ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Справа № 911/808/15

за позовом Заступника прокурора Деснянського району м. Києва, м. Київ в інтересах держави в особі

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ

2) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1», Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Узин

про стягнення 1595353,92 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

прокурор: Оліферчук А.А. - посвідчення № 018342 від 16.07.2013 р.;

від позивача 1: Притула Г.Ю. - довіреність № 01/17-0397 від 19.02.2015 р.;

від позивача 2: Іванкіна Ю.Б. - довіреність № 14-91 від 18.04.2014 р.;

від відповідача: Третьякова Н.В. - довіреність № 3-Д від 31.03.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської області звернувся Заступник прокурора Деснянського району м. Києва (далі - прокурор) з позовом в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі - позивач 1) та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач 2) до Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (далі - відповідач) про стягнення 1595353,92 грн.

Прокурор обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р. № 13/2962-ТЕ-17. У зв'язку з цим Прокурор просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача 2 - 1595353,92 грн. заборгованості, з якої: 1141950,60 основного боргу, 122172,87 грн. пені, 60111,74 грн. - 3 % річних та 271118,11 грн. - інфляційних втрат.

При цьому порушення інтересів держави Прокурор обґрунтовує тим, що акціонером НАК «Нафтогаз України» є держава в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, та порушення Відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати за спожитий газ завдає шкоди фінансово-економічним інтересам держави, оскільки НАК «Нафтогаз України» позбавлений можливості виконувати завдання, покладені державою у газовій та нафтопереробній галузях, забезпечувати енергетичну безпеку держави.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.03.2015 р. порушено провадження у справі № 911/808/15 та призначено її до розгляду на 01.04.2015 р.

01.04.2015 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Відповідача від 01.04.2015 р. б/№ (вх. № 7305/15) з доданими відзивом на позов та актом звірки взаєморозрахунків.

01.04.2015 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення Позивача 1 від 31.03.2015 р. № 17/0702 (вх. № 7313/15) по суті позову.

У судовому засіданні 01.04.2015 р. оголошено перерву до 20.04.2015 р.

20.04.2015 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання Позивача 2 від 20.04.2015 р. б/№ (вх. № 8837/15) про залучення до матеріалів справи звіту про фінансові результати за 9 місяців 2014 р. та баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2014 р.

В судове засідання 20.04.2015 р. з'явились Прокурор і представники Позивачів 1, 2 та Відповідача і надали пояснення у справі.

Прокурор та Позивачі 1, 2 у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити повністю. Відповідач частково визнав суму основного боргу в розмірі 967950,60 грн., оскільки сума 174000,00 грн. була сплачена Позивачу 2 20.02.2015 р., та заперечив проти нарахування фінансових санкцій за несвоєчасність виконання зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У судовому засіданні 20.04.2015 р. після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, які є достатніми для розгляду справи у даному судовому засіданні, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець, позивач 2 у справі) та Комунальним підприємством «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (покупець, відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2962-ТЕ-17 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1. договору) продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що сума до сплати за 1000 куб. м. природного газу складає 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Обов'язок з оплати вартості фактично переданого природного газу узгоджено сторонами у п. 6.1. Договору.

Згідно п. 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем передано, а Відповідачем прийнято природний газ за період з січня по квітень та з жовтня по грудень 2013 року в об'ємі 1323,427 тис. куб. м. загальною вартістю 1732630,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних та скріплених печатками сторін актів приймання-передачі природного газу: за січень-квітень 2013 року від 21.10.2013 р. та за жовтень-грудень 2013 року від 24.01.2014 р.

Із зазначених актів вбачається, що сторонами спору підписано акти на загальну суму 1732630,60 грн. без зауважень та за відсутності з боку Відповідача претензій та повідомлень про порушення Позивачем 2 умов Договору, тобто, Відповідач не заперечував щодо обсягів, сум, якості поставленого газу та строків поставки за підписаним актом.

