ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" квітня 2015 р.Справа № 916/272/15-г

За позовом : Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

до відповідача: Будівельно- виробнича фірма «Дністер»

Про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від прокуратури: Котюх С.А.- згідно посвідчення , Закернична І.П. - згідно посвідчення

Від позивача: Карпеєва Г.В.- згідно довіреності №29/283 від 04.02.2015р.

Від відповідача: Луковецька К.О.- згідно довіреності від 02.02.2015р.

В засіданні брали участь:

Від прокуратури: Закернична І.П. - згідно посвідчення

Від позивача: не зявився

Від відповідача: Луковецька К.О.- згідно довіреності від 02.02.2015р.

Суть спору: Заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Будівельно- виробничої фірми «Дністер» (далі-БВФ „Дністер") про стягнення збитків у сумі 2 347 грн. 23 коп.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.03.2015р. за №189 «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ» у звязку із перебуванням судді Малярчук І.А. у відпустці по вагітності та пологам, що може мати наслідокм порушення строку розгляду справи, призначено повторний автоматичний розподіл спраи №916/272/15-г, за результатами якого справу передано на розгляд судді Рога Н.В. Ухвалою суду від 02.03.2015р. справу прийнято до свого провадження суддею Рога Н.В.

Представник прокуратури позов підтримує, наполягає на його задоволенні.

Позивач письмових міркувань щодо позову до суду не надав. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області підтримує у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та прокуратури, суд встановив:

Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 29.04.2010р. №1006-У „Про надання БВФ «Дністер» земельної ділянки в оренду терміном на 49 років площею 0,0030 га за адресою: вул.Першотравнева, 75/167, під розміщення продовольчого магазину» вирішено припинити договір оренди земельної ділянки від 17.09.2002р. , укладений з ТОВ «Істок» терміном на 25 років площею 0,0030 га за адресою: вул.Першотравнева, 75/167, під розміщення продовольчого магазину; надати БВФ «Дністер» в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 0,0030 га за адресою: вул.Першотравнева, 75/167, під розміщення продовольчого магазину; дати дозвіл БВФ «Дністер» замовити технічну документацію по складанню договору оренди з Білгород-Дністровською міською радою; зобовязати БВФ «Дністер» у 120 -денний термін укласти договір оренди земельної ділянки та зареєструвати його у Білгород-Дністровському міському відділі земельних ресурсів Держкомзему України.

Заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області зазначає, що станом на січень 2015р. БВФ «Дністер» договір оренди з Білгород-Дністровською міською радою Одеської області не уклало, у зв'язку з чим діями БВФ «Дністер» спричинено збитки власнику землі за фактичне використання земельної ділянки .

З метою забезпеченя належного визначення розміру збитків , нанесених територіальній громаді м.Білгород-Дністровського , селищ Затока та Сергіївка, для стягнення їх у судовому порядку, наповнення місцевих бюджетів, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993р. „Про затвердження Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам", виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради було прийнято рішення №264 від 16.05.2014р. «Про викладення рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №579 від 21.11.2013р. «Про створення комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» в новій редакції» , яким затверджено Положення про комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

20 серпня 2014р. відбулося засідання комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам , на якому розглядалося питання щодо визначення розміру збитків у вигляді неодержаного доходу , нанесених БВФ «Дністер» в результаті використання земельної ділянки площею 0,0030 га за адресою: вул.Першотравнева, 75/167, під розміщення продовольчого магазину , без правовстановлюючих документів. За результатами роботи комісії розмір збитків склав 2 347 грн. 23 коп. Результати роботи комісії оформлено Актом №6 від 20.08.2014р., який затверджено рішенням виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №446 від 11.09.2014р. Про проведення засідання комісії БВФ «Дністер» було повідомлено належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 23.07.2014р. Крім того, з метою досудового врегулювання спору виконком Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 16.09.2014р. надіслав на адресу БВФ «Дністер» претензію за №19/2575 щодо сплати заборгованості в місячний строк, але задоволення не отримав.

Заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в обгрунтування позову зазначає, що відповідно до ст..206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Відповідно до п."д" ст..156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки , заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст.157 Земельного кодексу України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області зазначив, що відповідно до ст..614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Вина відповідача полягає в умисному невиконання рішення Білгород-Дністровської міської рпади від 29.04.2010р. №1006 щодо укладення договору оренди земельної ділянки та використанні земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Бездіяльність відповідача полягає у невчиненні активних дій щодо укладення договору оренди земельної ділянки , ухиленні від оформлення права користування земельною ділянкою згідно вимог чинного законодавства . Наслідками є факт заподіяння збитків у вигляді неодержання доходів за використання земельної ділянки , що полягає у ненадходженні коштів , які могли б надійти у вигляді орендної плати за договором оренди , якщо б останні був укладений. Причинно-наслідковий зв'язок між бездіяльністю та наслідками полягає у тому, що без активний дії відповідача , як можливої сторони за договором оренди земельної ділянки, такий договір не може бути укладеним , та, відповідно, орендна плата за користування земельною ділянкою, не буде сплачуватись. Згідно ч.2 ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. За приписами ч.3 ст.225 Господарського кодексу України при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Бездіяльність БВФ «Дністер» щодо сплати збитків у розмірі 2 347 грн. 23 коп. заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області вважає порушенням прав та інтересів Білгород-Дністровської міської ради Одеської області , у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з БВФ «Дністер» зазначену суму збитків.

Представник позивача позовну заяву заступника прокурора підтримує.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що законною підставою для сплати орендної плати у відповідності до ст.21 Закону України «Про оренду землі» , яка кореспондується з п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України, є наявність такої умови як укладений і зареєстрований у встановленому порядку договір оренди. Землекористувачі, які не уклали договір оренди , сплачують податок на землю на підставі положень Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до п.287.6 ст.287 цього Кодексу при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок на земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі , споруди (їх частини) , з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. БВФ «Дністер» сплачує податок на землю, у тому числі і за корситування земельною ділянкою площею 0,0030 га за адресою: вул.Першотравнева, 75/167, що підтверджується , зокрема, листом Бідгород-Дністровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області від 17.03.2015р. за №4343/15-01.

Відповідач також зазначає, що встановлений ст.156 Земельного кодексу України перлік підстав для відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам є вичерпним і серед них відсутня така підстава як користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Крім того, відповідач вважає, що заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області безпідставно звернувся до суду в інтересах деражви в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, так як остання є органом місцевого самоврядування і не є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. На думку відповідача, заступником прокурора безпідставно ототожнюються поняття «державні інтереси» та «інтереси територільної громади».

Відповідач також вважає, що Білгород-Дністровська міська рада, як самостійна юридична особа , яка зареєстрована відповідно до чинного законодавства, може самостійно захищати в суді свої права та інтереси. Держава в особі органів прокуратури має утриматись від втручання до розсуду тієї чи іншої територіальної гроамди при виборі такою громадою способів захисту своїх прав .

Відповідач також зазначив, що відповідно до п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ( із змінами та доповненнями) ГПК не передбачено права однієї особи звертатися до господарського суду з позовними вимогами в інтересах іншої особи; в разі такого звернення в прийнятті позовної заяви слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК. Згідно п.3.2. зазначеної постанови питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею, який має право відмовити у її прийнятті у випадках, передбачених статтею 62 ГПК. Перелік підстав відмови в прийнятті позовної заяви, встановлений частиною першою цієї статті, є вичерпним. ГПК не передбачає права судді на таку відмову з тих мотивів, що позов поданий до підприємства або організації, які не є належними відповідачами з такого спору: якщо ці обставини виявлено в процесі розгляду справи, позов задоволенню не підлягає.

