РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015Справа №910/5267/15-г

За позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД»

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»

Про стягнення 8 785,00 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Суховерко О.В. представник за довіреністю № 20/03-14 від 20.06.14.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Спільне українсько-естонське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (далі - відповідач) про стягнення 8 785,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано своїх зобов'язань в частині виплати страхового відшкодування, як страховика за Договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 1962 від 10.10.12., яким застраховано майновий інтерес, пов'язаний з володінням, користуванням і розпорядженням, зокрема, автомобілем марки Mitsubishi, д.р.н. АА4068СЕ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.15. порушено провадження у справі № 910/5267/15-г та призначено її до розгляду на 14.04.15.

За результатами судового засідання 14.04.15. в зв'язку з неявкою відповідача, невиконанням ним вимог ухвали від 10.03.15. та з огляду на подане відповідачем клопотання, на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 28.04.15., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

В судовому засіданні 28.04.15. позивачем підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 28.04.15. повторно не з'явився, письмового відзиву на позов та доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав, вимоги попередніх ухвал суду в даній справі не виконав, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/5267/15-г.

В судовому засіданні 28.02.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.12. між позивачем (Страхувальником) та відповідачем (Страховиком) було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 1962 (далі - Договір), яким застраховано майновий інтерес, пов'язаний з володінням, користуванням і розпорядженням, зокрема, автомобілем марки Mitsubishi, д.р.н. АА4068СЕ.

22.08.13. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась в міста Києві на перехресті вул. Струтинського - бульвару Дружби Народів, відбулось зіткнення автомобіля марки Mitsubishi, д.р.н. АА4068СЕ та автомобіля марки Volkswagen, д.р.н. АА9241ВО, наслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується постановою Печерського районного суду міста Києва від 23.09.13. в адміністративній справі № 757/19811/13-п.

22.08.13. позивач звернувся до відповідача із повідомленням про ДТП.

Відповідно до калькуляції № КА-0002391 від 03.10.13. вартість ремонту автомобіля марки Mitsubishi, д.р.н. АА4068СЕ склала 9 585,90 грн.

Заявою від 28.10.13. позивач звернувся до відповідача з проханням суму страхового відшкодування за Договором по ДТП, що мала місце 22.08.13.. з автомобілем марки Volkswagen, д.р.н. АА9241ВО сплатити на рахунок СТО.

За твердженням позивача, відповідачем зазначеної виплати здійснено не було.

В зв'язку з тим, що відповідачем не виконано своїх зобов'язань в частині виплати страхового відшкодування, як страховика за Договором, яким застраховано майновий інтерес, пов'язаний з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем марки Mitsubishi, д.р.н. АА4068СЕ, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 8.1 Договору Страховик здійснює виплату Страхового відшкодування за ризиками ДТП протягом 10 робочих днів після одержання Страховиком всіх необхідних документів або у той же строк приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування та надсилає Страхувальнику письмові повідомлення про відмову у виплаті страхового відшкодування із зазначенням причини відмови.

Отже, сторони умовами Договору погодили можливість здійснення виплати страхового відшкодування шляхом перерахування коштів у випадку настання страхового випадку за умови надання необхідних документів.

Доказів наявності відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування позивачу матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 16-17 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Разом з тим, відповідач свого обов'язку по виплаті страхового відшкодування позивачу не виконав.

Згідно з п. 8.3 Договору, розмір страхового відшкодування визначається Страхувальником як різниця між сумою матеріального збитку і франшизою, передбаченою Договором.

Франшиза - частина збитку, що не відшкодовується Страхувальником. (п. 1.29 Договору).

Як вбачається з п. 3.9 Договору, безумовна франшизи по страховим випадкам які настануть за ризиками ДТП становить 800,00 грн. для страхових випадків, у яких встановлена повна або часткова вина Страхувальника.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню (9 585,90 грн. - 800,00 грн.) 8 785,90 грн. страхового відшкодування. Разом з тим, позивач пред'явив до стягнення страхове відшкодування в розмірі 8 785,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, відповідач своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, своєї правової позиції у справі не обґрунтував.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11; ідентифікаційний код 31241449) на користь Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, б. 18-А; ідентифікаційний код 21642228) 8 785 (вісім тисяч сімсот вісімдесят п'ять) грн. 00 коп. страхового відшкодування та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.04.15.

Суддя Т.М. Ващенко