РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015Справа №910/6633/15-г
За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія

"ІНГО Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іваком продукт"

про відшкодування шкоди 6 457,04 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Терещук В. С. (дов. № 53 від 02.01.2015)

Від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 23.04.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Іваком продукт" страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 6 457, 04 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.03.2015 порушено провадження у справі №910/6633/15-г та призначено до розгляду на 07.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 розгляд справи відкладено на 23.04.2015, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представників сторін та неподанням ними витребуваних судом доказів.

В судове засідання 23.04.2015 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача у судове засідання 23.04.2015 з'явився, надав суду усні пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", як страховиком та фізичною особою Бороденко Ігорем Володимировичем, як страхувальником 20.12.2012 було укладено договір страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 310559664.12 (далі - договір страхування), згідно з яким позивач прийняв на себе обов'язок відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу-автомобіля "Тойота" реєстраційний номер АА 0357 МА (надалі - застрахований автомобіль).

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника пов'язані з володінням, розпорядженням та користуванням вказаним транспортним засобом на випадок настання подій, перелік яких наведено у договорі, а саме до страхових випадків віднйоситься: пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; пожежі; стихійного лиха; падіння предметів, попадання каміння; протиправних дій третіх осіб; угону.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

27.08.2013 на проспекті Ватутіна в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), у якій громадянин Харченко Роман Олескандрович, керуючи транспортним засобом-автомобілем "Шевроле" реєстраційний номер АА 5415 КР порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого вчинив зіткнення з застрахованим позивачем автомобілем "Тойота" реєстраційний номер АА 0357 МА, що призвело до механічних пошкоджень останнього.

Із довідки ВДАІ України № 9254907 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що транспортний засіб - автомобіль "Шевроле" реєстраційний номер АА 5415 КР, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення майнової шкоди автомобілю "Тойота" реєстраційний номер АА 0357 МА, знаходився під керуванням громадянина Харченко Р. О. та належить на праві власності відповідачу.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2013 (справа № 755/21287/13-п) Харченко Р. О. за вчинення вказаного ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпА, та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Із зазначеної постанови, крім того, вбачається, що Харченко Роман Олександрович працює менеджером зі збуту у відповідача - Товаристві з обмеженою відповідальністю "Іваком продукт".

Відповідно до ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Тобто, за укладеним договором одна сторона за договором зобов'язалася за винагороду (страховий внесок), котра сплачується іншою стороною, відшкодувати їй збитки, завдані застрахованому транспортному засобові в результаті настання визначеного договором страхового випадку.

Після вказаної ДТП страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодуванні та надав всі необхідні документи.

Згідно звіту Фізичної особи - підприємця № 906 про оцінку автомобіля "Тойота" реєстраційний номер АА 0357 МА від 17.09.2013, страхового акту № 103042 від 12.09.2013 позивачем на виконання умов договору страхування виплачено на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 6 457, 04 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 11213 від 18.09.2013 (копія наявна в матеріалах справи).

Таким чином, до позивача, на думку останнього, перейшло в межах вказаної суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вина Харченко Р. О. встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації ним автомобіля "Шевроле" реєстраційний номер АА 5415 КР та завдання майнової шкоди автомобілю "Тойота" реєстраційний номер АА 0357 МА, відшкодовується відповідачем, оскільки відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, та відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду не таке:

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано шкоду у результаті її порушеного права має право на її відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

При дослідженні наданих позивачем доказів на підтвердження вартості витрат, пов'язаних із відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля, з урахуванням зносу, судом було враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, документами, які підтверджують дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним вказаного вище ремонтом автомобіля, є звіт ФОП Ханжин О. О. № 906 про оцінку автомобіля "Тойота" реєстраційний номер АА 0357 МА від 17.09.2013 і платіжне доручення № 11213 від 18.09.2013 якими підтверджується факт перерахування коштів на рахунок страхувальника. Зокрема, судом враховано, що наведені у вказаному розрахунку роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із тими пошкодженнями, які зазначені у первинній довідці ВДАІ.

Відтак, розмір фактичних витрат позивача, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля "Тойота" реєстраційний номер АА 0357 МА, склав 6 457, 04 грн. Тому, суд визнає за законні та обґрунтовані вимоги позивача, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

З матеріалів справи слідує, що позивач з метою отримання коштів від відповідача 27.01.2014 звернувся до відповідача із претензією (вих. № 06055) про виплату страхового відшкодування . Дана заява із доданими до неї документами, які необхідні для виплати страхового відшкодування на користь позивача, була отримана відповідачем, але залишена без реального реагування.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, суд визнає за законні та обґрунтовані вимоги позивача, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іваком продукт" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, будинок 12; ідентифікаційний код 34487830) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м. Київ, вул. Воровського, будинок 33; ідентифікаційний код 16285602) 6 457 (шість тисяч чотириста п'ятдесят сім) грн. 04 коп. страхового відшкодування та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л. Д.

Дата підписання повного тексту рішення: 29.04.2015.