КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Справа№ 910/28027/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зеленіна В.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Ничка Ю.В.,

від відповідача -Єгоров С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агенство «Інфокон» №2502/01-Ю від 25.02.2015

на рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2015

у справі №910/28027/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Реклама 24», м. Київ

до приватного акціонерного товариства «Агенство «Інфокон», м. Київ

про стягнення 16869грн.10коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.02.2015 (суддя Плотницька Н.Б.) задоволено позов ТОВ «Реклама 24» та стягнуто з ПрАТ «Агенство «Інфокон» 11725грн.92коп. заборгованості за договором про надання рекламних послуг №17.6.2013-15 від 05.04.2013, 2762грн.82коп. - 20% річних, 2380грн.36коп. інфляційних втрат та 1827грн. витрат по оплаті судового збору. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач не виконав свого зобов'язання з оплати наданих позивачем рекламних послуг на виконання умов вказаного договору.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт зазначає про те, що був неналежним чином повідомлений про розгляд справи у господарському суд міста Києва та не отримував листа про зміну кредитора у спірному зобов'язанні, тому не міг виконати своїх зобов'язань з оплати наданих послуг.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

05.04.2013 між ТОВ "Рекламне агентство "Люкс Реклама" (виконавець) та ПрАТ "Агентство "Інфокон" (замовник) було укладено договір №17.6.2013-15 про надання рекламно-інформаційних послуг, відповідно до якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати послуги з виготовлення та/або розміщення рекламно-інформаційних матеріалів, а замовник зобов'язується приймати послуги та своєчасно їх оплачувати (п.п. 1.1. договору).

Договір набув чинності з дати підписання та діяв до 31.12.2013 (п. 11.1. договору).

Пункт 3.2. договору встановлює, що замовник зобов'язується оплачувати вартість наданих послуг на умовах 100% передоплати у строках, що визначені додатками до договору.

Відповідно до п. 4.1. договору здавання-приймання наданих виконавцем послуг здійснюється шляхом складення та підписання сторонами актів здавання-приймання наданих послуг.

Як встановлено судом, на виконання умов вказаного договору ТОВ "Рекламне агентство "Люкс Реклама" було надано, а відповідачем прийнято послуг на загальну суму 11 725 грн. 92 коп., що підтверджується актом про надання послуг №РК711 від 01.10.2013, підписаним сторонами, належним чином засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з оплати наданих послуг.

19.03.2014 між ТОВ "Рекламне агентство "Люкс Реклама" (цедент) та ТОВ "Реклама 24" (цесіонарій) було укладено договір №19.3.2014-10 про відступлення права вимоги (основний договір), відповідно до якого цедент відступає цесіонарію право вимоги по оплаті за послуги на підставі договору №17.6.2013-15 від 05.04.2013, в обсягах та на умовах, встановлених цим договором (п. 1.1. договору №19.3.2014-10).

Відповідно до п. 1.2. договору №19.3.2014-10 цесіонарій набуває право вимагати від боржника за основним договором належного виконання зобов'язань, а також усі права в обсягах та на умовах основного договору та чинного законодавства стосовно виконання, невиконання або порушення умов основного договору.

13.05.2014 позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою щодо оплати наданих за договором №17.6.2013-15 від 05.04.2013 послуг, проте останній з позивачем не розрахувався.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з позом до відповідача про стягнення 16869 грн. 10 коп. заборгованості за договором про надання рекламних послуг, а саме: 11725 грн. 92 коп. основного боргу, 2 762 грн. 82 коп. 20 % річних та 2 380 грн. 36 коп. інфляційних втрат.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За правилами статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується те, що відповідач у визначені строки плату за надані послуги повністю не вніс. При цьому сам відповідач не заперечує наявність заборгованості. В поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає лише про те, що був неналежним чином повідомлений про розгляд справи у господарському суд міста Києва та не отримував листа про зміну кредитора у спірному зобов'язанні, тому не міг виконати своїх зобов'язань з оплати наданих послуг.

Проте, такі доводи відповідача не можуть бути підставою для несплати отриманих послуг.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про зміну кредитора в зобов'язанні та лист-вимога про сплату заборгованості, а також ухвали суду, надсилались відповідачу на адресу 04053, м. Київ, вул. Артема, 27, яку вказано самим відповідачем в поданій апеляційній скарзі як адресу місцезнаходження відповідача.

Одночасно з цим необхідно зауважити, що у тому випадку коли б боржник і не знав про зміну кредитора у зобовязанні, то мав би його виконати перед первісним кредитором і таке виконання йому б було зараховано. Проте боржник своє зобов'язання не виконав взагалі.

За викладених обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 11725грн.92коп. заборгованості з оплати рекламних послуг згідно укладеного сторонами договору №17.6.2013-15 від 05.04.2013.

Також, правомірними є висновки суду щодо стягнення з відповідача 2762грн. 82 коп. - 20% річних, що передбачено пунктом 9.2 договору, та 2 380 грн. 36 коп. інфляційних втрат.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2015 у справі №910/28027/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агенство «Інфокон» - без задоволення.

2. Справу №910/28027/14 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді Б.О. Ткаченко

В.О. Зеленін