ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 р. Справа № 914/164/14

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", м. Львів

про визнання недійсним одностороннього правочину Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - заяви № 3 (вих. № 06-8053 від 17.12.2013 р.) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Головуючий суддя Артимович В.М.,

судді Цікало А.І., Морозюк А.Я.,

секретар судового засідання Струк Н.Р.

Представники сторін:

від позивача: Козак Н.В. - представник;

від відповідача: Станько М.М. - представник.

Права і обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, представникам сторін роз'яснено. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811 ГПК України про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

Суть спору: у провадженні господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/164/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", м. Львів, про визнання недійсним одностороннього правочину Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - заяви № 3 (вих. № 06-8053 від 17.12.2013 р.) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою суду від 21.01.2014 р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, судове засідання призначено на 04.02.2014 р.

Рішенням суду від 25.02.2014 р. відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - заяви № 3 про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.09.2014 р. рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2014 р. у справі № 914/164/14 залишено без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.11.2014 р. касаційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.09.2014 р. та рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2014 р. по справі № 914/164/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Львіської області.

Матеріали справи № 914/164/14 поступили до господарського суду Львівської області 01.12.2014 р. Автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Артимовича В.М.

Ухвалою суду від 03.12.2014 р. прийнято справу № 914/164/14 до провадження, судове засідання призначено на 24.12.2014 р.

31.12.2014 р. на розгляд суду відповідач подав додаткові пояснення у справі.

21.01.2015 р. через канцелярію на розгляд суду представник відповідача подав клопотання з проханням відкласти розгляд справи.

02.02.2015 р. на розгляд суду представник позивача подав пояснення по даній справі.

02.02.2015 р. через канцелярію на розгляд суду представник позивача подав клопотання з проханням продовжити строк розгляду спору.

09.02.2015 р. представник відповідача подав клопотання з проханням долучити до матеріалів справи ряд документів.

11.02.2015 р. представник позивача подав клопотання з проханням долучити до матеріалів справи ряд документів.

Ухвалою суду від 11.02.2015 р. справу № 914/164/14 призначено до колегіального розгляду.

Автоматизованою системою документообігу визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Артимович В.М., судді Морозюк А.Я., Гутьєва В.В.

18.03.2015 р. через канцелярію на розгляд суду представник відповідача подав додаткові пояснення по суті справи.

У зв'язку з перебуванням судді Гутьєвої В.В. на лікарняному, автоматизованою системою документообігу визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Артимович В.М., судді Морозюк А.Я., Цікало А.І.

20.04.2015 р. на розгляд суду відповідач подав клопотання про долучення ряду документів до матеріалів справи.

В судове засідання 20.04.2015 р. з'явилися представники позивача та відповідача, надали пояснення по суті справи, представник відповідача заперечив проти позову. Представник позивача позовні вимоги підтримав.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий господарський суд України зобов'язав при повторному розгляді встановити дійсність (підстави, характер, розмір, настання терміну сплати) вимог відповідача щодо яких останній вчинив правочин по зарахуванню однорідних вимог позивача.

Встановити підстави та розмір нарахування відповідачем 0,1 % пені за прострочення виконання позивачем негрошового зобов'язання. Надати належну правову оцінку п. 6.1 договору № 13-260-Н від 04.01.13 р. щодо пов'язаності обставин підписання позивачем актів приймання-передачі з обов'язком відповідача оплатити отриманий природний газ.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне.

30.09.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, за договором - продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (відповідач, за договором - покупець) укладено договір № 14/2109/11 на купівлю - продаж природного газу.

Згідно умов даного договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Продавець свої зобов'язання по зазначеному договору виконав, однак покупцем в порушення умов договору зобов'язання належним чином не виконано. Відтак, у зв'язку з невчасним здійсненням розрахунків по договору позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції на суму 252038,53 грн., а саме, 3% річних за зобов'язаннями жовтня 2011 р. на суму 1 321,79 грн. за період з 10.11.2011 р. по 21.11.2011 р., за зобов'язаннями листопада 2011 р. на суму 3432,62 грн. за період з 10.12.2011 р. по 21.12.2011 р., за зобов'язаннями грудня 2011 р. на суму 7477,81 грн. за період з 10.11.2012 р. по 27.01.2012 р., за зобов'язаннями січня 2012 р. на суму 33341,94 грн. за період з 10.01.2012 р. по 27.01.2012 р., за зобов'язання лютого 2012 р. на суму 40593,53 грн. за період з 10.03.2012 р. по 30.03.2012 р., що в сумі становить 86167,70 грн.; інфляційні втрати в сумі 165870,83 грн. за період з 16.10.2011 р. по 16.03.2012 р.

04.01.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, за договором - продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (відповідач, за договором - покупець) укладено договір № 13-260 - Н на купівлю - продаж природного газу.