Таким чином, за наслідками дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що Позивач 2 виконав взяті на себе зобов'язання щодо поставки природного газу у відповідності до умов Договору.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку продавця за Договором поставити природний газ відповідає обов'язок покупця оплатити вартість газу і наданих послуг.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині передачі газу до 31 грудня 2013 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Проте, в порушення свого грошового зобов'язання, вартість поставленого природного газу Відповідачем в повному обсязі та у встановлені строки оплачена не була, в зв'язку з чим, як зазначає Прокурор, у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем 2 за отриманий природний газ у сумі 1141950,60 грн.

В той же час, як вбачається з відзиву Відповідача на позов та доданих документів, 16.02.2015 р. (після звернення Прокурора з даним позовом, оскільки позов датовано 12.02.2015 р. та докази направлення позову датовані 14.02.2015 р., і до суду останній надійшов 27.02.2015 р.) за участю Позивача 2 та Відповідача було складено Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 272 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, на підставі якого Відповідачем було сплачено на користь Позивача 2 174000,00 грн., про що надано відповідні докази.

Представник Позивача 2 у судовому засіданні підтвердив надходження означеної суми від Відповідача.

За таких обставин провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу у сумі 174000,00 грн. підлягає припиненню згідно приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З огляду на вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про доведеність існування боргу Відповідача перед Позивачем 2 в розмірі 967950,60 грн., а відтак заявлена позовна вимога підлягає задоволенню частково.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 122172,87 грн. пені.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунок, доданий до позовної заяви, господарський суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, а отже вимога Прокурора про стягнення з Відповідача на користь Позивача 2 пені підлягає задоволенню повністю в сумі 122172,87 грн.

Заперечуючи проти стягнення з Відповідача фінансових санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань, Відповідач посилається на те, що він перебуває у тяжкому фінансовому становищі і відповідні порушення допущено Відповідачем у зв'язку з невчасним розрахунком контрагентів Відповідача за надані послуги та Відповідач вживає заходи щодо стягнення дебіторської заборгованості із контрагентів.

Однак вказані посилання Відповідача не можуть розцінюватися судом як обґрунтовані та бути підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язань за Договором, оскільки несвоєчасне здійснення розрахунків контрагентів Відповідача за надані послуги не виключає обов'язку Відповідача належно виконувати взяті на себе зобов'язання перед Позивачем 2.

Крім цього судом береться до уваги наданий Позивачем 2 звіт про фінансовий стан ПАТ НАК «Нафтогаз України», з якого вбачається, що Позивач 2 також перебуває у скрутному фінансовому становищі, у тому числі через неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором.

Також у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 60111,74 грн. 3 % річних та 271118,11 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки, додані до позовної заяви, господарський суд встановив, що вони є обґрунтованими, арифметично вірними, а отже вимога Прокурора про стягнення з Відповідача на користь Позивача 2 - 3% річних підлягає задоволенню повністю в сумі 60111,74 грн. та вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю в сумі 271118,11 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на Відповідача.

Оскільки позов поданий Прокурором, який звільнений від сплати судового збору, судовий збір відповідно до ч. 1, 3 статті 49 ГПК України підлягає стягненню з Відповідача в доход Державного бюджету України пропорційно до суми задоволених вимог, зокрема у розмірі 28427,07 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (09161, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Узин, вул. Леніна, 20-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) 967950 (дев'ятсот шістдесят сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят) грн. 60 коп. основного боргу, 122172 (сто двадцять дві тисячі сто сімдесят дві) грн. 87 коп. пені, 60111 (шістдесят тисяч сто одинадцять) грн. 74 коп. 3 % річних та 271118 (двісті сімдесят одну тисячу сто вісімнадцять) грн. 11 коп. інфляційних втрат.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» (09161, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Узин, вул. Леніна, 20-А; ) в доход Державного бюджету України (рахунок 3001 в ГУ ДКСУ у Київській області; код отримувача 37955989; МФО 821018; код класифікації доходів бюджету 22030001) 28427 (двадцять вісім тисяч чотириста двадцять сім) грн. 07 коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. Припинити провадження у справі № 911/808/15 в частині стягнення з Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства-1» 174000,00 грн. основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 24.04.2015 р.

Суддя С.Ю. Наріжний