РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2015Справа №910/2179/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Трейдінг Україна»

Приватне підприємство «Рускус»

Про визнання договору недійсним

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Самусенко С.С., довіреність № б/н від 02.02.2015

від відповідача 1 Дацьків А.І., довіреність № 5/А від 05.08.2014

Полікарпов А.О., довіреність № 5/А/1 від 05.08.2014

від відповідача 2 не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколінія» (далі - позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Трейдінг Україна» (далі - відповідач 1); Приватне підприємство «Рускус» (далі - відповідач 2) про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що позивач вважає, що договір № 519/1-54747 від 26.07.2010р. було укладено, з порушенням норм чинного законодавства України.

Ухвалою суду від 05.02.2015р. порушено провадження у справі № 910/2179/15-г та призначено розгляд на 06.03.2015 р.

16.02.2015р. позивач подав через канцелярію суду доповнення до позовної заяви.

04.03.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

06.03.2015р. відповідач 1 подав через канцелярію суду відзив на позов.

06.03.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі та підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача 1 проти позову заперечили, надали пояснення по суті спору, підтримали клопотання про застосування строків позовної давності, про що зазначено у відзиві, поданому через канцелярію суду безпосередньо пере судовим засіданням.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав розгляд справи на 17.04.2015р.

14.04.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

16.04.2015р. відповідач 1 подав через канцелярію суду документи по справ.

17.04.2015 представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача 1 проти позову заперечили.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешнл «Україна» (в подальшому перейменовано в «АДМ Трейдінг Україна» , далі - відповідач 1) та Приватним підприємством «Рускус» (далі -відповідач 2) укладено спірний договір купівлі-продажу №519/1-54747 від 26.07.2010 р., за умовами якого ПП «Рускус» зобов'язувався поставити, а «АДМ Трейдінг Україна» прийняти та оплатити ріпак 1 класу урожаю 2010 року в кількості 1000 тонн за вибором ПП «Рускус» та визначеного згідно зі складськими квитанціями на зерно, на загальну суму 3 480 000 грн. Згідно з пп.4.2, 4.3 договору, поставка товару підтверджується оригіналами складської квитанції на зерно, що видається Елеватором на ім'я Покупця; та карткою аналізу зерна. Датою поставки Товару вважається дата оформлення складської квитанції на зерно на ім'я Покупця, що видається Елеватором.

Зерно ріпаку в кількості 580,093 тонн було переоформлено від ПП «Рускус» та передано «АДМ Трейдінг Україна» на зберігання Позивачу на підставі договору складського зберігання від 11.06 2010 р. №13/10 та складської квитанції на зерно №33 від 27.07.2010.

Проте, в подальшому, оскільки ПП «Рускус» не сплатив продавцям кошти за зерно, а тільки переоформив своє право на зерно складськими квитанціями, за заявами ТОВ Подільський бройлер» та СФГ «Краєвид» начальником СВ Дунаєвецького РВ УМВС України в Хмельницькій області майором міліції Алексєєвим О.Д. 03.08.2010р. порушено кримінальну справу за фактом шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах за ч 4. ст.190 Кримінального кодексу України. В постанові про порушення кримінальної справи зазначено, що на території ТОВ «Еколінія» с.Петровське Дунаєвецького району невстановленою особою, що видавала себе за представника ПП «Рускус», умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіти 60 т. 799 кг зерна ріпаку, яке належить СФГ «Краєвид» та 519 т. 294 кг зерна ріпаку, яке належить ТОВ «Подільський бройлер», не маючи намірів здійснювати оплату за зерно ріпаку було укладено договори купівлі-продажу зерна з умовою здійснення оплати за цей товар на протязі 3 наступних днів із сільськогосподарськими підприємствами СФГ «Краєвид» та ТОВ «Подільський бройлер».

Згідно постанови слідчого від 09.08.2010 р. зерно ріпаку визнано речовим доказом по справі та передано на зберігання Позивачу, а згідно постанови від 16.08.2010 р. у Позивача проведено виїмку вказаного зерна.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська засуджено Звонікова О.В. і Точіліна Г.Ф. за ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі з випробовувальним терміном на 3 роки за те, що вони в липні 2010 року від імені ПП «Рускус» уклали з 8 сільськогосподарськими виробниками ряд угод про купівлю-продаж зерна рапсу, (всього на 1354,7722 т зерна на загальну суму 5 439 529 грн.), не маючи дійсного наміру передати зерно у власність «АДМ Трейдінг Україна». Згідно договору купівлі- продажу зерна рапсу №519/1-54747 від 26.07.2010 р. та на підставі інших угод ПП «Рускус» з сільськогосподарськими виробниками «АДМ Трейдінг Україна» 28 липня перерахував на рахунок ПП «Рускус» - більше 5 млн. грн. Вказані кошти були отримані з банківського рахунку ПП «Рускус» і привласнені вказаними вище фізичними (засудженими) особами.

