КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа№ 910/15973/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від Прокуратури: Лиховид О.С.

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Корнієнко Т.Ю. - представник

від відпвідача-2: Демський А.Л. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Хорс»

на рішення Господарського суду м. Києва

від 03.02.2015 по справі № 910/15973/14

за позовом Заступника прокурора Печерського району м.Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство "Завод 410 Цивільної Авіації"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Печерського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" про стягнення заборгованості в розмірі 135958,40 грн. з якої: 118274,92 грн. - основний борг, 6523,11 грн. - пеня, 7612,12 грн. - інфляційні втрати та 3548,25 грн. - штраф.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.02.2015 позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" на користь Державного бюджету України 236186 (двісті тридцять шість тисяч сто вісімдесят шість) грн. 80 коп. основного боргу, 18640 (вісімнадцять тисяч шістсот сорок) грн. 28 коп. пені, 7085 (сім тисяч вісімдесят п'ять) грн. 60 коп. штрафу та 22360 (двадцять дві тисячі триста шістдесят) грн. 75 коп. інфляційних втрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням суду стягнуто з ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 5685 (п'ять тисяч шістсот вісімдесят п'ять) грн. 47 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Заступника прокурора Печерського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Хорес».

Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції, як на підставу задоволення позовних вимог зазначає наявність договірних відносин за договором оренди нерухомого майна №4476 від 30.09.2009 р. з продовженнями строку його дії в договірному порядку, в тому числі на підставі судового рішення у господарській справі №910/21198/13, яким встановлено право відповідача на користування до 30.09.2014 р. вказаними вище нежитловими приміщеннями на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4476 від 30.09.2009 р.

Водночас апелянт зазначає, що місцевим господарським судом безпідставно не прийнято до уваги докази відповідача, якими він підтвердив неможливість користування орендованим майном, що є предметом договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4476 від 30.09.2009 р. за період з жовтня 2013 по січень 2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/15973/14 та розгляд справи призначено на 14.04.2015 рік, оскільки відповідач не допускає його до використання орендованого приміщення.

В судовому засіданні 14.04.2015 року оголошено перерву до 21.04.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників Прокуратури, відповідача та третьої особи перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

30.09.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4476.

Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 506,10 кв. м, розміщені на 1 та 2 поверхах будівлі корпусу турбогвинтових літаків, за адресою: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 94, що перебуває на балансі Державного підприємства "Завод 410 Цивільної Авіації" (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31.08.2012 і становить 2146600,00 грн. без ПДВ (п. 1.1 договору оренди, в редакції додаткового договору №4476/03 від 26.12.2012).

Пунктом 1.2 договору зазначено, що майно передається в оренду з метою розміщення авіаційного тренажеру.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передавання майна (п. 2.1 договору).

30.09.2009 сторони договору та балансоутримувач підписали акт приймання-передавання орендованого нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 94.

Пунктом 3.1 договору оренди, в редакції додаткового договору №4476/03 від 26.12.2012, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами) та змінено за згодою сторін, відповідно до п.1 ст.21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - серпень 2012 - 29 262,82 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди-жовтень 2012 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень, жовтень 2012.

За кожний наступний місяць, орендна плата визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 договору оренди).

Згідно п. 3.6 договору перераховується орендна плата до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Строк дії договору 1 рік: з 30.09.2009 до 30.09.2010 р. включно, а у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих саме умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору (п. 10.4 договору оренди).

Як свідчать матеріали справи, 24.10.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір №4476/01 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №4476 від 30.09.2009, згідно п. 2 якого сторони погодили продовжити дію договору оренди №4476 від 30.09.2009 на 365 днів, а саме з 30.09.2011 до 30.09.2012 включно.

01.11.2012 між позивачем та відповідачем було укладено договір №4476/02 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №4476 від 30.09.2009, згідно п. 1 якого сторони погодили продовжити дію договору оренди №4476 від 30.09.2009 на 1 рік, а саме з 30.09.2012 до 30.09.2013 включно.

