УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27.04.2015Справа № 910/10429/15

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Легбанк" в особі Коваленка Олександра Володимировича, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЛЕГБАНК"

до ТОВ "Техком"

про стягнення 30 007 448,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 11-823 від 20.04.2015 р. (вх. № 10429/15 від 22.04.2015 р.) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява має містити, зокрема, найменування (для юридичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Фактично у позовній заяві вказано лише скорочене найменування організаційно-правової форми відповідача (ТОВ "Техком"), тоді як повним найменуванням відповідача, згідно доданих до позовної заяви відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є Товариство з обмеженою відповідальністю "Техком".

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

У позовній заяві позивач вказав своє місцезнаходження за адресою: 03033, м. Київ, вул. Жилянська, 27, тоді як вірною адресою місцезнаходження відповідача, згідно доданих до позовної заяви відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 27.

Наведене свідчить про недодержання вимог статті 54 Господарського процесуального кодексу України та, в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду згідно з п. 2 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в наведеній нормі чітко вказано, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Пунктом 2 частини 1 статті 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

На підтвердження надіслання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення, позивач залучив до позовної заяви фіскальний чек № 0986 від 20.04.2015 р. з описом вкладення у цінний лист № 282 від 20.04.2015 р.

Натомість, суд звертає увагу, що зі змісту вищенаведеного опису вкладення у цінний лист не вбачається направлення відповідачу копії позовної заяви № 11-823 від 20.04.2015 р., а зазначено лише про направлення додатків до цієї позовної заяви.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати фіскальний чек № 0986 від 20.04.2015 р. з описом вкладення у цінний лист № 282 від 20.04.2015 р. в якості належних доказів виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України.

При цьому суд приймає до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За наведених обставин, позовна заява № 11-823 від 20.04.2015 р. підлягає поверненню позивачеві без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при можливому повторному зверненні до господарського суду з відповідною позовною заявою, слід звернути увагу на відсутність посилань в цій заяві на виконання позивачем умов спірного кредитного договору, а також на те, що Розрахунок суми заборгованості (додаток № 2 до позовної заяви) фактично містить тільки зазначення сум строкової заборгованості за кредитом, строкової заборгованості за несплаченими процентами, простроченої заборгованості за несплаченими процентами, пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів, в той час як обгрунтований розрахунок цих сум із зазначенням відповідного періоду - не наводиться.

Керуючись п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В. Гумега