ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р.Справа № 916/3491/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Разюк Г.П.,

суддів: Петрова М.С., Колоколова С.І.,

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача - Вергелес Ю.О., довіреність № 17, дата видачі : 10.12.14р.;

Юрченко Є.С., довіреність №9 від 24.10.14р. /в судовому засіданні від 12.03.15р./

від відповідача - Ногай Д.С., довіреність № б/н, дата видачі : 02.02.15р.;

(третя особа не використала законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлена належним чином (див. - повідомлення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" від 13.03.15р.- п.п.4 п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.14р. №01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції")

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „ФІНРОСТБАНК", м.Одеса

в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК" Волкова Олександра Юрійовича

на рішення господарського суду Одеської області від 26.01.2015 року

по справі № 916/3491/14

за позовом скаржника

до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Порто-Франко", м.Одеса

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю „Бізнес та інформаційні технології", м.Донецьк

про визнання незаконним звернення стягнення на грошові кошти та стягнення безпідставно списаних 35 000 000 грн.,

/повна фіксація судового процесу здійснювалась відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України/.

Встановив:

У серпні 2014 р. Публічне акціонерне товариство „ФІНРОСТБАНК" (далі по тексту - ПАТ „ФІНРОСТБАНК") в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ФІНРОСТБАНК" Волкова О.Ю. звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк ( далі - ПАТ АБ ) „Порто-Франко" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ „Бізнес та інформаційні технології" про визнання незаконним звернення стягнення на грошові кошти та стягнення безпідставно списаних грошових коштів в сумі 35 000 000 грн..

Підставою позовних вимог з посиланням на приписи ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", ст. ст. 525,526,530,590,626,629 ЦК України, ст. ст. 1,2,36,52 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивач визначив протиправне звернення відповідачем стягнення на грошові кошти позивача, що були розміщені на депозитному рахунку за договором міжбанківського вкладу (депозиту) № 271213.03-МБД від 27.12.2013р. та передані в заставу ПАТ АБ „Порто-Франко" за договором застави майнових прав від 27.12.2013р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 888/1-13 від 27.12.2013р..

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.01.2015 року (головуюча суддя Гуляк Г.І., судді Степанова Л.В., Демешин О.А.) у позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, ПАТ "ФІНРОСТБАНК" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "ФІНРОСТБАНК" в повному обсязі, а саме визнати незаконним звернення стягнення ПАТ АБ „Порто-Франко" на грошові кошти у сумі 35 000 000грн. в рахунок погашення заборгованості ТОВ „Бізнес та інформаційні технології" за кредитним договором № 888/1-13 від 27.12.2013р. та стягнути з ПАТ АБ „Порто-Франко" на користь ПАТ „ФІНРОСТБАНК" безпідставно списані грошові кошти у сумі 35000000грн..

Апелянт вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та не відповідає вимогам закону та обставинам справи, а тому підлягає скасуванню. На думку скаржника протягом розгляду справи суд не здійснив належних заходів для витребування доказів по справі від третьої особи щодо не належного виконання нею умов кредитного договору, що унеможливило усесторонній та об`єктивний розгляд справи, оскільки підтвердження або спростування цього факту є одним з основних моментів у спірних правовідносинах, та його встановлення є вирішальним для розгляду справи по суті та ухвалення справедливого рішення.

Крім того, суд допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні, дійсним обставинам справи, оскільки визнаючи протиправність дій відповідача, суд повинен був ухвалити рішення, яким захистити порушенні права позивача та задовольнити позовні повністю або частково. Також скаржник зазначив, що судом навіть не здійснено спроби застосувати аналогію права.

Правова позиція щодо неможливості стягнення в судовому порядку заборгованості неплатоспроможного банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" суперечить нормам чинного законодавства України та не відповідає правовій позиції Верховного суду України по справі №3-112гс11, викладеній у постанові від 24.10.2011р..

Скаржник зазначає, що зверненням стягнення на належні позивачу грошові кошти в сумі 35000000 грн., що були розміщені на депозитному рахунку в ПАТ АБ „ Порто-Франко", відповідач порушив вимоги п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України „ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тобто безпідставно збагатився за рахунок позивача, тому суд відповідно до ст.ст. 509, 1213 ЦК України мав покласти на ПАТ АБ „Порто-Франко" обов'язок повернення грошових коштів в сумі 35000000грн., а не відмовляти у задоволенні позовних вимог.

Також скаржник зазначив, що текст рішення господарського Одеської області від 26.01.2015р. по справі №916/3491/14 повністю співпадає з текстом рішення господарського Одеської області від 28.01.2015р. по справі №916/3492/14, що на його думку є грубим порушенням колегією принципу незалежності суддів.

Розглянувши матеріали справи, пояснення представників сторін, доводи апеляційної скарги та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого рішення, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 27.12.2013р. між ПАТ „ФІНРОСТБАНК" - (Вкладник) та ПАТ АБ „Порто-Франко" (Банк) укладено договір міжбанківського вкладу (депозиту) №271213.03-МБД ( а.с. 14-15).

У відповідності до умов договору вкладник передає банку, а банк приймає грошові кошти на умовах та в порядку, визначених цим договором /п.п. 1.1/.

П.п. 1.2. визначено, що сума вкладу становить 35000000грн. Сума вкладу складається з суми первинного внеску і збільшується на суму всіх додаткових внесків.

Згідно з п.п. 1.3, 1.4 вклад розміщується на строк з 27.12.2013р. до 26.06.2015р. включно та проценти нараховуються на суму вкладу з розрахунку 6,5% річних. Сплата вкладнику нарахованих процентів за користування вкладом здійснюється щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця та у день повернення вкладу або у день розірвання договору згідно до графіку, викладеного у п.п. 2.2.3 договору.

