,97 грн., втрати від інфляції у сумі 10 647,31 грн., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 2 386,76грн. Повернуто товариству з обмеженою відповідальністю "СДМ-Групп" із державного бюджету України зайво сплачений судовий збір в розмірі 466 грн. 98 коп.

Приймаючи рішення суд виходив з обставин доведеності неналежного виконання Відповідачем умов договору поставки № 970 від 22.11.2013 року в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду, як прийняте без всебічного, повного і об'єктивного вивчення всіх обставин справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким в задоволенні вимог в частині стягнення 1 290,97 грн. - трьох відсотків річних, 10 647,31 грн. - інфляційних втрат, 107 400,00 грн. - основного боргу та 2 386,76 грн. - судового збору відмовити.

Так, в апеляційній скарзі, в обґрунтування своїх доводів, Відповідач посилається на те, що з наданих Позивачем документів та матеріалів неможливо достовірно встановити взаємну пов'язаність видаткових накладних, Рахунків - фактур, тому Позивач неправомірно застосував

до спірних відносин положення Договору поставки. Позивач здійснив поставку товару однак до сьогоднішнього дня не виконав умови договору щодо надання ТОВ «ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ» товаросупровідних документів зазначених у п. 3.3 Договору, тобто не вчинив дії, до вчинення яких Відповідач не міг виконати свій обов'язок, щодо оплати, тому у Позивача відсутнє право стягнення з Відповідача суми основної заборгованості та штрафних санкцій. Позивач вимог до Відповідача щодо оплати вартості поставленого по Договору товару не висував, копії вимоги, доказів направлення до Відповідача та доказів отримання її Відповідачем до суду не надав. Таким чином, Позивач не вчинив дії, до вчинення яких Відповідач не міг виконати свій обов'язок, щодо оплати, тому вважаємо, що у Позивача відсутнє право стягнення суми основної заборгованості та штрафних санкцій.

Позивач вважає рішення суду першої інстанції у справі № 904/78/15 законним, а апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Розпорядженням секретаря судової палати від 24.03.2015 р. , у зв'язку з перебуванням судді Бахмат Р.М.- члена постійно діючої колегії суддів, визначеної наказом голови суду № 50 від 20.10.2014 р., на лікарняному, визначена для розгляду справи колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач), суддів Євстигнеєва О.С., Науменко І.М.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 р. у справі № 904/78/15, апеляційну скаргу прийнято до розгляду. Розгляд призначено на 09.04.2015 р.

Розпорядженням голови суду від 08.04.2015 р., у зв'язку з виходом на роботу судді Бахмат Р. М. - члена постійно діючої колегії суддів, визначеної наказом голови суду № 50 від 20.10.2014 р., справа була передана колегії суддів у складі головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач), суддів Євстигнеєва О.С. і Бахмат Р.М.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 р. у справі № 904/78/15 розгляд апеляційної скарги відкладено на 23.04.2015 р.

Представник Відповідача вдруге в призначений час в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Чергового клопотання про відкладення розгляду справи від Відповідача до суду не надходило.

Ст. 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника Відповідача.

У судовому засіданні 23.04.2015 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника Позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи - 22.11.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю "СДМ-Групп" ( Постачальник ) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" ( Покупець ) укладений договір поставки № 970, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити продукцію матеріально-технічного призначення (товар). Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови і строки поставки товару зазначені в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 1.2 договору за взаємною домовленістю сторін в процесі виконання даного договору можуть бути змінені конкретні дані (найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, умови і строки поставки товару), внесені в положення даного Договору і додатків до нього. Будь-які зміни і доповнення повинні бути оформлені у вигляді додаткових угод до даного Договору і підписані уповноваженими представниками Сторін, після чого вони стають невід'ємною частиною даного Договору.

Вартість товару визначається в гривні та зазначена в специфікаціях до цього договору. Ціна товару визначена з урахуванням умов поставки, передбачених специфікацією до договору, є фіксованою і не підлягає збільшенню. Сума договору складається з суми специфікацій, які є невід'ємною частиною договору ( п. п.2.1.-2.4. договору).

Датою поставки товару та датою переходу права власності є дата підписання сторонами Акту приймання-передачі або дата, яка вказана покупцем в товарно-транспортній накладній при прийманні товару. Сторони у відповідній Специфікації можуть визначити інші умови переходу права власності на товар та дати поставки (п.3.9 договору).

Договір вступає в силу з моменту фактичного підписання його повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2014, а в частині невиконаних зобов'язань за договором - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п.10.1 договору).

