номер провадження справи 18/27/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.04.2015 Справа № 908/837/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИТАЛ ПРИНТ" (03186, місто Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 5-А)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69096, АДРЕСА_1)

про стягнення 24360,00 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, виписка з ЄДР № 519481 від 21.03.2013 р.

До господарського суду Запорізької області 11.02.2015 р. звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИТАЛ ПРИНТ" з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист порушених виключних майнових авторських прав шляхом стягнення суми компенсації в розмірі 24260,00 грн. за розповсюдження двох футболок з зображенням козака та тризуба з орнаментом, які є об'єктом авторського права. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач за ліцензійним договором № 23/04/14-1 від 23.04.2014 р. набув у фізичної особи ОСОБА_2, яка є автором двох творів образотворчого мистецтва (козака з великим чубом-оселедцем, одягнутого у вишиванку, прикрашену характерним орнаментом із птахом на правому плечі; тризубу, внутрішня частина якого заповнена оригінальним орнаментом), виключні права на використання цих творів - об'єктів авторського права, зокрема, шляхом нанесення об'єктів на предмети господарчого вжитку, в тому числі футболки та розповсюдження такої продукції, а також виключні права дозволяти та забороняти вчинення таких дій третіми особами на території всіх країн світу протягом усього строку дії таких виключних прав. Відповідачем без дозволу ТОВ «ДІДЖИТАЛ ПРИНТ» (власника виключних майнових авторських прав на використання об'єктів) використано об'єкти авторського права - твори образотворчого мистецтва, а саме: зображення козака з великим чубом-оселедцем, одягнутого у вишиванку, прикрашену характерним орнаментом із птахом на правому плечі; зображення тризубу, внутрішня частина якого заповнена оригінальним орнаментом. Реалізація відповідачем контрафактних примірників футболок з нанесеними на них зображеннями об'єктів, підтверджується видатковою накладною № РН-000296 від 09.12.2014 р., рахунком-фактурою № ТП-0000296 від 28.11.2014 р., а також відеозаписом розпакування надісланого відповідачем відправлення з товарами. Розповсюдження (реалізація, продаж) відповідачем контрафактної продукції є порушенням прав позивача, як особи яка має виключні майнові авторські права на використання спірних об'єктів авторського права. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 14, 15, 50, 52 Закону України "Про авторське право та суміжні права", ст.ст. 19, 23, 432 ЦК України, постанову Пленуму ВСУ № 5 від 04.06.2010 р., постанову Пленуму ВГСУ № 12 від 17.10.2012 р.

Ухвалою суду від 16.02.2015 р. порушено провадження у справі № 908/837/15-г, справі присвоєно номер провадження 18/27/15, судове засідання призначено на 18 березня 2015 р. В судових засіданнях оголошувалися перерви до 31.03.2015 р. та 09.04.2015 р. Строк вирішення спору продовжувався, розгляд справи відкладався на 16.04.2015 р. у позивача витребувано повторно первинний файл, яким підтверджується передача ОСОБА_2 товариству з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИТАЛ ПРИНТ" обох об'єктів авторського права.

