ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті позовної заяви

"23" квітня 2015 р. Справа № 911/1727/15

Суддя О.В.Конюх, розглянувши позовні матеріали

за позовом державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08307, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт, )

до відповідача Glenn Eagles Research LLP (PSS Suite 27, Old Gloucester street, London WC1N 3 XX U.K.)

про стягнення 18 693,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

заявник - державне підприємство обслуговування повітряного руху України, м. Бровари Київської області, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 11.03.2015р. №17.5-85 до відповідача - Glenn Eagles Research LLP, Велика Британія, в якому просить суд стягнути з відповідача 18 693,43 грн. заборгованості за аеронавігаційні послуги в Україні та судовий збір в сумі 1 827,00 грн.

Приписами пункту 1 частини першої ст. 62 ГПК України встановлено, що суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

З огляду на приписи частини третьої ст. 22 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно роз'яснень Президії Вищого господарського суду України у розгляді справ у спорах за участю іноземних підприємств і організацій господарським судам України слід виходити із встановленої частиною третьою ст. 4 Господарського процесуального кодексу України пріоритетності застосування правил міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо правил, передбачених законодавством України.

При цьому правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

За статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону. Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право») спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III ГПК. (Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002р. №04-5/608 «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій»).

Як вбачається з позовної заяви, позивач, як провайдер аеронавігаційного обслуговування, звернувся до господарського суду Київської області з позовом до відповідача - Glenn Eagles Research LLP (Велика Британія), який є іноземним підприємством, про стягнення заборгованості за послуги з аеронавігаційного обслуговування в Україні згідно рахунку від 14.11.2014р. №4026/144230/9 на загальну суму 567,68 євро.

Відповідно до ст. 35 Повітряного кодексу України плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справляється Євроконтролем та/або провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. Порядок розрахунку розміру зазначеної плати, порядок її внесення та звільнення від сплати визначається відповідно до законодавства України та зобов'язань України за міжнародними договорами України. У разі несплати боржником неоскарженого в установлений строк рахунка до нього може бути вжито заходів щодо відшкодування боргу, включаючи затримання повітряного судна та припинення обслуговування повітряних суден боржника після закінчення триденного строку з дня отримання боржником відповідного письмового попередження, а також за відсутності обґрунтованих причин продовження строків сплати боргу.

Таким чином, частина 4 ст. 35 Повітряного кодексу України визначає заходи, що можуть бути вжиті до боржника у разі несплати ним рахунку за аеронавігаційне обслуговування, за умови, що рахунок не був ним оскаржений в установлений строк, а саме: 1) заходи щодо відшкодування боргу (ці заходи визначаються договором про аеронавігаційне обслуговування та чинним законодавством України про порушення договірних зобов'язань); 2) затримання повітряного судна; 3) припинення обслуговування повітряних суден боржника.

Згідно вищезазначеної статті умовами застосування цих заходів до боржника є: 1) сплив триденного строку з дня отримання боржником письмового попередження; 2) відсутність обґрунтованих причин продовження строків сплати боргу.

Частиною 2 ст. 3 Повітряного кодексу України передбачено, що у разі якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж передбачені Повітряним кодексом України та іншими актами законодавства України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Суд звертає увагу, що можливість застосування примусового стягнення коштів з боржника передбачена ст. 11 Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів від 12.02.1981р., до якої Україна приєдналася 26.11.2003р..

Відповідно до ст. 12 Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів справа про стягнення суми, що належить до сплати, порушується організацією «ЄВРОКОНТРОЛЬ» або, на її прохання, - Договірною Державою. Стягнення суми здійснюється за допомогою судових або адміністративних процедур. Кожна Договірна Держава інформує організацію «ЄВРОКОНТРОЛЬ» про процедури, застосовані у цій державі, та про компетентні суди, трибунали або адміністративні справи.