У листопаді 2013 року ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" (орендар) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України в місті Києві про: визнання права користування позивача нежитловими приміщеннями, загальною площею 506,10 кв. м., що розміщені на 1-ому та 2-ому поверхах будівлі корпусу турбогвинтових літаків, за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 94 та перебувають на балансі Державного підприємства "Завод 410 Цивільної Авіації" до 30.09.2014 на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4476 від 30.09.2009; визнання продовженим (пролонгованим) договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4476 від 30.09.2009, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України в місті Києві на новий строк.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2014 у справі №910/21198/13 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано право користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" нежитловими приміщеннями, загальною площею 506,10 кв.м, що розміщені на 1-ому та 2-ому поверхах будівлі корпусу турбогвинтових літаків, за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 94 та перебувають на балансі Державного підприємства "Завод 410 Цивільної Авіації" до 30.09.2014 на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4476 від 30.09.2009. Визнано продовженим (пролонгованим) договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4476 від 30.09.2009, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України в місті Києві на новий строк.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 у справі №910/21198/13, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2014 року у справі №910/21198/13, рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2014 у справі №910/21198/13 скасовано щодо задоволення позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" про визнання продовженим (пролонгованим) договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4476 від 30.09.2009 на новий строк, з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2014 у справі №910/21198/13 залишено без змін.

Таким чином, судом встановлено право користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" нежитловими приміщеннями, загальною площею 506,10 кв. м., що розміщені на 1-ому та 2-ому поверхах будівлі корпусу турбогвинтових літаків, за адресою: м. Київ, проспект Повітрофлотський, 94 та перебувають на балансі Державного підприємства "Завод 410 Цивільної Авіації" до 30.09.2014 на підставі договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4476 від 30.09.2009.

За змістом ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 283 Господарського кодексу України та ст. 759 Цивільного кодексу України орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської діяльності.

При цьому, ч. 2 ст. 795 ЦК України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Зобов'язання зі сплати орендної плати за користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень.

Слід зазначити, що доказів підписання акта приймання-передачі приміщень з оренди суду не представлено, таким чином після 30.09.2014 відповідач продовжує користуватися орендованим приміщенням, а відтак, зобов'язаний сплачувати орендну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно п.3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. 5 ст. 762 ЦК України, ч.3 ст. 285 ГК України та умов договору оренди орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Відповідач, в порушення зазначених норм права та умов договору оренди, свої обов'язки щодо сплати орендних платежів до державного бюджету виконував неналежним чином, внаслідок чого за період з грудня 2013 по листопад 2014 утворилась заборгованість перед позивачем з орендної плати в сумі 236186,80 грн., яка і заявлена до стягнення.

Статтями 525, 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Дотримання строку виконання є одним з критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання (ст.ст. 610, 612 ЦК України).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної сплати орендних платежів до державного бюджету за період з грудня 2013 по листопад 2014 підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення 236186,80 грн. основного боргу.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, зокрема, сплати пені.

Пунктами 3.7, 3.8 договору оренди сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати, а у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності і в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 28.02.2011 у справі №23/225 та від 27.04.2012 у справі №06/5026/1052/2011.

Відповідач допустив прострочення розрахунків за договором і заборгованість становить більше ніж три місяці, йому на підставі наведених вище норм чинного законодавства та п.п. 3.7, 3.8 договору нараховано та заявлено до стягнення пеню за період з 11.12.2013 по 03.12.2014 в сумі 20978,24 грн. та штраф в сумі 7085,60 грн.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі 22360,75 грн. за період з грудня 2013 по жовтень 2014.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення інфляційних та штрафу є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Вимоги в частині стягнення пені в розмірі 20978,24 грн. підлягають задоволенню частково в сумі 18640,28 грн., згідно розрахунку позивача доданого до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16.12.2014 №30-10/14131, який відповідає вимогам чинного законодавства. В іншій частині щодо стягнення пені в сумі 2337,96 грн. належить відмовити у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю вимог в цій частині.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, а доводи відповідача про те, що відсутня підстава для нарахування орендної плати за користування майном, у зв'язку з неможливістю відповідача користуватися майном з незалежних від нього обставин, не приймається судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно приписів п.п. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Підстави звільнення наймача від орендної плати встановлено ч. 6 ст. 762 ЦК України, яка передбачає, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути ним використано через обставини, за які він не відповідає.