Позивач через канцелярію суду 15.04.2015 р. надав клопотання про приєднання до матеріалів справи CD-диску з записом вихідних матеріалів творів у форматі файлу PNG. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач проти позову заперечив, свою правову позицію виклав у відзиві, який надано до суду 17.03.2015 р. Заперечення вмотивовані не доведеністю перебування відповідного веб-сайту та розміщеної на ньому інформації в розпорядженні особи, якій пред'явлено позовні вимоги. Надані позивачем докази (видаткова накладна, рахунок-фактура) містять підпис та відбиток печатки відповідача, проте зазначені докази підтверджують виключно здійснення в межах господарської діяльності відповідача поставки неконкретизованих товарів особі, яка не залучена до участі у справі та без зазначення адреси та контактних даних. Інших доказів, які б підтверджували факт порушення виключних майнових прав позивача протиправною поведінкою відповідача суду не надано. Експрес-накладна ТОВ «Нова пошта» № 9978 свідчить про факт відправлення приватною особою ОСОБА_1 товару «одяг» на ім'я ФОП ОСОБА_3 на адресу: м. Київ, відділення № 6, вул. М. Василенка, 2. Тобто відправлення товару «одяг» здійснено не відповідачем, а фізичною особою ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3 Звернуто увагу суду, що згідно п. 8, 9, 10 Умов надання послуг до Публічного Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта» (редакція п. 2.3 Умов, що діє з 25.09.2014 року) для оформлення відправлення фізичній особі не передбачено підтвердження представнику ТОВ «Нова пошта» (експедитору) даних про особу відправника зокрема шляхом надання документів, що підтверджують особу. В цей же час для одержання відправлення згідно п. 11 Умов, юридичним особам і фізичним особам-підприємцям необхідно надати представнику ТОВ «Нова Пошта» довіреність із повноваженнями на отримання цього відправлення та документ, який підтверджує особу згідно з довіреністю (паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; водійське посвідчення - для відправлень оголошеною вартістю до 10000 грн. Фізичні особи-підприємці можуть отримати відправлення особисто без довіреності, показавши тільки паспорт громадянина України, або паспорт громадянина України для виїзду за кордон, або водійське посвідчення для відправлень оголошеною вартістю до 10000 грн. Зображення начебто контрафактних товарів наданих до позову не відповідають вимогам ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України, так як із них не виявляється можливим встановити, що саме відображено на вказаних зображеннях, ким, коли і в який спосіб ці зображення були виконані та де містяться оригінали цих зображень. Зображення «Фотокопії сторінок сайту відповідача з зображеннями контрафактних товарів» також не є належними та допустимими доказами виходячи зі змісту ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України, як, зокрема, не засвідчені належним чином. Так, відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», копією електронного документа є візуальне подання цього документа на папері, яке засвідчене у порядку встановленому законодавством. Простий знімок з екрану, на якому у вікні браузера відкрито веб-сторінку, роздруківка її вмісту, а також збереження відображеної в браузері веб-сторінки у вигляді окремого файлу, не можуть бути прийняті судом у якості належного доказу. Позивачем не доведений факт піратства, а саме виготовлення та реалізація відповідачем в Інтернет-магазині «Fattine.com.ua» футболки з малюнками в структурі яких використано зображення об'єктів, оскільки позивачем не надано суду експертного дослідження, яке б могло підтвердити або спростувати факт відтворення або копіювання відповідачем об'єктів авторського права. Виходячи з неможливості встановлення фактичних обставин, що входять до предмету доказування з даної справи, недоведеності можливого використання об'єктів авторського права (зокрема, в частині факту, способу та обсягу їх використання; причинного зв'язку між діяльністю відповідача та використанням спірних творів тощо), просили в позові відмовити.

Відповідно до статті 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 435 ЦК України, встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права", автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Як роз'яснено у пункті 29 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", з огляду на приписи статі 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач, зокрема, повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Частиною 2 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Відповідно пунктів 51.2., 51.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації.

У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до положень частини 2 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Для повного, об'єктивного та всебічного вирішення спору існує дійсна потреба у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, висновок експерта(ів) у справі не можуть замінити інші засоби доказування, отже заслухавши пояснення сторін, враховуючи предмет позовних вимог та коло спірних питань, що постали при розгляді даної справи, суд дійшов висновку про необхідність призначення комплексної судової експертизи з питань інтелектуальної власності та комп'ютерно-технічних питань у даній справі.

Згідно зі ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у ст. 31 цього Кодексу. Сторони і прокурор, який бере участь в судовому процесі, мають право до початку проведення судової експертизи заявити відвід судовому експерту в порядку та з підстав, зазначених у частинах п'ятій і шостій статті 31 цього Кодексу.

Представники сторін не скористалися своїм правом щодо пропонування господарському суду питань, які мають бути поставлені на вирішення судовим експертам, а також щодо експертної установи, якій слід доручити проведення експертизи.

