РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015Справа №910/2483/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА"
про стягнення 933 693 051,90 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Свистун С.Я. (дов. №17/03 від 26.02.2015 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09 квітня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 933 693 051,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 року порушено провадження у справі № 910/2483/15-г та призначено справу до розгляду на 19.03.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 19.03.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 09.02.2015 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 19.03.2015 року представник позивача надав клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане позивачем 19.03.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд прийшов до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 року продовжено строк розгляду спору у даній справі на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 09.04.2015 року.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 27.03.2015 року від позивача надійшли додаткові документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 09.04.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 09.04.2015 року повторно не з'явився, вимоги ухвали суду у справі № 910/2483/15-г не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04123, м. Київ, вул. Червонопільська, буд. 5, на яку було відправлено ухвали суду вказана в позові та підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" (позичальник) було укладено кредитний договір № 12-13-980-KL (надалі по тексту - Кредитний договір), за умовами якого банк в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру користування грошові кошти (далі - кредит або кредитна лінія) на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. Кредитного договору кредит надається банком позичальнику у вигляді кредитної лінії з лімітом у розмірі 650 000 000,00 грн., строком користування (термін повернення) до 01.08.2014 року включно.

Початкова процентна ставка за користування кредитом становить 12,0 процентів річних. У випадку зміни офіційного курсу долара США, встановленого Національним банком України, на 50% і більше у порівняні з курсом, що діяв на дату укладення Кредитного договору, застосовується визначена даним пунктом формула визначення розміру процентної ставки (пункт 1.4. Кредитного договору).

Сторони погоджуються, що у разі не погашення позичальником кредиту у строк, визначений пунктом 1.3. цього Договору, починаючи з наступного календарного дня за датою, вказаною в пункті 1.3. цього Договору, нарахування процентів за простроченою частиною Кредиту встановлюється на рівні +5 п.п. до ставки, яка визначена пунктом 1.4.

Згідно з пунктом 2.1. Кредитного договору видача кредиту здійснюється у безготівковій формі на підставі письмової заяви позичальника.

Пунктом 2.7 Кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти за користування кредитом, які розраховуються на основі процентної ставки. що вказана у пункті 1.4. та 1.4.1 цього Договору. Проценти нараховуються у валюті кредиту, вказаної у пункті 1.2. цього Договору, на сум фактичного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту. Для розрахунку процентів використовується фактична кількість днів у місяці та році.

Проценти позичальник сплачує щомісяця до 7 (сьомого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) заборгованості за кредитом у повному обсязі (пункт 2.9 Кредитного договору).

На виконання умов Кредитного договору, на підставі заяви № 1 на отримання кредитних коштів в межах кредитної лінії від 09.08.2013 року, позивач надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується платіжним дорученням від 09.08.2013 року на суму 650 000 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" допустило порушення своїх зобов'язань в частині повернення наданих кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами.

Пунктом 3.1.1. Кредитного договору сторони погодили, що банк має право (крім інших прав, передбачених законодавством та Договором) у будь-який час протягом строку дії цього Договору, попередньо повідомивши позичальника, здійснювати контроль та проводити перевірки:

а) цільового використання кредиту шляхом отримання первинних фінансових та бухгалтерських документів позичальника;

б) наявності, умов зберігання та стану майна, оформленого в заставу (іпотеку);

в) фінансового стану, платоспроможності та кредитоспроможності позичальника, які визначаються за методиками банку або Національного банку України, за місцем ведення діяльності та/або знаходження майна, оформленого в заставу (іпотеку), а також шляхом вивчення фінансових та бухгалтерських документів позичальника.