Розглянув матеріали справи , на підставі наявних у справі матеріалів та виходячи з норм чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно з п.2 ст. 121 Конституції України на Прокуратуру України покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом. Зазначене конституційне положення знайшло своє відображення в ст. 5 Закону України "Про прокуратуру", де зазначено, що прокуратура виконує функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 ГПК господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідні повноваження органу місцевого самоврядування визначаються з огляду на вимоги Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Згідно ст..1 зазначеного Закону виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення, є представницьким органом місцевого самоврядування . За приписами ч.3 ст.16 Закону матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. При цьому, за приписами ч.1 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Згідно п.5 зазначеної статті органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

За таких обставин, виходячи з викладеного, на думку суду, заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області правомірно звернувся до суду в інтересах деражви в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області з даним позовом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода. Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Визначення поняття збитків наводяться також у ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 29.04.2010р. №1006-У „Про надання БВФ «Дністер» земельної ділянки в оренду терміном на 49 років площею 0,0030 га за адресою: вул.Першотравнева, 75/167, під розміщення продовольчого магазину» вирішено припинити договір оренди земельної ділянки від 17.09.2002р. , укладений з ТОВ «Істок» терміном на 25 років площею 0,0030 га за адресою: вул.Першотравнева, 75/167, під розміщення продовольчого магазину; надати БВФ «Дністер» в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 0,0030 га за адресою: вул.Першотравнева, 75/167, під розміщення продовольчого магазину; дати дозвіл БВФ «Дністер» замовити технічну документацію по складанню договору оренди з Білгород-Дністровською міською радою.

Пунктом 2 зазначеного рішення забовязано БВФ «Дністер» у 120 -денний термін укласти договір оренди земельної ділянки та зареєструвати його у Білгород-Дністровському міському відділі земельних ресурсів Держкомзему України. У разі невиконання цього пункту в указаний термін , дане рішення втрачає чинність.

З матеріалів справи вбачається, що станом на березень 2015р. БВФ «Дністер» умови п.2 рішення не виконано, отже, рішення Білгород-Дністровської міської ради від 29.04.2010р. №1006-У втратило свіою чинність ще у 2010р.

Крім того, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) слід враховувати заходи , вжиті кредитором щодо їх одержання. Проте, ані представником прокуратури , ані позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів того, що після спливу встановленого п.2 рішення Білгород-Дністровської міської ради від 29.04.2010р. №1006-У строку Білгород-Дністровська міська рада зверталась до БВФ «Дністер» з пропозицією щодо укладення договору оренди земельної ділянки , а у разі ухилення- з позовом до суду про спонукання до укладання договору або звільнення земельної ділянки.

Слід також зазначити, що предявлення вимоги про відшкодування неодержавних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обовязок довести , що ці доходи (вигода) не є абстрактними , а дійсно бути б отримані в разі укладення Договору оренди земельної ділянки. Прокурор та позивач повинні також довести, що Білгород-Дністровська міська рада могла та повинна була отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною , яка позбавила її можливості отримати прибуток.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, БВФ «Дністер» протягом 2012-2014 років сплачує податок на землю у встановленому законодавством розмірі, що свідчить про відсутність спричиненої державі шкоди , адже, у відповідності до ст.21 Закону України «Про оренду землі» , яка кореспондується з п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України, є наявність такої умови як укладений і зареєстрований у встановленому порядку договір оренди. Землекористувачі, які не уклали договір оренди , сплачують податок на землю на підставі положень Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до п.287.6 ст.287 цього Кодексу при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок на земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі , споруди (їх частини) , з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовна заява заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах Білгород-Дністровської міської ради Одеської області задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст..ст.4, 49 ГПК України, п.4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. судовий збір слід стягнути з позивача у справі- Білгород-Дністровської міської ради Одеської області .

Керуючись ст.ст. 44,49,82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора Одеської області в інтересах Білгород-Дністровської міської ради Одеської області - відмовити повністю.

2.Стягнути з Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ( м.Білгород-Дністровський, Одеської області, вул..Леніна, 56, ) на користь Державного бюджету України (р/р 3008, отримувач УКу м. Одесі/Приморський район, код отримувача , банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030001, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір у сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05 травня 2015р.

Суддя Н.В. Рога