У своєму позові позивач, як на підставу позову, посилається на те, що хоча майно привласнене не працівниками ПП «Рускус», проте оскільки ці особи видавали себе за працівників відповідача 2, ставили його печатку, надавали статутні та інші реєстраційні документи від імені цього підприємства, тому є доведеною вина ПП «Рускус» в тому, що було укладено вказаний вище спірний договір.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2013 р. по кримінальній справі №412/10985/2012 задоволено заяви представників цивільних позивачів по справі ТОВ «Подільський бройлер» і СФГ «Краєвид» і речовий доказ по справі - зерно рапсу 1 класу вагою 519 тон 294 кг, що знаходилося на зберіганні у Позивача, повернено ТОВ «Подільський бройлер» і СФГ «Краєвид». Ухвалою Жовтневого районного суду від 24.09.2013 р. по вказаній кримінальній справі було відмовлено ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» в розгляді питання про речові докази - зерно ріпаку. Судом вказано, що із наданих суду документів будь-яких підстав, що свідчать про наявність у ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» права власності на вказані речові докази немає.

Зерно ріпаку, яке знаходилося на зберіганні у Позивача, згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2013 р. та постанови відділу державної виконавчої служби Дунаєвецького районного управління юстиції від 2 грудня 2013 р. вилучено у ТОВ «Еколінія» і передано законним власникам зерна: ТОВ «Подільський бройлер» і СФГ «Краєвид».

Внаслідок вищевикладених обставин, склалася ситуація, коли Позивач не маючи на зберіганні зерна ріпаку, яке вилучено та повернуто законним власникам, за яке ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» сплатив кошти ПП «Рускус», але згідно рішення господарського суду Хмельницької області від 27 листопада 2012 р., залишене в силі постановою Вищого господарського суду України від 22 січня 2015 р., Позивач зобов'язаний відвантажити ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» це ж зерно в кількості 580,093 т. Згідно тверджень позивача, іншого зерна ріпаку товариства на зберіганні у Позивача не було.

Позивач, згідно поданої позовної заяви просив суд визнати недійсним спірний договір купівлі-продажу № 519/1-54747 від 26.07.2010р., посилаючись на те, що хоча вказаними судовими інстанціями, оспорюваний договір купівлі-продажу, не визнаний недійсним, проте позивач вважає, що він підлягає визнанню недійсним, оскільки позивач не може повернути майно (зерно-рапсу) передане йому за цим договором на зберігання, внаслідок його вилучення та повернення законним власникам, а також зазначає про те, що спірний договір укладено під впливом обману.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дана норма прямо кореспондується з ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в якій зазначено про те, що кожен суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Верховний Суд України згідно листа від 01.04.2014р. вказав про те, що матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове значення.

Підстави виникнення таких цивільних прав та обов'язків встановлені ч.2 ст.11 ЦК України, зокрема до таких підстав відносяться договори та інші правочини.

Судом встановлено, що позивач не є стороною спірного договору купівлі-продажу.

Крім того суд відзначає, що позивач згідно поданої позовної заяви посилається на те, що спірний договір купівлі-продажу було укладено під впливом обману, а тому він підлягає визнанню недійсним, щодо таких посилань позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які маю істотне значення такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Тобто, вказана норма ЦК України визначає, що суб'єктом обману за правочином може бути лише сторона такого правочину.

Окрім цього, судом також взято до уваги постанову Вищого господарського суду України (далі - ВГСУ) № 5004/2280/11 від 31.01.2013р., в якій визначено про те, що правочин вчинений під впливом обману може бути визнаний судом недійсним лише за позовом сторони правочину, яка вчинила його під впливом обману. Така ж правова позиція викладена у постанові ВГСУ 901/732/13-г від 05.03.2014р. та постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивач не був стороною спірного договору купівлі-продажу № 519/1-54747 від 26.07.2010р., не мав жодного інтересу в укладенні спірного договору, не є стороною правочину, яка вчинила його під впливом обману, то і вимога позивача про визнання такого договору купівлі-продажу недійсним є такою, що не підлягає задоволенню.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Позивачем не були надані суду належні докази на підтвердження викладеного в позові.

Враховуючи викладене, вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 519/1-54747 від 26.07.2010р., є такою, що не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено: 30.04.2015р.)

Суддя Мельник В.І.