У відповідності до пункту 4.2.5 Кредитного договору позичальник зобов'язується не перешкоджати банку в реалізації його права, визначеного пунктом 3.1.1 цього Договору. Крім того, позичальник зобов'язаний для здійснення перевірки цільового використання кредиту; наявності, умов зберігання та стану майна, оформленого в заставу; аналізу фінансового стану, платоспроможності та кредитоспроможності позичальника, надавати банку всі необхідні документи, які підготовлені та оформлені у відповідності з нормами бухгалтерського обліку а Україні, засвідчені: підписами керівника та головного бухгалтера (особами, які виконують їх обов'язки), відбитком печатки позичальника, зокрема:

а) щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному кварталі ( у тому числі баланс (форму № 1),звіт про фінансові результати № 2));

б) щорічно до 20 лютого наступного за звітним роком надавати банку фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному році ( в тому числі баланс (форму № 1), звіт про фінансові результати (форму № 2), звіт про рух грошових коштів (форма № 3));

в) щоквартально до 7 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку довідки (або завірені банками виписки) з інших банків, в яких у позичальника відкриті поточні рахунки та/або існує кредитна заборгованість, про фактичні обороти і стан заборгованості (по сумі кредиту, процентам та штрафним санкціям) за попередній квартал;

г) щомісячно, до 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, надавати банку оформлену на фірмовому бланку та підписану керівником (його заступником) і головним бухгалтером (із засвідченням підписів відбитком печатки) довідку про грошові надходження на всі свої поточні рахунки, відкриті в усіх інших банках;

д) упродовж трьох робочих днів з дня отримання вимоги банку надавати розшифровку дебіторів та кредиторів за встановленою банком формою;

є) упродовж трьох робочих днів з дня отримання вимоги банку надавати розшифровку основних засобів за встановленою банком формою;

ж) упродовж трьох робочих днів з дня отримання вимоги банку надавати інші документи, які є необхідними для перевірки цільового використання кредиту; наявності, умов зберігання та стану майна, оформленого в заставу; аналізу фінансового стану, платоспроможності та кредитоспроможності позичальника та/або поручителів (за вимогою банку).

Пунктом 4.2.10 Кредитного договору сторони погодили, що позичальник зобов'язаний під час дії цього Договору щорічно надавати банку звіт про оцінку майна, що передане банку в заставу/іпотеку в забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором. Звіт про оцінку повинен бути складений суб'єктом оціночної діяльності, що акредитований або рекомендований банком, на дату, що визначена у вимозі банку.

Згідно з підпунктами б) та є) пункту 6.3 Кредитного договору банк має право нараховувати позичальнику, а позичальник, у разі нарахування банком, зобов'язаний сплатити за порушення пункту 4.2.5. штраф у сумі 1 000,00 грн. за кожний випадок; за порушення пункту 4.2.10. штраф у розмірі 0,5 % від суми ліміту (але не менше 500,00 грн. і не більше 10 000,00 грн.) за кожен випадок.

В забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за Кредитним договором між сторонами було укладено договір застави № 12-13-980-Z від 02.08.2013 року (надалі по тексту - Договір застави № 12-13-980-Z) та Договір застави № 12-13-980-Z1 від 02.08.2013 року (надалі по тексту - Договір застави № 12-13-980-Z1).

Предметом застави за Договором застави № 12-13-980-Z є товари в обороті: бензин А-95-Евро. вид І, в кількості 30 405,230 тон, балансовою вартістю 317 308 980,28 грн. станом на 24.07.2013 року (пункт 1.2.1 Договору застави № 12-13-980-Z).

У відповідності до пункту 1.2.2 Договору застави № 12-13-980-Z ринкова вартість предмета застави відповідно до звіту незалежної оцінки від 25.07.2013 року, складеного оцінювачем/суб"єктом оціночної діяльності ТОВ "Голбал Апрейзал" становить 328 847 700,00 грн. Узгоджена сторонами оціночна вартість предмета застави за Договором становить 328 847 700,00 грн. Після перегляду узгодженої вартості предмету застави згідно з абзацами 4-6 цього пункту Договору у правовідносинах сторін за цим Договором приймається переглянута узгоджена вартість предмету застави, яка починає діяти з дати, направлення заставодержателем заставодавцю повідомлення, визначеного в абзаці 6 цього пункту Договору. Заставодержатель, не рідше ніж один раз на шість місяців здійснює перегляд вартості предмету застави із урахуванням зміни кон'юнктури ринку та стану збереження предмету застави. Перегляд вартості предмету застави здійснюється заставодержателем на підставі звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем (експертом), який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво (при необхідності свідоцтво про підвищення кваліфікації, інші документи при необхідності свідоцтво про підвищення кваліфікації, інші документи при необхідності (в т.ч. сертифікат суб'єкта оціночної діяльності). Заставодавець у строк, вказаний у попередньому абзаці цього пункту Договору, але не пізніше 07 числа останнього місяця, зобов'язаний за власний рахунок (чи за рахунок третьої особи) оплатити вартість робіт (послуг) з оцінки майна, що надане у заставу за цим Договором, з метою перегляду його вартості. Оцінка майна проводиться згідно з вимогами чинного законодавства України. За результатами проведеної незалежної оцінки заставодержатель направляє в порядку пункту 8.3 Договору, заставодавцю повідомлення, в якому вказує переглянуту вартість предмету застави, яка вважається узгодженою сторонами договору та починає діяти з дати направлення заставодержателем заставодавцю вказаного повідомлення. При цьому, положення абзацу 2 (узгоджена сторонами оціночна вартість) пункту 1.2.2. цього Договору щодо розміру заставної вартості предмету застави втрачають чинність з дня направлення заставодавцю повідомлення в якому визначена переглянута вартість предмету застави. Сторони дійшли згоди, що додаткової угоди про узгодження нової вартості предмету застави не укладаються.

Згідно з пунктом 4.2.1. Договору застави № 12-13-980-Z протягом десяти календарних днів з моменту укладення цього Договору отримання повідомлення про встановлення переглянутої узгодженої вартості предмету застави застрахувати предмет застави на його повну вартість , але не меншу за узгоджену сторонами і зафіксовану в пункті 1.2.2 цього Договору, а у випадку встановлення переглянутої узгодженої вартості предмету застави, яка є більшою за попередню узгоджену вартість предмету застави за Договором заставодавець зобов'язаний додатково збільшити страхову суму за діючим договором страхування предмету застави на різницю між меншою попередньою узгодженою вартістю предмету застави та більшою переглянутою та узгодженою вартістю предмету застави, на весь строк дії Договору, від ризиків, таких як: пожежа, вибух, влучення блискавки, падіння літальних апаратів, стихійні явища, ураган, буря, шторм, тайфун, сходження снігових лавин, обвали, оповзні, селі, паводок, злива, град. землетрус, падіння дерев, каміння, вплив води з водопровідних, каналізаційних та опалювальних систем, залиття водою з сусідніх приміщень; протиправні дії третіх осіб, наїзд техніки, що рухається, в страховій компанії, яка рекомендована заставодержателем або акредитована у заставодержателя на умовах, що є прийнятними для заставодержателя. Заставодержатель за таким Договором є вигодонабувачем. Заставодавець зобов'язаний забезпечити страхування предмету застави на весь період кредитування. Якщо строк дії кожного з укладених договорів страхування закінчить раніше строку дії цього Договору, заставодавець зобов'язаний не пізніше ніж за п'ять робочих днів до моменту закінчення строку дії кожного з укладених договорів страхування забезпечити подальше страхування предмету застави на умовах, визначених цим пунктом Договору, а копію договору на наступний день надати заставодержателю.

Заставодержатель має право нараховувати заставодавцю, а заставодавець, у разі нарахування заставодержателем, зобов'язаний сплатити штраф за порушення вимог пункту 1.2.2. Договору - у розмірі 0,2% від суми узгодженої сторонами оціночної вартості предмету застави (але не менше 500,00 грн.) за кожен календарний місяць. Сплата штрафу не звільняє заставодавця від належного виконання зобов'язань викладених у пункті 1.2.2 Договору. За невиконання або неналежне виконання пункту 4.2.1 Договору заставодержатель має право вимагати від заставодавця сплати штрафу у розмірі 0,5% від суми одержаного кредиту, але не менше 500,00 грн. Сплата штрафу не звільняє заставодавця від належного виконання зобов'язань викладених у пункті 4.2.1 Договору (пункти 5.2., 5.3. Договору застави № 12-13-980-Z).