Відповідно до умов зазначеного договору продавець зобов'язувався передати у власність покупця природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору (п. 1.1). Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3). Не пізніше 5-го числа, місяця наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання - передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець, не пізніше 8-го числа місяця наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути покупцеві один примірник, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту (п. 3.4).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідачем 08.02.2013 р. надіслано на адресу позивача підписані та скріплені печатками «ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» акти приймання-передачі природного газу до договору на купівлю - продаж природного газу №13-260 - Н від 04.01.2013 р. за січень 2013 р., 07.03.2013 р. надіслано акти приймання-передачі природного газу за лютий 2013 р., 09.04.2013 р. надіслано відповідні акти за березень 2013 р.

Проте, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначені акти не підписано.

02.12.2013 р. відповідачем повторно надіслано на адресу позивача підписані та скріплені печатками зі сторони відповідача акти приймання-передачі природного газу до договору на купівлю - продаж природного газу №13-260 - Н від 04.01.2013 р. за січень - березень 2013 р., датовані 29.11.2013 р.

Відповідно до п. 8.3 постанови НКРЄ «Про затвердження порядку доступу та приєднання до єдиної газотранспортної системи України» №420 від 19.04.2012 р., приймання-передача газу від газотранспортного підприємства (ГТП) або газодобувного підприємства (ГДП) до газопостачального підприємства (ГП) відбувається в точках комерційного обліку газу на газорозподільній станції (ГРС) і оформлюється актами приймання-передачі, що підписуються представниками цих підприємств не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 8.5 зазначеної постанови, до 5-го числа місяця, наступного за звітним, ГП, ГТП та ГДП разом з постачальниками газу та споживачами оформляють, підписують та скріплюють печатками акти приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 8.7 Постанови №420 акти приймання-передачі газу є підставою для розрахунків.

Відповідно до п. 2.9 Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 420 від 19.04.2012, балансування обсягів природного газу в Єдиній газотранспортній системі України (надалі - ЄГТСУ) здійснюється шляхом фізичного балансування, комерційного балансування чи заміщення обсягів газу.

Згідно з п. 1.3 вказаного Порядку заміщення - процес, пов'язаний з особливостями функціонування ЄГТСУ, при якому постачання природного газу здійснюється незалежно від наявності фізичної можливості транспортування природного газу від точки входу до точки його виходу. При цьому природний газ одного власника (походження) може використовуватись другим власником за умови надходження еквівалентного обсягу природного газу для цього власника в іншій точці входу в ЄГТСУ.

Відтак, порядок заміщення обсягів природного газу для потреб населення передбачає можливість використання відповідачем природного газу, який належить будь - якому суб'єкту ринку газу та знаходиться або надходить до єдиної газотранспортної системи України, для надання гарантованому постачальнику за умови повернення власнику відповідного обсягу природного газу.

Суд приходить до висновку, що за умов заміщення обсягів отриманого природного газу, підтвердженням факту отримання природного газу від певного продавця в певних обсягах є саме підписані акти приймання - передачі природного газу, складені між покупцем та продавцем природного газу.

Таким чином, оскільки акти прийому-передачі природного газу за період січень-березень 2013 року по договору № 13-260-Н від 04.01.2013 року оформлені лише 25.06.2014 року передача природного газу позивачем відповідачу здійснена лише в день підписання вищезазначених актів прийому-передачі природного газу, а саме 25.06.2014 року.

Неналежне виконання позивачем умов договору №13-260 - Н від 04.01.2013 р. щодо вчасної передачі природного газу відповідачу підтверджується доказами, що знаходяться в матеріалах справи, зокрема, актами приймання - передачі природного газу за період січень - березень 2013 р., які оформлені лише 25.06.2014 р.

Окрім цього, факт неналежного виконання позивачем умов договору № 13-260-Н встановлено, зокрема, рішеннями господарського суду Львівської області та постановами Львівського апеляційного господарського суду у справах № 914/165/14, № 914/166/14, № 914/514/14 за позовами ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ПАТ «Львівгаз» про визнання недійсним односторонніх правочинів Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог, які набрали законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов договору № 13-260-Н, відповідачем нараховано позивачу штрафні санкції та проценти на загальну суму 32998615,11 грн. та направлено претензію № 06-7775 від 02.12.13 р. про передачу недопоставленого обсягу природного газу, сплату неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язання та відсотків за користування коштами попередньої оплати.

Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачає за порушення строків виконання господарського зобов'язання у якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, наступні штрафні санкції: пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, штраф у розмірі 7 відсотків вартості таких товарів (робіт, послуг) - у разі прострочення зобов'язання на строк понад тридцять днів.

Зі змісту наведеної норми випливає, що зазначені штрафні санкції (0,1% та 7% вартості товару) застосовується у разі, якщо було допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Відповідно до п. 2.1 договору № 13-260-Н сторони узгодили помісячні обсяги природного газу, які продавець (позивач) повинен передати покупцеві (відповідачу) для подальшого постачання населенню, зокрема, у січні 2013 р. - 170000 тис.куб.м,, у лютому 2013 р. - 170 000 тис.куб.м., у березні 2013 р. - 130000 тис.куб.м.