Отже, за наявності підстав, передбачених ч. 6 ст. 762 ЦК України (неможливість використання орендованого майна через обставини, за які орендар не відповідає), орендар звільняється від сплати орендної плати.

Так, як зазначалось вище, судом у справі №910/21198/13 визнано право користування ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" орендним приміщенням до 30.09.2014, при цьому доказів передачі орендованого майна орендарем орендодавцю після 30.09.2014 суду не надано.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2013 у справі №5011-30/14874-2012, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2013 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про усунення перешкод у користуванні майном задоволено частково. Вирішено відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів ТОВ "Авіакомпанія "Хорс", шляхом зобов'язання Державного підприємства "Завод 410 ЦА" безперешкодно видавати тимчасові перепустки працівникам ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" та перепустки для ввезення і вивезення матеріальних цінностей Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс", у відповідності до Інструкції №60 про порядок організації та забезпечення пропускного та внутрішнього об'єктового режиму на ДП "Завод 410 ЦА", необхідних для здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" господарської діяльності згідно договору №4476 від 30.09.2009 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності".

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/21198/13 від 06.11.2013 заборонено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву, Державному підприємству "Завод 410 Цивільної авіації" та будь-яким іншим особам чинити ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" перешкоди у користуванні майном - нежитловими приміщеннями, загальною площею 506,10 кв. м., що розміщені на 1 та 2 поверхах будівлі корпусу турбогвинтових літаків за адресою: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 94, що перебувають на балансі Державного підприємства "Завод 410 Цивільної Авіації" шляхом прийняття будь-яких рішень або вчинення будь-яких дій.

Доказів невиконання позивачем, третьою особою або іншими особами постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2013 у справі №5011-30/14874-2012 та ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/21198/13 від 06.11.13 суду не надано.

Безпідставними є і посилання відповідача на неправомірне відключення балансоутримувачем Державним підприємством "Завод 410 Цивільної Авіації" постачання електроенергії до орендованих приміщень та обладнання, яке розташовано в ньому, оскільки це пов'язано саме з поведінкою відповідача.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/24500/13 від 21.03.2014 за позовом Державного підприємства "Завод 410 ЦА" до ТОВ "Авіакомпанія "Хорс" про стягнення 44780,44 грн. позов задоволено та встановлено, що між позивачем та відповідачем 20.01.2010 було укладено договір №20/01-11 про постачання та відшкодування вартості спожитої електричної енергії, згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання надійно постачати відповідачу електричну енергію у необхідних йому обсягах з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а відповідач зобов'язався відшкодовувати вартість отриманої електричної енергії за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором, проте, в порушення умов договору, свої зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим виник борг за отриману електричну енергію, доказів оплати якого немає.

В той час, як п. 5.1 договору про постачання та відшкодування вартості спожитої електричної енергії №20/01-11 від 20.01.2011 визначено право третьої особи на обмеження або припинення електропостачання у разі виникнення у відповідача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищеперелічене, відповідач не довів суду належними доказами неможливість користування орендованим майном - нежитловими приміщеннями, загальною площею 506,10 кв. м., що розміщені на 1 та 2 поверхах будівлі корпусу турбогвинтових літаків за адресою: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 94, через обставини, за які він не відповідає, у зв'язку з чим підстави для звільнення відповідача від сплати орендних платежів у відповідності до ч. 6 ст. 762 ЦК України відсутні.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Керуючись ст.ст.

101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Хорс» на рішення Господарського суду м. Києва від 03.02.2015р. у справі № 910/15973/14 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 03.02.2015р. у справі № 910/15973/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/15973/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх