номер провадження справи 30/56/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

27.04.2015 справа № 908/1330/15-г

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО" (03680, м.Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31)

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО" (69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 34)

про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу)

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Якушев С.О., довіреність № 309 від 29.05.2013 р.;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ВУСО" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО".

Ухвалою господарського суду від 02.03.2015 р. порушено провадження у справі №908/1330/15-г, присвоєно справі номер провадження 30/56/15, розгляд якої призначено на 09.04.2015 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті.У зв'язку із хворобою судді Кагітіної Л.П. ухвалою суду від 06.04.2015 р. розгляд справи перенесено на 27.04.2015 р.

17.11.2014 р. від позивача отримано письмову заяву № 1371 від 24.03.2015 р., в якій позивач зазначає про добровільну сплату відповідачем 18.03.2015 р. заборгованості в розмірі 2857,52 грн., просить провадження у справі припинити, судові витрати покласти на відповідача.

За клопотанням представника відповідача фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Позивач процесуальним правом на участь представника у судовому засіданні не скористалися, про причини неявки представника у судове засідання суду не повідомив. В раніше наданому клопотанні зазначав про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив сплату суми в розмірі 2857,72 грн. Проте, у письмовому відзиві зазначає, що у відповідь на регресну вимогу позивача ТДВ СК «КРЕДО» направлено лист-відповідь від 09.08.2013 р., в якому позивача повідомлено, що через відсутність копії Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, документів експерта, що передбачено ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «КРЕДО» вимушено було залишити вимогу ПрАТ «СК ВУСО» без задоволення. Також вказує, що у зв'язку з наданням позивачем під час розгляду справи повного пакету документів, необхідних для розрахунку суми відшкодування в порядку регресу, 16.03.2015 р. було складено страховий акт № 11680, на підставі якого на користь ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано суму відшкодування в розмірі 2857,72 грн. На підтвердження зазначеного відповідачем надано копію платіжного доручення № 977 від 18.03.2015 р.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В даному випадку, ухвали господарського суду направлялись судом на адреси сторін, зазначені у позові та які співпадають з відомостями, зазначеними в ЄДР.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки про час та місце судового розгляду позивач був повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 27.04.2015 р. справу розглянуто за наявними в ній матеріалами і прийнято ухвалу.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження по даній справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у зв'язку із відсутністю предмета спору.

Обставини справи свідчать, між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - Страховик) і Шинкусом Віталієм В'ячеславовичем (надалі - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 14.02.2013 року, і за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією (наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Ford Focus, державний реєстраційний номер АЕ 70097 НС. 27.02.2013 р. в м. Дніпропетровськ сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за і участю автомобіля Ford Focus, державний реєстраційний номер АЕ 7097 НС, під управлінням Шинкуса В.В, та автомобіля Peugeot 308, державний реєстраційний номер АЕ 7757 АА, що належить Чуйко В.О., під управлінням Романюка Романа Сергійовича. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» автомобіль Ford Focus, державний реєстраційний номер АЕ 7097 НС.

Згідно з довідкою про обставини ДТП, виданою ВДАІ, винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП "Порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових споруд чи іншого майна", є водій Романюк Р.С. Його вина чітко встановлена постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.03.2013 року.

Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника (пп.4.1.1 Договору страхування). Розмір страхового відшкодування визначається Страховиком виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. А підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування (п. 5.2. Договору страхування).

Відповідно до Рахунку-фактури № ЗН-000000526 від 04.03.2013 року ТОВ «Авто-Імпульс», вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Ford Focus, державний реєстраційний номер АЕ 70097 НС, становить 3408,49 грн.

Відповідно до висновку Експерт-Сервіс № 13/8/642/584429 від 29.08.2013 року, вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля Ford Focus, державний реєстраційний номер АЕ 70097 НС, становить 3286,56 грн.

Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 3286,56 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК "ВУСО" у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника від 04.03.2013 р., страхового акту № 1368-02 від 10.04.2013 р.. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням.

Цивільна відповідальність Романюка Романа Сергійовича на момент настання страхової події була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» (відповідача у справі) за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8274871 (надалі - Поліс).

Пунктом 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. За змістом статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 даного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Юридичний аналіз наведених правових положень свідчить про те, що необхідними умовами наявності у страхової компанії права вимоги є вина особи, яка спричинила збитки.

Матеріалами справи підтверджено, що вина гр. Романюка Р.С. у вчиненні ДТП доведена належним чином, у зв'язку з чим у відповідача виник обов'язок відшкодувати завдані збитки ПрАТ «СК «ВУСО» яке отримало право вимоги від потерпілого.

Отже, виходячи з системного аналізу зазначених норм, до позивача зважаючи на розмір фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами. Такою особою, в даному випадку, є винний у скоєнні ДТП Романюк Р.С., однак, зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність перед третіми особами власника джерела підвищеної небезпеки застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою. Адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою, тобто, бере на себе всю відповідальність за свого страхувальника, що виникає внаслідок заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, оскільки застрахував такий страховий ризик, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 2857,72 грн. є такими, що ґрунтуються на нормах права.

Разом з тим, згідно із наданими відповідачем доказами (платіжне доручення №977 від 18.03.2015 р.) сума в розмірі 2852,72 грн. була перерахована на розрахунковий рахунок позивача. Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив заявлену до стягнення суму після звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження у справі про стягнення з відповідача 2857,72 грн. підлягає припиненню, у зв'язку із відсутністю предмету спору, оскільки зазначена сума була перерахована після звернення позивача до суду з даним позовом.

Позивач у своїй заяві просить провадження припинити у зв'язку з відсутністю предмета спору, судові витрати покласти на відповідача у зв'язку з тим, що суму боргу погашено вже після порушення провадження у справі.

Разом з тим, за доводами відповідача, повний пакет документів, який був необхідний при розгляді регресних вимог, зокрема, звіт про оцінку вартості майнової шкоди, в т.ч. документи експерта, що передбачено ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», надано позивачем уже під час розгляду справи. Так, в переліку документів, наданих до регресної вимоги позивача від 25.07.2013 р. зазначено, в тому числі, Звіт № 584429 від 03.04.2013 р., проте, опис вкладення у цінний лист, яким би підтверджувалося надання документів відповідачу в повному обсязі згідно переліку, відсутній. На підтвердження вказаного відповідачем надано лист № Э.37.7.0.0/374 від 09.08.2013 р., в якому ТДВ «СК «КРЕДО» повідомляє ПрАТ «СК «ВУСО» про відсутність у направлених йому документах Звіту про оцінку вартості майнової шкоди і документів експерта та вказується, що регресну вимогу буде розглянуто після усунення цього недоліку. Відповіді на звернення відповідача позивачем не надано. Жодних доказів в спростування зазначеного позивачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд в даному випадку судові витрати залишає за позивачем.

Керуючись ст. ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Провадження по справі № 908/1330/15-г припинити.

Копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Суддя Л.П. Кагітіна