Предметом Договору застави № 12-13-980-Z1 є майнове право вимоги на отримання грошових коштів в сумі 986 598 707,41 грн., які надійдуть на рахунок заставодавця на підставі договорів, перелік яких наведено в Додатку 1, який є невід'ємною частиною Договору, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" та контрагентами. Боржником по відношенню до заставодавця за вказаними договорами є контрагенти (згідно Додатку № 1 ) від якого заставодавець має право вимагати перерахування грошових коштів на умовах, передбачених договорами. Узгоджена сторонами оціночна вартість предмета застави за договором 986 598 707,41 грн.

Після перегляду узгодженої вартості предмету застави згідно з абзацами 4-6 цього пункту Договору у правовідносинах сторін за цим Договором приймається переглянута узгоджена вартість предмету застави, яка починає діяти з дати, направлення заставодержателем заставодавцю повідомлення, визначеного в абзаці 6 цього пункту Договору. Заставодержатель, не рідше ніж один раз на шість місяців здійснює перегляд вартості предмету застави із урахуванням із врахуванням зміни кон'юнктури ринку та стану збереження предмету застави. Перегляд вартості предмету застави здійснюється заставодержателем на підставі звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем (експертом), який має відповідне кваліфікаційне свідоцтво (при необхідності свідоцтво про підвищення кваліфікації, інші документи при необхідності свідоцтво про підвищення кваліфікації, інші документи при необхідності (в т.ч. сертифікат суб'єкта оціночної діяльності). Заставодавець у строк, вказаний у попередньому абзаці цього пункту Договору зобов'язаний надати заставодержателю усі необхідні документи для перегляду вартості предмету застави. За результатами проведеної заставодержателем укладається додаткова угода про встановлення переглянутої вартості предмету застави або заставодержатель направляє, в порядку пункту 7.3 Договору, заставодавцю повідомлення. в якому вказує переглянуту вартість предмету застави, яка вважається узгодженою сторонами договору та починає діяти з дати направлення заставодержателем заставодавцю вказаного повідомлення. При цьому положення абз. 2 (узгоджена сторонами оціночна вартість) пункту 1.2. цього договору щодо розміру узгодженої вартості предмету застави втрачають чинність з дня направлення заставоджавцю повідомлення, в якому визначена переглянута вартість предмету застави і додаткова угода в такому випадку не укладається.

Заставодержатель має право нараховувати заставодавцю, а заставодавець, у разі нарахування заставодержателем, зобов'язаний сплатити штраф за порушення вимог пункту 1.2. Договору - у розмірі 0,2% від суми узгодженої сторонами оціночної вартості предмету застави (але не менше 500,00 грн.) за кожен календарний місяць. Сплата штрафу не звільняє заставодавця від належного виконання зобов'язань викладених у пункті 1.2. Договору (пункт 5.2. Договору застави № 12-13-980-Z1).

Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем умов Кредитного договору, Договору застави № 12-13-980-Z та Договору застави № 12-13-980-Z1, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" 933 693 051,90 грн., з яких:

- 649 000 281,12 грн. заборгованості по кредиту;

-108 743 819,97 грн. заборгованості за процентами;

- 69 185 208,05 грн. пені за прострочення сплати кредиту;

- 8 469 284,73 грн. пені за прострочення сплати процентів;

- 57 042 612,64 грн. інфляційних нарахувань;

- 9 026 024,43 грн. три проценти річних;

- 36 000,00 грн. штрафу за порушення вимог Кредитного договору, з яких: 26 000,00 грн. штрафу за порушення позичальником умов пункту 4.2.5 Кредитного договору та 10 000,00 грн. за порушення позичальником умов пункту 4.2.10 Кредитного договору;

- 10 484 649,40 грн. штрафу за порушення відповідачем вимог договору застави № 12-13-980-Z від 02.08.2013 року, з яких, 7 234 649,40 грн. за порушення відповідачем умов пункту 1.2.2 договору застави № 12-13-980-Z від 02.08.2013 року та 3 250 000,00 грн. за порушення відповідачем умов пункту 4.2.1 договору застави № 12-13-980-Z від 02.08.2013 року;

