ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р.Справа № 915/1833/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А., Поліщук Л.В.

при секретарі - Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: Рябошапка Д.С., Козирев А.В.

Від ІІІ осіб: не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 28 січня 2015 року

по справі № 915/1833/14

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19

про зобов'язання припинити і заборонити газопостачання абонентам

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, про зобов'язання відповідача припинити дії, які порушують право приватної власності, шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломб на вхідному крані дворових відводів до будинків абонентів - третіх осіб у справі для припинення газопостачання від належної позивачеві газової мережі в смт. Арбузинка Миколаївській області та про заборону без надання ним письмового дозволу відповідачу надавати послуги з газопостачання абонентам - третім особам у справі з використанням належної позивачеві газової мережі.

Позовні вимоги з посиланням на положення ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України обґрунтовувалися тим, що в порушення права приватної власності позивача на газопровід відповідач без дозволу позивача постачає газ третім особам, які після закінчення будівництва газопроводу та визначення його вартості відмовилися укладати з позивачем договір про відшкодування вартості будівництва газопровідних мереж, сплачувати грошові кошти та отримувати безстрокові дозволи на користування вуличними газовими мережами.

ПАТ "Миколаївгаз" не визнало позов посилаючись на обрання позивачем неналежного відповідача по справі, адже саме внаслідок дій третіх осіб позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 28 січня 2015 року (суддя - Мавродієва М.В.) позовні вимоги задоволені з мотивів обґрунтованості позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ "Миколаївгаз" просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апеляційна скарга з урахуванням її змісту обґрунтована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та суттєвими порушеннями норм матеріального права.

Відзиви на апеляційну скаргу від позивача та третіх осіб не надходили.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони та треті особи заздалегідь були повідомлені судом належним чином, проте треті особи не скористалися наданим законом правом на участь в засіданні суду, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, додані третіми особами до заяв копії документів та матеріалів судом апеляційної інстанції не приймаються та не залучаються до матеріалів справи з огляду на те, що заявники відповідно до вимог ст. 101 ГПК України ніяким чином не обґрунтували неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від них.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, рішенням виконавчого комітету Арбузинської селищної ради Миколаївської області від 02.08.2006р. № 77 приватному підприємцю ОСОБА_1 як підряднику було делеговано функції замовника на будівництво газопостачання в смт. Арбузинка Миколаївської області.

На виконання даного рішення, між Арбузинською селищною радою Миколаївської області та приватним підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір на виконання соціального замовлення від 02.08.2006р., за умовами якого сторони взяли на себе обов'язки у спільній пайовій участі здійснити будівництво газопроводів високого, середнього, низького тиску відстанню 64 578 м, монтажу ШРП-7шт., ГШРП-2шт., ПГРК-1шт. для забезпечення газопостачання смт. Арбузинка.

За умовами п. 3.1.7 даного договору Арбузинська селищна рада зобов'язалася після закінчення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію надати виконавцю право власності на збудовані газопроводи до повних розрахунків з ним.

На виконання зазначеного договору підприємець ОСОБА_1 здійснив будівництво мережі газопроводів у смт. Арбузинка, що підтверджується розпорядженнями Арбузинської райдержадміністрації та актами державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту за період з 25.07.2007р. по 30.12.2008р.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 26.02.2009р. у справі № 6/86/09, що набрало законної сили, позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Арбузинської селищної ради Миколаївської області задоволено, визнано за позивачем право власності на збудовані мережі газопроводу високого, середнього, низького тиску загальною протяжністю 51 852 м, змонтовані ШП-2 одиниці, ШРП-1 одиниця, ГШРП-2 одиниці в смт. Арбузинка Миколаївської області.

05.03.2009 року між Арбузинською селищною радою Миколаївської області та приватним підприємцем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору від 02.08.2006 року, відповідно до якої Арбузинська селищна рада зобов'язувалася забезпечити ФОП ОСОБА_1 (виконавець) укладання договорів з населенням щодо відшкодування з боку споживачів, що газифікували своє житло, вартості будівництва газопровідних мереж у сумі 12 768,00 грн. з кожної особи та надання кожному споживачу, який сплатить свою частку у вартості будівництва газопровідних мереж, безстрокового дозволу на підключення і користування газовими мережами.

