ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.04.15р. Справа № 904/1397/15
За позовом Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "ДНІПРОЦИВІЛЬПРОЕКТ" в особі Криворізької філії державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового та цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект", м. Кривий Ріг

до 1936 окремого загону механізації 26 Об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Луценко С.В., дов. № 03/350 від 08.12.2014 року, представник;

від відповідача: Поліщук В.В., дов. № 411 від 18.02.2014 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" в особі Криворізької філії Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з 1936 окремого загону механізації 26 Об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту заборгованості за договором № 16012 від 21.03.2012 року на виконання проектно-кошторисної документації у загальній сумі 9 446,66грн., з яких: 6909,92 грн. - основний борг; 1940,97грн. інфляційні втрати, 595,77 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги вмотивовані порушенням відповідачем умов договору № 16012 від 21.03.2012 року в частині своєчасного розрахунку за виготовлений робочий проект по об'єкту: "Капітальний ремонт покрівлі будівлі № 50/40 (склад) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Івана Сірка, 80" у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що 1936 окремий загін механізації 26 Об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту є бюджетною установою, яка повністю утримується за рахунок державного бюджету. Фінансування та реалізація проекту "Капітальний ремонт покрівлі будівлі № 50/30 (бано-пральний комбінат) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Івана Сірка, 80" здійснюються із залученням бюджетних коштів або коштів підприємства державної власності. За вказаних обставин відповідач вважає, що згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України істотною умовою укладеного між сторонами договору № 16012 від 21.03.2012 року має бути наявність на момент його підписання Титулу на виконання проектно-вишукувальних робіт для будівництва, затвердженого і погодженого у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України № 995 від 08.09.1997 року (в редакції від 07.03.2012 року) "Про порядок затвердження титулів будов (об'єктів), будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств державної власності". Однак, зазначений Титул на виконання проектно-вишукувальних робіт для будівництва не був затверджений колишнім командиром 1936 ОЗМ 26 ОЗ Держспецтрансслужби Яковенком Ю.Г. та не був погоджений з органом вищого рівня - Держспецтрансслужбою, до сфери управління якого належить відповідач. Таким чином, відповідач вважає, що колишній його командир Яковенко Ю.Г. не мав права підписувати спірний договір № 1612від 21.03.2012 року, а сам договір є неукладеним.

21.04.2015 року позивачем надані письмові пояснення на відзив де останній зазначає, що з боку позивача як виконавця, підрядника були виконані усі приписи статей 887, 890, 891 Цивільного кодексу України, а з боку відповідача (замовника) порушено вимоги пункту 1 статті 889 Цивільного кодексу України в частині сплати підрядникові грошових коштів після завершення усіх робіт. Укладення договору № 16012 від 21.03.2012 року та проведення відповідно до його умов робіт було розпочато після запиту замовника на виконання робіт з дефектним актом та отримання завдання на проектування. Крім того, позивач вважає, що правова позиція відповідача стосовно відсутності повноважень його колишнього командира на право підпису спірного договору не звільняє його від матеріальної відповідальності і дає йому має право зворотної вимоги до винної особи відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 21.04.2015року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2012 року між 1936 окремим загоном механізації 26 об'єднаного загону Державної спеціалізованої служби транспорту (далі - Замовник, Відповідач) та Державним підприємством "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" в особі Криворізької філії Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" (далі - Виконавець, Позивач) було укладено договір № 16012 на виконання проектно-кошторисної документації (далі - Договір) згідно з пунктом 1.1. якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе виконання робочого проекту по об'єкту: "Капітальний ремонт покрівлі будівлі № 50/40 (бано-пральний комбінат) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Івана Сірка, 80".

Технічні, економічні та інші вимоги до проектно-кошторисної документації, що є предметом договору № 16012, виконуються згідно з нормативними документами (пункт 1.2. договору).

Згідно з пунктом 2.1. договору за виконану проектно-кошторисну документацію відповідно до договору замовник перераховує виконавцю згідно з протоколом погодження про договірну ціну 7298,27 грн., у тому числі ПДВ 20% - 1216,38 грн.

Протокол погодження договірної ціни проектно-кошторисної документації також підтверджує, що між сторонами досягнута домовленість щодо розміру договірної ціни на створення (передачу) проектної документації у сумі 7298,27грн., у тому числі ПДВ 20% - 1216,38 грн. (а.с. 14).

Відповідно до пункту 1.3. договору зміст і терміни виконання окремих робіт та основних етапів визначаються календарним планом, що є невід'ємною складовою частиною даного договору.

Календарним планом робіт сторонами було погоджено, що робочий проект по об'єкту: "Капітальний ремонт покрівлі будівлі № 50/40 (бано-пральний комбінат) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Івана Сірка, 80" (проектні роботи) виконується протягом 15 календарних днів після оформлення договору та надання усіх вихідних даних. Також додатково сторонами була визначена вартість робіт у сумі 6081,89 грн. (а.с. 13).

Відповідно до пункту 1.4. договору приймання проектно-кошторисної документації здійснюється згідно з вимогами завдання на проектування або іншого документу на проведення робіт. Приймання проектно-кошторисної документації здійснюється відповідно до дефектного акту.

Відповідно до пункту 2.2. договору оплата проводиться не пізніше 10 календарних днів після підписання акту здачі-приймання проектно-кошторисної документації.

При завершенні робіт виконавець видає замовнику акт здачі-приймання проектно-кошторисної документації та проектну документацію (пункт 3.2. договору).

Замовник зобов'язаний направити виконавцю підписаний акт здачі-приймання проектно-кошторисної документації протягом 5 календарних днів від дня його одержання (пункт 3.3. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання обов'язків сторонами за цим договором (пункт 6.1. договору).

Відповідно до умов договору позивачем була виконана робота з виготовлення проектно-кошторисної документації, а саме робочий проект по об'єкту: "Капітальний ремонт покрівлі будівлі № 50/40 (бано-пральний комбінат) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Івана Сірка, 80".

Згідно з актом № 43 від 30.03.2012 року здачі-приймання проектно-кошторисної документації вказана робота була передана відповідачу (а.с. 151).

Загальна вартість робіт за вказаним актом складає 6909,92 грн. з ПДВ. У акті зазначено, що замовник претензій щодо якості виконаної проектно-кошторисної документації не має.

28.02.2013 року позивачем було направлено відповідачу вимогу №114-1/1 та лист про погашення заборгованості №558-1/1 від 06.09.2013 року (а.с.16, 19).

Також, на адресу відповідача позивачем було направлено претензію №155-1/1 від 14.03.2014 року (а.с.22).

Відповідач виконані позивачем роботи за договором у сумі 6909,92 грн. не оплатив.

Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, окрім іншого, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частин першої та другої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 887 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина перша статті 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За обставинами справи та відповідно до умов пункту 2.2. договору оплата виконаних і прийнятих робіт мала бути здійснена відповідачем не пізніше 04.04.2012 року.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 6909,92 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що інфляційні втрати нараховані за період з квітня 2012 року по січень 2015 року у сумі 1940,97грн., а 3% річних у сумі 595,77грн. - за період прострочення сплати основного боргу з 06.04.2012 року по 18.02.2015 року.

За змістом абзацу третього пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому(яких) мала місце інфляція.

Зазначене позивачем не враховано.

Згідно з пунктом 1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

З урахуванням викладеного розрахунок інфляційних втрат слід здійснювати із заборгованості у сумі 6 083,10 грн. за період з травня 2012 року по січень 2015 року за який інфляційні втрати складають 1949,82 грн.

Приймаючи до уваги вимоги статті 83 Господарського процесуального кодексу України щодо меж позовних вимог, визначені позивачем до стягнення інфляційні втрати підлягають задоволенню у заявленій ним сумі - 1940,97 грн.

За результатом перевірки розрахунку 3% річних, зробленого позивачем, встановлено, що він є невірним, так як позивачем зазначено невірний період нарахування, оскільки 3% річних має бути нарахований за період 09.04.2012 року по 18.02.2015 року із заборгованості у сумі 6 909,92 грн. будуть складати 594,06 грн., а не 595,77 грн.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню у загальній сумі 9444,95грн., з яких: 6 909,92 грн. - основний борг, 1940,97 грн. - інфляційні втрати, 594,06грн. - 3% річних. В решті позовних вимог слід відмовити.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно того, що договір № 16012 від 21.03.2012 року на виконання проектно-кошторисної документації є неукладеним з огляду на таке.

Частинами другою та третьою статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строки дії договору.

Отже, за змістом вказаних нормативних положень вбачається, що вирішення питання стосовно укладення договору є доречним на етапі погодження сторонами усіх його істотних умов, а не після його виконання, що має місце у спірних відносинах між сторонами за обставин виконання позивачем робіт за договором та прийняття їх відповідачем.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у пункті 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року (із змін. і доп.) "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

Таким чином, з урахуванням презумпції правомірності правочину, передбаченої статтею 204 Цивільного кодексу України, укладений сторонами договір є таким, що зобов'язує сторін до виконання передбачених ним обов'язків.

Відсутність запланованого бюджетного фінансування робіт за договором, на що відповідач також посилається у своїх запереченнях, не звільняє його від майнової відповідальності.

Так, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України) (пункт 1.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 25, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з 1936 окремого загону механізації 26 Об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (50083, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Івана Сірка, буд. 80, ідентифікаційний код 33179027) на користь Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" (49600, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, буд. 29, ідентифікаційний код 02497789) в особі Криворізької філії Державного підприємства "Дніпропетровський державний проектний інститут житлового і цивільного будівництва "Дніпроцивільпроект" (50002, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Пушкіна, буд. 4, ідентифікаційний код 33613494) 6909,92 грн. основного боргу, 1940,97 грн. інфляційних втрат, 594,06 грн. 3% річних, 1826,67 грн. судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.04.2015 року.

Суддя С.В. Мартинюк