РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015Справа №910/4743/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі Март»

про стягнення 513594,22 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Бесарабчик К.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явились.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі Март» (далі - Відповідач) 518658,37 грн. заборгованості та санкцій за договором поставки № 01-10/13 від 01.11.2013 у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх обов'язків оплатити отриманий товар.

У судовому засіданні 31.03.2015 представником Позивача було подано новий розрахунок позовних вимог, відповідно до якого Позивача заявляє до Відповідача вимоги про стягнення: 407599,59 грн. заборгованості, 44630,37 грн. пені, 1910,10 грн. 3% річних, і також представник усно вказав, що суму інфляційних він залишає в первісно заявленому розмірі - 59454,16 грн., а разом 513594,22 грн. Дана заява Позивача про зменшення позовних вимог прийнята судом, тому відповідно до ст. 55 ГПК України має місце нова ціна позову - 513594,22 грн., з якої вирішується спір.

За клопотанням Відповідача судове засідання 30.03.2015 було перенесено для надання його представнику можливості ознайомитись з матеріалами справи та підготуватися до її розгляду. Присутній у судовому засіданні 15.04.2015 представник Відповідача обґрунтованих заперечень проти позову не висунув. У судове засідання 22.04.2015 Відповідач своїх представників з невідомих суду причин не направив, хоча про місце, час та дату даного судового засідання повноважного представника Відповідача було повідомлено під розписку у минулому судовому засіданні 15.04.2015.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін у судові засідання обов'язковою не визнавалась, і перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 01.11.2013 між Позивачем, як Постачальником, та Відповідачем, як Покупцем, Договору поставки № 01-10/13 (далі - Договір) Відповідачу було поставлено обумовленого умовами Договору товару, заборгованість по оплаті якого станом на 16.02.2015 становила 407599,58 грн.

Поставка товару підтверджується залученими до матеріалів справи видатковими накладними (повний перелік наведено в позові), які містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені круглими печатками Позивача та Відповідача. Наявність заборгованості підтверджується відомостями Позивача про отримання часткової оплати, та натомість, відсутністю з боку Відповідача доказів оплати решти заборгованості.

Сторони погодили, що право власності на товар, а також усі пов'язані з ним ризики переходять від Постачальника до Покупця з моменту поставки товару та підписання товарної накладної.

Умовами Договору встановлена 100% передплата, але, як вбачається з правовідносин, що фактично склалися між сторонами, має місце поставка товару без передплати, та оскільки іншого не передбачено умовами Договору, то оплата отриманого товару за приписами ст. 692 ЦК України повинна бути здійснена покупцем після прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, оплата кожної з парній товару повинна була бути здійснена в день його отримання за кожною з видаткових накладних відповідно, а наступний день, у випадку несплати, є першим днем прострочення виконання грошового зобов'язання.

Претензій щодо якості та комплектності вищевказаного товару, а також щодо обумовленої Договором супроводжувальної документації, від Відповідача не надходило, проте і повної оплати також проведено не було. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Факт наявності у Відповідача вищевказаної заборгованості, яка не була погашена на час подання позову та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований, тому заявлені позовні вимоги про стягнення 407599,58 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім того, виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- інфляційних та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України;

- пені відповідно до п. 8.3 Договору, на підставі статей 546, 549 ЦК України, з урахуванням погодженого сторонами розширеного строку нарахування пені відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

Перевіривши доданий Позивачем до позову розрахунок інфляційних, а також надані суду 31.03.2015 розрахунки 3% річних та пені, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, та зокрема оскільки нараховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом (при перевірці розрахунку суд вийшов на більші суми), і також суд приймає до уваги, що допустивши описки в датах деяких з періодів у розрахунках пені та 3% річних, фактично Позивач нараховував ці санкції в межах встановленого законом періоду (фактична кількість днів прострочення правильна) та вірно визначає дату початку нарахування санкцій (з наступного дня від отримання партії товару). Отже, позовні вимоги про стягнення 44630,37 грн. пені, 1910,10 грн. 3% річних і 59454,16 грн. інфляційних визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на Відповідача, а в частині зменшених позовних вимог - повертається Позивачу з Державного бюджету України.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі Март» (м. Київ, вул. Машиністівська, 10; ідентифікаційний код 36861963) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна» (м. Київ, вул. Межигірська, 82-А; ідентифікаційний код 24587464) 407599 (чотириста сім тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 59 коп. заборгованості, 44630 (сорок чотири тисячі шістсот тридцять) грн. 37 коп. пені, 1910 (одну тисячу дев'ятсот десять) грн. 10 коп. 3% річних, 59454 (п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят чотири) грн. 16 коп. інфляційних, а також 10271 (десять тисяч двісті сімдесят одну) грн. 88 коп. судового збору.

Видати наказ.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна» (м. Київ, вул. Межигірська, 82-А; ідентифікаційний код 24587464) з Державного бюджету України 101 (сто одну) грн. 30 коп. надлишково сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.04.2015

Суддя Сташків Р.Б.