Статтею. 13 Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів визначено, що процедура стягнення може бути порушена на території Договірної Держави: (a) де боржник мешкає або має зареєстрований офіс; (b) де знаходиться компанія боржника, у разі якщо ні місце його проживання, ні зареєстрований офіс не розташовані на території Договірної Держави; (c) за відсутності засад юрисдикції, зазначених вище у пунктах (a) і (b), там, де боржник має активи; (d) за відсутності засад юрисдикції, зазначених вище у пунктах (a) і (c), там, де знаходиться штаб-квартира організації «ЄВРОКОНТРОЛЬ».

Статтею 35 Міжнародної конвенції щодо співробітництва у галузі безпеки аеронавігації «ЄВРОКОНТРОЛЬ» від 13.12.1960р., до якої Україна приєдналася 26.11.2003р., передбачено, що без шкоди для застосування положень Додатка IV щодо примусового стягнення маршрутних зборів справа порушується у державі Договірної Сторони: (a) де відповідач мешкає або має зареєстрований офіс; (b) де знаходиться компанія відповідача у разі, якщо ні місце його проживання, ні зареєстрований офіс не розташовані на території держави Договірної Сторони; (c) за відсутності засад юрисдикції, зазначених вище у підпунктах (a) і (b), там, де відповідач має активи; (d) за відсутності засад юрисдикції, зазначених вище у підпунктах (a) - (c), там, де знаходиться штаб-квартира організації «ЄВРОКОНТРОЛЬ».

Додатком IV до Міжнародної конвенції щодо співробітництва у галузі безпеки аеронавігації «ЄВРОКОНТРОЛЬ» визначено положення про спільну систему маршрутних зборів, яке передбачає, що Договірні Сторони домовляються продовжувати керувати спільною системою визначення, повідомлення та стягнення сум маршрутних зборів в якості єдиного збору за політ і користування для цих цілей послугами організації «ЄВРОКОНТРОЛЬ».

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що заходи щодо стягнення заборгованості за послуги з аеронавігаційного обслуговування визначаються договором про аеронавігаційне обслуговування або положеннями міжнародних договорів, а умовами застосування цих заходів до боржника є сплив триденного строку з дня отримання боржником письмового попередження та відсутність обґрунтованих причин продовження строків сплати боргу.

Як на підставу своїх позовних вимог, позивачем до позову додано рахунок від 14.11.2014р. №4026/144230/9 за послуги з аеронавігаційного обслуговування в Україні на загальну суму 567,68 євро, проте договору про аеронавігаційне обслуговування та будь-яких документально підтверджених відомостей щодо дотримання позивачем умов застосування до відповідача заходів щодо стягнення заборгованості за послуги з аеронавігаційного обслуговування позивачем суду не надано, тоді як нормами міжнародних договорів визначено процедуру стягнення коштів з боржника на території Договірної Держави де перебуває боржник (його активи) або де знаходиться штаб-квартира організації «ЄВРОКОНТРОЛЬ».

За таких обставин, господарський суд відмовляє державному підприємству обслуговуванню повітряного руху України у прийнятті позовної заяви, як такої, що не підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки позов підлягає розгляду арбітражним судом за місцезнаходженням відповідача - юридичної особи Glenn Eagles Research LLP (Велика Британія).

Судовий збір, сплачений позивачем за платіжним дорученням від 25.02.2015р. №0856 в сумі 1 827,00 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету за ухвалою суду відповідно до частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», пунктом 1 частини першої ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви та повернути заявнику державному підприємству обслуговуванню повітряного руху України позовну заяву від 11.03.2015р. №17.5-85 разом з доданими до неї матеріалами (всього на 24 аркушах, в тому числі оригінали: платіжного доручення від 25.02.2015р. №0856, фіскального чеку УДППЗ «Укрпошта» від 23.03.2015р. №5256 та митної декларації від 23.03.2015р. PA083335680UA).

Повернути Державному підприємству обслуговування повітряного руху України (08307, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт, ) з державного бюджету розмір судового збору в сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень нуль копійок), сплачений за платіжним дорученням від 25.02.2015р. №0856.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в установленому процесуальним законом порядку.

Суддя О.В. Конюх