РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015Справа №910/2809/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА"
про стягнення 23 423,76 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 07 квітня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 23 423,76 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року порушено провадження у справі № 910/2809/15-г та призначено справу до розгляду на 24.03.2015 року.

23.02.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

23.03.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов.

Представник відповідача в судове засідання 24.03.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 12.02.2015 року виконав частково, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2015 року розгляд справи було відкладено на 07.04.2015 року.

У судове засідання 07.04.2015 року представник позивача не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання 07.04.2015 року повторно не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, на яку було відправлено ухвали суду вказана в позові та підтверджується матеріалами справи.

Слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Факт належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання підтверджується підписами уповноважених осіб Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" (страховик) та Публічним акціонерним товариством "Приватбанк" (страхувальник) було укладено договір № К2Р6СРS-132R2YZ добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням або знищенням автомобіля марки "Богдан", державний номер АА 1379 КК.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2014 року у м. Білій Церкві по вул. Вернадського сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП) за участю автомобіля марки "Богдан", державний номер АА 1379 КК та автомобіля марки "Daimler - Benz", державний номер АІ 7291 АА, яким керував Хондусь В.В.

ДТП сталася в результаті порушення водієм автомобіля марки "Daimler - Benz", державний номер АІ 7291 АА, правил дорожнього руху України, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2014 року.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Daimler - Benz", державний номер АІ 7291 АА, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "ПРОВІДНА", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0198316 від 05.03.2013 року.

Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль марки "Богдан", державний номер АА 1379 КК отримав механічні пошкодження.

Відповідно до звіту № 3018 від 27.01.2014 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного Фізичною особою - підприємцем Шолупко І.А., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Богдан", державний номер АА 1379 КК, в результаті його пошкодження при ДТП складає з ПДВ - 23 923,76 грн., без ПДВ - 19 936,47 грн.

21.02.2014 року позивач, виходячи із звіту № 3018 від 27.01.2014 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, та враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 23 923,76 грн., про що склав страховий акт № И-484.

Відповідно до умов договору № К2Р6СРS-132R2YZ добровільного страхування наземного транспорту від 27.03.2013 року, та на підставі заяви страхувальника від 21.02.2014 року № 12703661сз, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь Кердея М.Д. в сумі 23 923,76 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 26.02.2014 року (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи, які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АС/0198316 від 05.03.2013 року, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 23 423,76 грн.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти задоволення вимог у розмірі 23 423,76 грн., з підстав перерахування коштів особисто страхувальнику, а не на технічну станцію, яка є платником податку на додану вартість (надалі по тексту - ПДВ). За розрахунком відповідача, сума страхового відшкодування, що підлягає до виплати на користь позивача становить 17 650,33 грн., яка розрахована наступним чином: 18 150,33 грн. (вартість збитку з урахуванням зносу без ПДВ) - 500,00 грн. (франшиза).

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортним засобом "Daimler - Benz", державний номер АІ 7291 АА, яким керував Хондусь В.В., спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому позивачем автомобілю марки "Богдан", державний номер АА 1379 КК.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина водія, який керував автомобілем "Daimler - Benz", державний номер АІ 7291 АА, встановлена у судовому порядку, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Daimler - Benz", державний номер АІ 7291 АА, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0198316 від 05.03.2013 року. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000, 00 грн., франшиза - 500,00 грн., строк дії полісу з 05.03.2013 року до 04.03.2014 року.

Пунктом 1.4 статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки "Daimler - Benz", державний номер АІ 7291 АА, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0198316 від 05.03.2013 року, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором № К2Р6СРS-132R2YZ добровільного страхування наземного транспорту від 27.03.2013 року, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Водночас, суд частково погоджується з позицією відповідача щодо відсутності підстав стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" суми страхового відшкодування з урахуванням ПДВ, з огляду на наступне.

Як вбачається з меморіального ордеру № 1 від 26.02.2014 року сума страхового відшкодування у розмірі 23 923,76 грн. була сплачена на користь Кердея М.Д. на підставі заяви Публічного акціонерного товариства "Приватбанк" 21.02.2014 року № 12703661сз, для погашення заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У даному випадку до виплати заявлена вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Богдан", державний номер АА 1379 КК, в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням ПДВ. Зазначена сума, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства України та правил, розроблених страховою компанією, має стягуватись судом, у разі надання позивачем доказів фактичного здійснення ремонту автомобіля та доказів того, що особа, яка надавала послуги з ремонту автомобіля є платником ПДВ. У даному випадку позивачем надано докази перерахування страхового відшкодування не станції технічного обслуговування а фізичній особі, яка не є платником ПДВ, а доказів того, що ремонт автомобіля було здійснено, взагалі суду не було надано.

Як вбачається з пункту 196.1.3. ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає про відсутність підстав для відшкодування 20 % ПДВ, оскільки страхове відшкодування в розмірі 23 923,76 грн. було перераховано на картковий рахунок фізичної особи, яка не визначена платником податку на додану вартість відповідно до переліку платників податку на додану вартість.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до звіту № 3018 від 27.01.2014 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного Фізичною особою - підприємцем Шолупко І.А., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Богдан", державний номер АА 1379 КК, в результаті його пошкодження при ДТП без ПДВ складає - 19 936,47 грн.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимога позивача підлягає частковому задоволенню у розмірі 19 436,47 грн. = 19 936,47 грн. (вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки "Богдан", державний номер АА 1379 КК, в результаті його пошкодження при ДТП без ПДВ) - 500,00 грн. (сума франшизи).

Витрати з судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25, ) на користь Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, офіс 402, ) 19 436 (дев'ятнадцять тисяч чотириста тридцять шість) грн. 47 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, 1 516 (одну тисячу п'ятсот шістнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.2015 року

Суддя С.В. Стасюк