КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р. Справа№ 910/2031/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Шапрана В.В.

Новікова М.М.

секретар: Горбунова М.Є.

представники:

позивача: не з'явився;

відповідача-1: не з'явився;

відповідача-2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Джоелі Елі

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 05.02.2015р.

у справі №910/2031/15-г (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Джоелі Елі

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянськпарксервіс"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетоніндустріяпроект"

про переведення прав і обов'язків покупця, ціна позову 100 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015р. у справі №910/2031/15-г позовні матеріали були повернуті позивачу без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2015р. у справі №910/2031/5-г та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.03.2015р. Окрім того, позивача було зобов'язано надати оригінал позовної заяви вих.№5/30/01 від 30.01.2015р. з усіма доданими до неї документами.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р. було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Новіков М.М., Мартюк А.І.

16.03.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 16.03.2015р. з'явився лише представник відповідача-2. Представники позивача та відповідача-1 не з'явились, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Позивач вимог ухвали суду від 27.02.2015р. не виконав, витребувані документи не надав, пояснень щодо поважності причин невиконання вимог суду не надав.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 30.03.2015р. Позивача повторно зобов'язано виконати вимоги ухвали суду від 27.02.2015р.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2015р. було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Новікова М.М., Корсакової Г.В.

В судове засідання 30.03.2015р. з'явився лише представник відповідача-2. Представники позивача та відповідача-1 не з'явились, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Позивач вимог ухвал суду від 27.02.2015р. та від 16.03.2015р. не виконав, витребувані документи не надав, пояснень щодо поважності причин невиконання вимог суду не надав.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2015р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 14.04.2015р. Позивача повторно зобов'язано виконати вимоги ухвали суду від 27.02.2015р.

Окрім того, позивача було попереджено про те, що у випадку невиконання вимог суду без поважних причин апеляційна скарга може бути залишена без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

10.04.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання б/н від 10.04.2015р., в якому він зазначав про неможливість забезпечити явку повноважного представника в судове засідання, призначене на 14.04.2015р., та просив суд розглянути справу без його участі і задовольнити апеляційну скаргу. Окрім того, позивач повідомив суд про те, що оригінал позовної заяви вих.№5/30/01 від 30.01.2015р. з доданими документами не повернувся на адресу позивача, у зв'язку з чим позивач надав суду лише копію вказаної вище позовної заяви та квитанції про сплату судового збору.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015р. №09-52/583/15 було призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №910/2031/15-г.

Згідно з протоколом про повторний автоматичний розподіл справи між суддями від 14.04.2015р. справу №910/2031/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Шапрана В.В., Новікова М.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Шапрана В.В., Новікова М.М. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.04.2015р.

Представники сторін у судове засідання 27.04.2015р. не з'явились, про причини нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило. Позивач вимог суду не виконав, витребувані документи не надав.

Оскільки явка представників сторін у судові засідання не була визнана судом обов'язковою, зважаючи на обмеженість строку розгляду апеляційної скарги на ухвали суду, а також приймаючи до уваги наявні у справі докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представників сторін за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 27.04.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Фізична особа - підприємець Джоелі Елі (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянськпарксервіс" (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетоніндустріяпроект" (далі - відповідач-2) про переведення прав і обов'язків покупця, ціна позову 100 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015р. у справі №910/2031/15-г позовну заяву з доданими до неї документами було повернуто позивачу без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на те, що позивачем не було надано доказів оплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про сплату позивачем при зверненні з позовом до суду судового збору у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, виходячи з наступного.

Форма і зміст позовної заяви, а також перелік документів, які додаються до неї визначені в ст. ст. 54- 58 Господарського процесуального кодексу України.

Недодержання вимог названих статей Господарського процесуального кодексу України тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України „Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 4 названого Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Розмір ставки судового збору (станом на 1 січня календарного року) у кожному конкретному випадку визначається виходячи з того розміру мінімальної заробітної плати, який було встановлено законом на момент сплати судового збору (станом на 1 січня календарного року).

Розміри мінімальної заробітної плати на 2015 рік затверджено Законом України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 16.01.2014р. №719-VII. Станом на 01.01.2015р. місячний розмір мінімальної заробітної плати становив 1 218,00 грн.

З наявної в матеріалах справи копії позовної заяви вих.№5/30/01 від 30.01.2015р. вбачається, що позивачем було заявлено наступні вимоги:

- перевести права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу №1 від 15.12.2011р., укладеним між відповідачами, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим №4120, на позивача, визнавши за ним право власності на 1/2 частини приміщень, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78;

- перевести права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу №2 від 15.12.2011р., укладеним між відповідачами, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим №4121, на позивача, визнавши за ним право власності на 1/2 частини приміщень, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78;

- зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. внести зміни до Державного реєстру правочинів щодо особи покупця за договорами купівлі-продажу №1 від 15.12.2011р. та №2 від 15.12.2011р. та зареєструвати позивача покупцем замість відповідача-2.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було додано до позовної заяви квитанцію №465 від 30.01.2015р. на суму 2 000,00 грн. на підтвердження сплати ним судового збору.

Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі зазначив про те, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру.

Однак, враховуючи, що позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 приміщень, які були об'єктом купівлі-продажу за договорами №1 від 15.12.2011р. та №2 від 15.12.2011р., укладеними між відповідачами, колегія суддів вважає, що позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру спору та одну немайнову вимогу.

Позивач в апеляційній скарзі також зазначає про те, що заявлені ним вимоги про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є майновими.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (аналогічна правова позиція наведена в розділі 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Як вбачається з матеріалів справи, до своєї апеляційної скарги позивачем було додано лише копію позовної заяви з неповним текстом останньої.

З урахуванням обставин, викладених в апеляційній скарзі, в даному випадку потребувало з'ясуванню питання щодо того, яка сума судового збору підлягала сплаті за подання позовної заяви Фізичної особи - підприємця Джоелі Елі, у зв'язку з чим Київським апеляційним господарським судом було зобов'язано позивача надати суду оригінал позовної заяви з усіма доданими до неї документами (ухвали суду від 27.02.2015р., 16.03.2015р., 30.03.2015р.). Однак вимоги суду апеляційної інстанції були залишені позивачем без виконання.

Колегією суддів враховано посилання позивача в клопотанні б/н від 10.04.2015р. на те, що оригінал позовної заяви вих.№5/30/01 від 30.01.2015р. з доданими до неї документами не повернувся на адресу позивача, а тому він надав суду лише копії вказаної вище позовної заяви та квитанції про сплату судового збору.

Однак, з тексту позовної заяви вбачається, що 8 з 13 додатків до позову було надано в копіях, а не оригінали документів. В оригіналі було надано лише: інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців; виписку з ЄДР про реєстрацію відповідача-2 №433998; довіреність представника; платіжний документ про сплату судового збору та доказ направлення позову відповідачам.

Для встановлення суми судового збору за майновими вимогами позивача про переведення прав та обов'язків покупця за договорами купівлі-продажу №1 від 15.12.2011р., №2 від 15.12.2011р., шляхом визнання за позивачем права власності на об'єкти купівлі-продажу (1/2 та 1/2 частини приміщення по вул. Межигірській, 78), необхідно було з'ясувати вартість спірного майна, яка зазначена у вищезгаданих договорах купівлі-продажу, доданих до позову, оскільки судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно визначається безпосередньо з урахуванням вартості спірного майна.

Позивач стверджує про те, що спірні приміщення були відчужені за договорами купівлі-продажу №1 від 15.12.2011р. та №2 від 15.12.2011р. за вартістю у розмірі 100 000,00 грн. Натомість відповідач-2, як сторона згаданих договорів, у відзиві на апеляційну скаргу наголошував на тому, що загальна ціна продажу приміщень становила 654 536,00 грн.

Доказів або пояснень, з яких би вбачалося, що у позивача відсутні оригінали документів, копії яких були додані ним до позову, зокрема, договору купівлі-продажу приміщень №1 від 15.12.2011р., суду не надано. Доказів на підтвердження того, що позивач не отримував оскаржувану ним ухвалу місцевого господарського суду та матеріали позовної заяви (довідки відділення зв'язку, заяв (клопотань) з цього приводу до Господарського суду міста Києва, тощо) суду не надано.

Однак, навіть якщо здійснити розрахунок судового збору за подання позовної заяви, виходячи з мінімальної ставки, встановленої для вимог майнового характеру спору, то за кожну вимогу про визнання права власності на нерухоме майно позивач повинен був сплатити по 1 827,00 грн., що разом становить 3 654,00 грн. (1 827,00 + 1 827,00 = 3 654,00). За вимогу немайнового характеру спору підлягало сплаті 1 218,00 грн.

Натомість, як уже зазначалося вище, позивачем було додано до позовної заяви квитанцію №465 від 30.01.2015р. на суму лише 2 000,00 грн., що є значно меншим від розміру судового збору, який підлягав сплаті позивачем.

З урахуванням викладених обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що додана позивачем до позовної заяви квитанція №465 від 30.01.2015р. не може вважатися належним доказом сплати ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, у зв'язку з чим місцевим господарським судом було правомірно застосовано п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Доказів на підтвердження протилежного суду не надано.

В ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Згідно зі ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні ухвали №910/2031/15-г від 05.02.2015р. місцевим господарським судом було дотримано норми процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 57, 63, 75, 77, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Джоелі Елі залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2015р. у справі №910/2031/15-г - без змін.

2. Матеріали справи №910/2031/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді В.В. Шапран

М.М. Новіков