З метою повного, всебічного розгляду справи, враховуючи, що вирішення питання про факт порушення відповідачем ст.ст. 426, 432, 435 ЦК України, ст. 14, ч. 1 ст. 50, ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» потребує спеціальних знань суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність призначення комплексної судової експертизи з питань інтелектуальної власності та комп'ютерно-технічних питань, проведення якої вирішив доручити експертам Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності.

Обираючи експертну установу, суд виходив з того, що Науково-дослідний центр судової експертизи з питань інтелектуальної власності належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважений здійснювати судово-експертну діяльність у сфері інтелектуальної власності. Центр є державною спеціалізованою установою, що здійснює судово-експертну діяльність та повністю утримується за рахунок коштів державного бюджету. Зона територіального обслуговування поширюється на всю територію України. Метою діяльності Центру є задоволення потреб органів дізнання, досудового слідства, судових органів, інших державних органів та надання державних послуг юридичним та фізичним особам із забезпечення їх незалежною, кваліфікованою і об'єктивною експертизою з питань інтелектуальної власності, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити комплексну судову експертизу з питань інтелектуальної власності та комп'ютерно-технічних питань, проведення якої доручити експертам Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26).

2. На вирішення експертам поставити наступні питання:

1) Які реквізити (дата, час створення та/або модифікації; формат; версія програми, дата створення/модифікації доріжки(ок) тощо) та вміст мають файли/файл на представленому ТОВ «ДІДЖИТАЛ ПРИНТ» оптичному диску 29918ВВ11251 (аркуш справи 93) з записом вихідних матеріалів творів?

2) Якщо вміст файлу(ів) є графічним на представленому оптичному диску 29918ВВ11251 (аркуш справи 93), чи відповідає він графічному зображенню творів образотворчого мистецтва: козака з великим чубом-оселедцем, одягнутого у вишиванку, прикрашену характерним орнаментом із птахом на правому плечі; тризубу, внутрішня частина якого заповнена оригінальним орнаментом, що наведені у додатку № 1 до ліцензійного договору № 23/04/14-1 від 23.04.2014 р. (аркуш справи 17) та окремо відтворені на паперовому носії формату А-4 (аркуші справи 26, 27), виключні майнові права на використання яких передані ТОВ «ДІДЖИТАЛ ПРИНТ»?

3) Чи є зображення, що розміщені на представлених футболках білого та синього кольорів, відтворенням творів образотворчого мистецтва: козака з великим чубом-оселедцем, одягнутого у вишиванку, прикрашену характерним орнаментом із птахом на правому плечі та тризубу, внутрішня частина якого заповнена оригінальним орнаментом, що наведені у додатку № 1 до ліцензійного договору № 23/04/14-1 від 23.04.2014 р. (аркуш справи 17) та окремо відтворені на паперовому носії формату А-4 (аркуші справи 26, 27), виключні майнові права на використання яких передані ТОВ «ДІДЖИТАЛ ПРИНТ»?

4) Чи є твір образотворчого мистецтва - тризуб, внутрішня частина якого заповнена оригінальним орнаментом, таким, що не охороняється авторським правом, оскільки є похідним від зображення державного символу України: Малого Гербу України?

3. Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків при проведенні комплексної судової експертизи з питань інтелектуальної власності та комп'ютерно-технічних питань у справі № 908/837/15-г.

4. Зобов'язати сторони виконувати усі вимоги експертів експертної установи, сприяти в проведенні експертизи надавати/направляти експерту необхідні (додаткові) для вирішення поставлених питань документи/зразки/первинні файли.

5. Витрати по проведенню комплексної судової експертизи з питань інтелектуальної власності та комп'ютерно-технічних питань покласти на товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИТАЛ ПРИНТ» та зобов'язати сплатити рахунок на оплату проведення комплексної судової експертизи з питань інтелектуальної власності та комп'ютерно-технічних питань протягом п'яти банківських днів після його отримання.

6. Висновок комплексної судової експертизи з питань інтелектуальної власності та комп'ютерно-технічних питань направити до господарського суду Запорізької області разом із матеріалами справи № 908/837/15-г.

7. Копію цієї ухвали направити сторонам, Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26).

Суддя В.В.Носівець