Специфікацією № 2 ( а.с. 14) сторони погодили найменування, кількість, вартість, умови та строки поставки і оплати товару, а саме: крюк крановий 10т з гайкою №17А з запобіжним замком, кількістю - 20шт, загальною вартістю 84 000,00грн. Оплата товару, який поставляється згідно цієї специфікації відбувається шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару і пред'явлення рахунку на оплату.

Строк поставки товару за цією Специфікацією: протягом 15 календарних днів з моменту підписання сторонами цього додатку.

Специфікацією №3 (а.с.15) сторони погодили найменування, кількість, вартість, умови та строки поставки і оплати товару, а саме: крюк вантажний крановий №14А та №14Б кількістю 6 шт. на загальну суму 23 400,00грн. (з ПДВ).

Оплата товару проводиться протягом 60 календарних днів з моменту поставки.

Строк поставки товару за цією Специфікацією: протягом 14 календарних днів з моменту отримання постачальником цієї специфікації від покупця.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На виконання умов договору Постачальник поставив Покупцю товар на загальну суму 107 400 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними № РП-0000211 від 15.07.2014 р. на суму 84 000,00грн., № РН-0000250 р. від 15.08.2014 на суму 23 400,00грн.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Відповідач зобов'язання по оплаті не виконав.

Позивач посилається на обставини невиконання Відповідачем зобов'язань за договором в частині оплати вартості поставленого товару та наявності боргу Відповідача за поставлений товар у сумі 107 400,00грн., що і є причиною спору.

Доказів оплати вартості поставленого товару у заявленій до стягнення сумі Відповідач не надав, доводи Позивача щодо наявності боргу за поставлений товару у сумі 107 400,00грн. у встановленому порядку не спростував.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (cт.610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Умовами специфікацій, які є додатками №№2,3 до договору поставки передбачено, що оплата товару проводиться протягом 60 календарних днів з моменту поставки.

Позивачем нараховано три відсотки річних за видатковою накладною №РН-0000250 від 15.08.2014 у сумі 234,64 грн. та за видатковою накладною №РП-0000211 від 15.07.2014 - 1056,33грн. за загальний період з 13.09.2014 по 13.02.2015.

Також Позивач просить стягнути втрати від інфляції, нараховані за загальний період з вересня 2014 року по січень 2015 року у сумі 10 647,31грн. ( вказана сума за перерахунком суду першої інстанції менша, ніж розрахована судом, яка складає 14 306,77 грн. ).

Враховуючи неналежне виконання Відповідачем своїх зобов"язань за договором щодо оплати вартості отриманого товару, приписи ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України та умови договору, колегія суддів погоджується з висновком попередньої інстанції про наявність підстав для стягнення з Відповідача - 119 338,28 грн. ( 107 400,00 грн. - основний борг + 1 290,97 грн. - три відсотки річних + 10 647,31 грн. - сума інфляційного збільшення ).

Місцевим судом обгрунтовано відхилено доводи Відповідача, що поставка була здійснена не за договором № 970 від 22.11.2013 р., що є підставою позову, оскільки товар, який вказаний у видаткових накладних та згідно яких Відповідач отримав поставлений товар, відповідає товару, зазначеному в специфікаціях, підписаних у тому числі й відповідачем.

Заперечення Відповідача стосовно того, що Позивачем не дотримано договірних зобов'язань щодо умов здійснення платежів, не надано доказів направлення Відповідачеві

рахунку; прострочення кредитора ( Позивача ) щодо надіслання на адресу Відповідача рахунків дає право останньому відстрочити виконання обов'язку по оплаті вартості товару - спростовується тим, що: Відповідач не відмовився від отримання товару внаслідок невідповідності його асортименту; доказів існування інших специфікацій до договору Відповідачем не подано; всі необхідні реквізити для перерахування грошових коштів за отриманий товар Відповідач мав, виходячи з відомостей, вказаних у видатковій накладній та у договорі.

Окрім того, рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тому відсутність рахунка-фактури не звільняє Відповідача від обов'язку сплатити отриманий товар. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 29.09.2009 року у справі №37/405.

Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 22.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду повинно ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам та правильно застосував норми матеріального права, тобто рішення місцевого суду відповідає вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, які фактично повторюють доводи викладені ним у відзиві на позов і яким місцевий суд дав належну оцінку, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015 р. у справі № 904/78/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 28.04.2015 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя Р.М. Бахмат