- 21 705 171,56 грн. штрафу за порушення відповідачем умов пункту 1.2. договору застави № 12-13-980-Z1 від 02.08.2013 року.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші право чини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що між сторонами укладено Кредитний договір № 12-13-980-KL від 02.08.2013 року, за умовами якого позивач в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру користування надав відповідачу грошові кошти у розмірі 650 000 000,00 грн., строком користування (термін повернення) до 01.08.2014 року включно.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 2 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 09.08.2013 року на суму 650 000 000,00 грн. вбачається, що позивач (банк) свої зобов'язання за Кредитним договором в частині надання кредитних коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" виконав належним чином.

У свою чергу, нормами статей 1049, 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 1.4. Кредитного договору сторони погодили, що початкова процентна ставка за користування кредитом становить 12,0 процентів річних. У випадку зміни офіційного курсу долара США, встановленого Національним банком України, на 50% і більше у порівняні з курсом, що діяв на дату укладення Кредитного договору, застосовується визначена даним пунктом формула визначення розміру процентної ставки.

Проценти позичальник сплачує щомісяця до 7 (сьомого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) заборгованості за кредитом у повному обсязі (пункт 2.9 Кредитного договору).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, останній допустив порушення своїх зобов'язань по сплаті кредиту та процентів за Кредитним договором.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості по кредиту у розмірі 649 000 281,12 грн. та 108 743 819,97 грн. заборгованості за процентами належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" заборгованості по кредиту у розмірі 649 000 281,12 грн. та 108 743 819,97 грн. заборгованості за процентами за Кредитним договором № 12-13-980-KL від 02.08.2013 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з пунктом 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.1. Кредитного договору сторони погодили, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісій, інших грошових зобов'язань позичальника, банк має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Для розрахунку пені використовується фактична кількість днів у місяці та році. Пеня нараховується у валюті кредиту та сплачується у гривневому еквіваленті за офіційним обмінним курсом національного банку України на день платежу.

Дії відповідача є порушенням вимог Договору, що є підставою для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Таким чином, встановивши прострочення відповідача за Договором, приймаючи до уваги пункт 6.1. Кредитного договору, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" - 69 185 208,05 грн. пені за прострочення сплати кредиту, за період з 02.08.2014 року по 29.12.2014 року, та 8 469 284,73 грн. пені за прострочення сплати процентів.

Згідно з підпунктами б) та є) пункту 6.3 Кредитного договору банк має право нараховувати позичальнику, а позичальник, у разі нарахування банком, зобов'язаний сплатити за порушення пункту 4.2.5. штраф у сумі 1 000,00 грн. за кожний випадок; за порушення пункту 4.2.10. штраф у розмірі 0,5 % від суми ліміту (але не менше 500,00 грн. і не більше 10 000,00 грн.) за кожен випадок.

Як вже було зазначено судом, в забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за Кредитним договором між сторонами було укладено договір застави № 12-13-980-Z від 02.08.2013 року та Договір застави № 12-13-980-Z1 від 02.08.2013 року.

Заставодержатель має право нараховувати заставодавцю, а заставодавець, у разі нарахування заставодержателем, зобов'язаний сплатити штраф за порушення вимог пункту 1.2.2. Договору - у розмірі 0,2% від суми узгодженої сторонами оціночної вартості предмету застави (але не менше 500,00 грн.) за кожен календарний місяць. Сплата штрафу не звільняє заставодавця від належного виконання зобов'язань викладених у пункті 1.2.2 Договору. За невиконання або неналежне виконання пункту 4.2.1 Договору заставодержатель має право вимагати від заставодавця сплати штрафу у розмірі 0,5% від суми одержаного кредиту. але не менше 500,00 грн. Сплата штрафу не звільняє заставодавця від належного виконання зобов'язань викладених у пункті 4.2.1 Договору (пункти 5.2., 5.3. Договору застави № 12-13-980-Z).