26.03.2008 року ФОП ОСОБА_1 було видано письмові дозволи третім особам на право підключення до вуличної розподільчої газової мережі та користування нею, строком дії до 25.03.2011 року.

У зв'язку з закінченням строку дії дозволів, ФОП ОСОБА_1 надіслав третім особам повідомлення про закінчення строку користування вуличною газовою мережею і про заборону користування нею після 25.03.2011 року.

З аналогічним повідомленням позивач звернувся до відповідача та голови Арбузинської селищної ради Миколаївської області (лист № 23 від 06.10.2013р.).

ПАТ «Миколаївгаз» листом № 04/5090 від 16.10.2013р. повідомило позивачу про відмову у відключенні споживачів (в т.ч. третіх осіб у справі) від вуличної газової мережі, мотивуючи свою відмову тим, що укладання договорів по оплаті пайової частки за вуличні газові мережі не має відношення до ПАТ «Миколаївгаз», та що порушення умов договорів по оплаті пайової частки не відноситься до випадків припинення газопостачання споживачам, передбачених п.6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, тому не є підставою для припинення газопостачання споживачам.

Листом №1310/13 від 16.10.2013 Арбузинська селищна рада відповіла позивачу, що відключення споживачів від вуличних мереж не є компетенцією селищної ради і може здійснюватись лише ПАТ «Миколаївгаз».

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для зобов'язання відповідача припинити дії, які порушують право приватної власності позивача, шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломб на вхідному крані дворових відводів до будинків абонентів - третіх осіб у справі для припинення газопостачання від належної позивачеві газової мережі в смт. Арбузинка Миколаївської області та наявності чи відсутності підстав для заборони відповідачу без надання письмового дозволу позивача надавати послуги з газопостачання абонентам - третім особам у справі з використанням належної позивачеві газової мережі в смт. Арбузинка Миколаївської області.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно, за відсутністю його згоди використовується належна йому на праві приватної власності вулична газова мережа в смт. Арбузинка Миколаївської області для постачання цією мережею природного газу третім особам у справі, а тому просив зобов'язати відповідача припинити дії, які порушують його право приватної власності, шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломб на вхідному крані дворових відводів до будинків абонентів - третіх осіб та заборонити відповідачу, без надання позивачем письмового дозволу, надавати послуги з газопостачання абонентам - третім особам у справі з використанням належної позивачеві газової мережі.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.02.2013р. у справі № 915/143/13-г, зміненим постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.10.2013р., встановлено, що у ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" відсутні права на володіння і користування газопроводами, які належать ФОП ОСОБА_1

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, рішення господарського суду Миколаївської області від 26.02.2009р. у справі № 6/86/09 та рішення господарського суду Миколаївської області від 27.02.2013р. у справі № 915/143/13-г мають преюдиціальне значення у даній справі.

Приписами ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

При цьому, колегія суддів враховує, що право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного позивачем способу захисту змісту порушеного права. Обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У зв'язку із тим, що ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" постачає третім особам у справі природний газ по належним позивачу газопроводам, тобто користується та розпоряджається приватним майном позивача без його згоди, чим порушує право власності позивача, то місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зобов'язання відповідача за власний рахунок припинити газопостачання третім особам у справі та заборонити відповідачу, без надання позивачем письмового дозволу, надавати послуги з газопостачання абонентам - третім особам у справі з використанням належної позивачеві газової мережі.

При цьому, надавши належну правову оцінку усім наявним у матеріалах справи доводам сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, зокрема укладений між позивачем і відповідачем договір № 1/2008-07 від 25.03.2008р. про виконання технічного обслуговування зовнішніх систем газопостачання, який є чинним на момент розгляду справи, господарський суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що ПАТ "Миколаївгаз" має технічну можливість припинити постачання третім особам у справі природній газ по належним позивачу газопроводам шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломб на цих пристроях.

Таким чином, припиненням та забороною газопостачання третім особам від належної позивачеві газової мережі, тобто припиненням дії, яка порушує право, відновлюється становище, що існувало до порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника (ч.2 ст. 16 ЦК України). Отже, обраний позивачем спосіб захисту встановлений законом є ефективним засобом захисту, відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність захисту прав та інтересів позивача та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 28 січня 2015 року у справі № 915/1833/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повна постанова складена 24.04.2015р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

Поліщук Л.В.