ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа № 920/1802/13

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Гетьмана Р.А., судді Лакізи В.В.,

при секретарі Катренко І.С.

за участю представників:

від кредиторів - не з'явились;

від боржника - не з'явився;

від ліквідатора - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, м. Суми (вх.2270 С/2)

на ухвалу господарського суду Сумської області від 16.03.2015р.

у справі № 920/1802/13

за заявою Голови ліквідаційної комісії Публічного акціонерного товариства "Сумський фарфоровий завод" , м. Суми,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.03.2015р. у справі № 920/1802/13 (суддя Костенко Л.А.) відмовлено в задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах від 30.09.2014р. №20675/11-11 про визнання поточних кредиторських вимог до боржника Публічного акціонерного товариства "Сумський фарфоровий завод" у сумі 15591,55грн.

Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні кредиторських вимог УПФ України в м. Сумах до Публічного акціонерного товариства "Сумський фарфоровий завод" мотивована тим, що постанова про визнання боржника банкрутом прийнята 26.11.2013р., а отже у банкрута в силу вимог ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство) не виникло і не могло виникнути додаткових зобов'язань перед Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сумах з відшкодуванню пільгових пенсій за списком №1 та списком №2 за вересень 2014 року.

Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 16.03.2015р. у справі № 920/1802/13; прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву кредитора Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах до боржника Публічного акціонерного товариства "Сумський фарфоровий завод" про визнання поточних кредиторських вимог у сумі 15591,55грн. за вересень 2015 року; розглянути апеляційну скаргу без участі представника управління.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник, посилаючись на приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зазначає, що під час ліквідаційної процедури у боржника можуть виникнути поточні зобов'язання, які повинні бути пред'явлені до затвердження звіту ліквідатора. Відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам підприємства, здійснюється до внесення запису до ЄДРПОУ про державну реєстрацію припинення юридичної особи, а отже оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Вказане клопотання апелянта про розгляд апеляційної скарги без участі його представника підлягає до задоволення судом апеляційної інстанції як таке, що не суперечить вимогам Господарського процесуального кодексу.

Апелянт, ліквідатор та інші кредитори належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень та відтиск штампу на звороті останнього аркушу ухвали суду апеляційної інстанції від 10.04.2015р., проте не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов'язковою, та приймаючи до уваги 15-денний термін, встановлений ч.2 ст.102 ГПК України для розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників апелянта, ліквідатора та кредиторів за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.11.2013р. у справі №920/1802/13 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Сумський фарфоровий завод" за заявою Голови ліквідаційної комісії Публічного акціонерного товариства "Сумський фарфоровий завод" Іваненко Наталії Олександрівни на підставі ст. ст. 6,11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду Сумської області від 26.11.2013р. у справі №920/1802/13 визнано ПАТ "Сумський фарфоровий завод" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Іваненко Н.О.; встановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про визнання юридичної особи ПАТ "Сумський фарфоровий завод" банкрутом.

30.09.2014р. Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах звернулось до місцевого господарського суду з заявою про визнання поточних кредиторських вимог в сумі 15591,55грн. з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1 та списком №2. Свої вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок порушення боржником вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного Фонду України від 19.12.2003 р. №21-1, у боржника збільшилась заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1 та списком №2 за вересень 2014 року.

Управлінням Пенсійного фонду України у м.Сумах надіслано на адресу боржника розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №1 та списком №2 за вересень 2014 року.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 16.03.2015 р. у справі №920/1802/13 відмовлено у задоволені заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах до боржника ПАТ "Сумський фарфоровий завод" про визнання поточних кредиторських вимог з підстав, зазначених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Предметом розгляду в цій справі є визнання та включення до реєстру вимог кредиторів поточних кредиторських вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах.

Згідно з приписами статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами пункту 1-1 Розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", викладеного у новій редакції згідно з Законом України від 22.12.2011р. N 4212-VI, який набрав чинності 18.01.2013р., положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою місцевого господарського суду від 26.11.2013р. визнано ПАТ "Сумський фарфоровий завод" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Враховуючи вимоги перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011р., до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011р. N 4212-VI, який набрав чинності 18.01.2013р.

За приписами статті 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною 1 статті 38 Закону про банкрутство встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

З аналізу наведеної норми вбачається, що в ліквідаційній процедурі нові зобов'язання у банкрута можуть виникнути виключно у випадках, прямо передбачених у цьому Законі, і порядок їх виконання визначений спеціальним Законом про банкрутство.

Нормами Закону про банкрутство встановлено, що в ліквідаційній процедурі у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань, крім тих, які у вигляді конкурсних вимог включені до реєстру вимог кредиторів в порядку статті 38 Закону про банкрутство.

Відповідно до частини 8 статті 41 Закону про банкрутство кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом. З основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

За приписами частини 2 статті 41 вказаного Закону ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю.

В пункті 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. N 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011р. N 4212-VI)" визначено, що статтею 38 Закону передбачено наслідки визнання боржника банкрутом. Зокрема, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом у останнього не може виникати додаткових зобов'язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, які безпосередньо пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав.

У зв'язку з цим здійснюється капіталізація платежів за заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000р. № 765 "Про реалізацію статей 45 і 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Що ж до витрат на виплату і доставку відповідних пенсій, то їх капіталізація чинним законодавством не передбачена. У ліквідаційній процедурі в установлений Законом строк можуть бути заявлені лише ті вимоги щодо витрат на виплату і доставку відповідних пенсій, які виникли в процедурах розпорядження майном та санації, оскільки після визнання боржника банкрутом відповідні зобов'язання не виникають.

Після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону.

З наведених норм вбачається, що поточні кредитори можуть звернутися в ліквідаційну процедуру з грошовими вимогами до банкрута, які виникли за період після порушення провадження у справі і до дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом.

Заявою про визнання поточних кредиторських вимог від 30.09.2014р. підтверджується, що заборгованість з виплати та доставки пільгових пенсій утворилась за вересень 2014 року, тобто після визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора постановою господарського суду Сумської області від 26.11.2013р.

Однак вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства можуть пред'являтись тільки до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом. Під час ліквідаційної процедури не виникає будь-яких нових зобов'язань, що можуть бути заявлені в порядку статті 23 Закону про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 27.05.2014р. та Вищого господарського суду України від 23.10.2013р. у справі №5021/1639/2011, від 28.05.2013р. у справі № 11/Б-1042(377/7-10) та від 18.09.2013р. у справі № 6/108-09, від 15.01.2014р. у справі №6/156-06.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Сумської області від 16.03.2015р. у справі № 920/1802/13 прийнята з дослідженням фактичних обставин справи на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст.105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Сумської області від 16.03.2015р. у справі №920/1802/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 24.04.2015р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Лакіза В.В.