Позивачу нараховано пеню за січень 2013 р. з 01.02.2013 р. по 01.08.2013 р., за лютий 2013 р. з 01.03.2013 р. по 01.09.2013 р., за березень 2013 р. з 01.04.2013 р. по 01.10.2013 р., 7 % річних за прострочення виконання негрошового зобов'язання понад 30 днів та 3% річних за користування чужими коштами.

Загальна сума заборгованості позивача перед відповідачем становила 32998615,11 грн. (23089897,60 грн. пені, 8917216,00 грн. 7% штрафу, 991501,51 грн. 3% річних).

На момент направлення відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 3 від 17.12.2013 р. спірні акти приймання - передачі природного газу підписані не були, що свідчить про правомірність визначення періоду нарахування штрафних санкцій.

17.12.2013 р. ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" звернувся до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з заявою № 3 про припинення зобов'язань відповідача по сплаті заборгованості в сумі 252038,53 грн. за договором № 14/2109/11 від 30.09.2011 р. на користь позивача зарахуванням зустрічних однорідних вимог шляхом зменшення дебіторської заборгованості ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зі сплати 0,1 % пені в сумі 252038,53 грн. за прострочення останнім виконання негрошового зобов'язання, що виникло на підставі порушення позивачем умов договору № 13-260-Н від 04.01.2013 р..

Таким чином, судом встановлено, що підставою нарахування відповідачем штрафних санкції є неналежне виконання позивачем умов договору № 13-260-Н, розмір вимог 252038,53 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору № 13-260-Н оплата за газ здійснюється покупцем (відповідачем) виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п.6.2 Договору.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання- передачі.

Відповідно до п. 6.2 договору № 13-260-Н оплата за газ здійснюється з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання покупця (відповідач) на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця (позивач) відповідно до вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕ та зараховується як оплата за газ.

За наявності заборгованості покупець (відповідач) перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця (позивача).

Виходячи з системного аналізу зазначених положень договору № 13-260-Н, суд приходить висновку, що факт підписання акту приймання - передачі природного газу безпосередньо впливає на здійснення остаточних розрахунків за отриманий природний газ покупцем (відповідачем), оскільки саме наявність акту приймання - передачі природного газу є підставою здійснення такого остаточного розрахунку.

При цьому, колегією суду встановлено, що зазначені вище положення договору № 13-260-Н стосуються порядку здійснення розрахунків між покупцем (відповідачем) та продавцем (позивачем) саме за поставлений природний газ, що не стосується предмету спору у даній справі.

Крім того, відповідачем долучено податкові накладні № 2917 від 28.02.2013 р., № 6019 від 31.03.2013 р., № 8550 від 30.04.2013 р.

З приводу цього колегія судді господарського суду Львівської області зазначає, що відповідно до ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше - дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку чи дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (187.1).

Відповідно ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг (198.2).

Відповідно до п. 6 ст. 201 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податкова накладна є податковим документом та не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує здійснення господарської операції.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; відповідно до частин 1, 2 статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Окрім цього, відповідно до ч.1 п. 2.1 постанови НКРЕ України № 1000 від 02.08.2012 року «Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу» (надалі - Алгоритму), гарантовані постачальники та їх структурні підрозділи відкривають в установах уповноважених банків поточний рахунок із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорії "населення", а саме від населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, які затверджені НКРЕ для населення.

Забороняється зарахування коштів за природний газ, спожитий усіма категоріями споживачів на інші рахунки.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення розрахунків за спожитий природний газ, затвердженого постановою КМ України № 247 від 26.03.2008 року, установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка до 12 години операційного дня здійснюють перерахування коштів, розподілених згідно з нормативами їх перерахування, на поточні рахунки підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам.

Відтак, оскільки податкова накладна не є первинним документом, а документом податкового обліку, оформлення такої накладної, за відсутності підписаних актів приймання - передачі природного газу, не може підтверджувати належність виконання позивачем умов договору № 13-260-Н.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності із ст. 193 ГК України положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У відповідності до приписів ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов'язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, визначеними законом, а тому слід встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ст. 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

Відповідно до ст. 602 ЦК України, не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановивши наявність умов, передбачених ст. 601 ЦК України та відсутність обставин, встановлених ст. 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних однорідних вимог не допускається, суд, надавши оцінку матеріалам справи, вважає таким, що відповідає вимогам закону, вчинений відповідачем односторонній правочин - заява № 3 (вих. № 06-8053 від 17.12.2013 р.) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи представника позивача, про належне виконання умов договору № 13-260-Н, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів невчасного виконання зобов'язання з передачі природного газу відповідачу, зокрема, підписання актів приймання - передачі природного газу за січень, лютий, березень 2013 року лише 25.06.2014 р.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом (ч. 2 ст. 82 ГПК України ).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1, 4, 4-2, 4-3, 4-5, 4, 7, 12, 33, 34, 38, 43, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", м. Львів, про визнання недійсним одностороннього правочину Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" - заяви № 3 (вих. № 06-8053 від 17.12.2013 р.) про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог - відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 24.04.2015 р.

Головуючий суддя Артимович В.М.

Суддя Цікало А.І.

Суддя Морозюк А.Я.