Пунктом 5.2. Договору застави № 12-13-980-Z1 сторони погодили, що заставодержатель має право нараховувати заставодавцю, а заставодавець, у разі нарахування заставодержателем, зобов'язаний сплатити штраф за порушення вимог пункту 1.2. Договору - у розмірі 0,2% від суми узгодженої сторонами оціночної вартості предмету застави (але не менше 500,00 грн.) за кожен календарний місяць. Сплата штрафу не звільняє заставодавця від належного виконання зобов'язань викладених у пункті 1.2. Договору.

У зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань щодо страхування та переоцінки заставного майна, що забезпечує виконання зобов'язань по Кредитному договору та положень пункту 4.2.5. 4.2.10 Кредитного договору позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій.

Перевіривши розрахунок штрафу наданий позивачем, суд визнає його арифметично вірним, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 36 000,00 грн. штрафу за порушення вимог Кредитного договору, з яких: 26 000,00 грн. штрафу за порушення позичальником умов пункту 4.2.5 Кредитного договору та 10 000,00 грн. за порушення позичальником умов пункту 4.2.10 Кредитного договору; 10 484 649,40 грн. штрафу за порушення відповідачем вимог договору застави № 12-13-980-Z від 02.08.2013 року, з яких, 7 234 649,40 грн. за порушення відповідачем умов пункту 1.2.2 договору застави № 12-13-980-Z від 02.08.2013 року та 3 250 000,00 грн. за порушення відповідачем умов пункту 4.2.1 договору застави № 12-13-980-Z від 02.08.2013 року; та 21 705 171,56 грн. штрафу за порушення відповідачем умов пункту 1.2. договору застави договору застави № 12-13-980-Z1 від 02.08.2013 року, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім 3% річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних на загальну суму 9 026 024,43 грн.

Разом з тим, враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" інфляційних нарахувань на загальну суму 57 042 612,64 грн. є обґрунтованими.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовних заяв майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року №107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014р. прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 року № 45 "Про початок ліквідації Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію" розпочато ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк".

Враховуючи, те що Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" звільнене, від сплати судового збору згідно статті 5 Закону України "Про судовий збір", то у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір стягується з відповідача в доход Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080,00 грн.).

Враховуючи те, що розмір заявлених позовних вимог становив 933 693 051,90 грн., а позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то з відповідача з відповідача в доход Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 73 080,00 грн.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" (04123, м. Київ, вул. Червонопільська, буд. 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 41; ) 649 000 281 (шістсот сорок дев'ять мільйонів двісті вісімдесят одна) грн. 12 коп. заборгованості по кредиту, 108 743 819 (сто вісім мільйонів сімсот сорок три тисячі вісімсот дев'ятнадцять) грн. 97 коп. заборгованості по процентами за користування кредитом, 69 185 208 (шістдесят дев'ять мільйонів сто вісімдесят п'ять тисяч двісті вісім) грн. 05 коп. пені за прострочення сплати кредиту, 8 469 284 (вісім мільйонів чотириста шістдесят дев'ять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 73 коп. пені за прострочення сплати процентів, 57 042 612 (п'ятдесят сім мільйонів сорок дві тисячі шістсот дванадцять) грн. 64 коп. інфляційних нарахувань, 9 026 024 (дев'ять мільйонів двадцять шість тисяч двадцять чотири) грн. 43 коп. три проценти річних, 10 484 649 (десять мільйонів чотириста вісімдесят чотири тисячі шістсот сорок дев'ять) грн. 40 коп. штрафу за порушення умов договору застави № 12-13-980-Z від 02.08.2013 року, 21 705 171 (двадцять один мільйон сімсот п'ять тисяч сто сімдесят одна) грн. 56 коп. штрафу за порушення відповідачем умов договору застави договору застави № 12-13-980-Z1 від 02.08.2013 року.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАТІОРА" (04123, м. Київ, вул. Червонопільська, буд. 5, ) в доход Державного бюджету України судовий збір в розмірі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.2015 року

Суддя С.В. Стасюк