Відповідно до п.п. 4.1 договір набуває чинності з дня його підписання сторонами і скріплення печатками та перерахування вкладником суми вкладу і діє до спливу строку розміщення вкладу за цим договором чи до дати розірвання договору з підстав передбачених договором або чинним законодавством України.

27.12.2013р. між ПАТ АБ „Порто-Франко" та ТОВ „ Бізнес та інформаційні технології" (далі по тексту - позичальник) укладено кредитний договір (відзивна реверсивна кредитна лінія) №888/1-13, згідно якого банк на умовах цього договору надає позичальнику кредит в вигляді відзивної реверсивної кредитної лінії з лімітом в сумі 35000000грн. на строк з 27.12.2013р. по 26.06.2015р. з виплатою 7% річних на поповнення оборотних коштів. Позичальник зобов`язується належним чином використовувати та повернути банку кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно в останній або передостанній робочий день місяця звітного місяця/п.3.3/, комісії в відповідності з умовами договору і тарифами банку, а також виконати всі інші зобов`язання в строки, визначені договором ( а.с. 45-50).

У відповідності до п.5.1.6, 4.2.11 ПАТ АБ „Порто-Франко" має право достроково стягнути з позичальника кредит та нараховані проценти та/або заявити вимоги за договором забезпечення у випадку порушення або невиконання позичальником умов договору та виникнення загрози поверненню кредиту.

Того ж дня, між ПАТ „ФІНРОСТБАНК" /заставодавець/" та ПАТ АБ „Порто-Франко" /заставодержатель/ укладено договір застави майнових прав №1448/13-ЮР /а.с.16,17/, предметом якого є забезпечення вимоги заставодержателя за кредитним договором №888/1-13 від 27.12.2013р. між заставодержателем та ТОВ „ Бізнес та інформаційні технології", а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому стосовно:

- повернення отриманої суми кредиту, сплати відсотків, комісій, неустойок у повному обсязі;

- відшкодування можливих збитків, завданих заставодержателю невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором;

- відшкодування можливих втрат заставодержателя по здійсненню його вимог, забезпечених заставою, в тому числі витрат, які понесені ним внаслідок звернення стягнення на предмет застави, визначений в п. 1.2. договору.

Згідно п. 1.2. предметом договору є майнові права за договором міжбанківського вкладу ( депозиту ) №271213.03-МБД від 27.12.2013р., укладеним між заставодержателем та заставодавцем, передані заставодавцем в заставу заставодержателю з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором.

При цьому, згідно з п. п. 5.1, 5.3 договір застави майнових прав №1448/13-ЮР від 27.12.2013р. передбачено, що Заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави, в тому числі і достроково: 5.1.1 якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні суми кредиту та (або) при повній або частковій несплаті відсотків, у встановлені кредитним договором строки; 5.1.2 у випадку прийняття рішення про реорганізацію Заставодавця та (або) Позичальника, порушення справи про банкрутство або відкриття ліквідаційної процедури відносно Заставодавця та (або) Позичальника, при цьому строки виконання зобов'язань за кредитним договором вважаються такими, що настали з наступного дня, наступного за днем, коли Заставодержатель дізнався про реорганізацію, порушення справи про банкрутство або відкритті ліквідаційної процедури відносно Заставодавця та (або) Позичальника; 5.1.3 якщо до настання строку виконання зобов'язань щодо повернення суми кредиту та (або) процентів за кредитним договором Заставодавець та (або) Позичальник надасть Заставодержателю письмову заяву про повну або часткову неспроможність виконати їх; 5.1.4 у випадку пред'явлення Заставодержателем вимоги до Позичальника про дострокове погашення кредиту та процентів в порядку, передбаченому кредитним договором; 5.1.5 в інших випадках, передбачених Законом України „Про заставу" та іншими нормативними актами законодавства України. При зверненні стягнення на предмет застави і переході до Заставодержателя майнових прав за договором банківського вкладу, Заставодержатель, використовуючи надане йому Заставодавцем право, самостійно списує вклад та нараховані і невиплачені на вклад проценти за договором банківського вкладу на дату невиконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором з рахунків Заставодавця, відкритих в АБ „Порто-Франко", на виконання договору банківського вкладу, для погашення заборгованості Позичальника за кредитним договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

27.12.13р. ПАТ „ФІНРОСТБАНК" виконано свої зобов'язання за договором міжбанківського вкладу (депозиту) № 271213.03-МБД від 27.12.2013р. та надано ПАТ АБ „Порто-Франко" кошти в сумі 35 000 000 грн., що підтверджується випискою з поточного рахунку №1213.980 за період з 01.01.2013р. по 01.01.2014р. /а.с. 34/.

ПАТ АБ „Порто-Франко" виконано свої зобов'язання за кредитним договором № 888/1-13 від 27.12.2013р. та видано ТОВ „Бізнес та інформаційні технології" кредит в сумі 35000000грн., що підтверджено довідкою про рух коштів на рахунку позичальника /а.с.55/.

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.07.2014р. за №55 на підставі постанови Правління Національного банку України від 15.07.2014р. № 409 "Про віднесення ПАТ „ФІНРОСТБАНК" до категорії неплатоспроможних", у відповідності п. 2 ч. 5 ст. 12 та ст. 34 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". З 16.07.2014р. розпочато процедуру виведення ПАТ „ФІНРОСТБАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 16.07.2014р. по 16.10.2014р. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ „ФІНРОСТБАНК" Волкова О.Ю. /а.с. 20/.

17.07.2014р. ПАТ АБ „Порто-Франко" вих. №04/1858 звернулося до ТОВ „Бізнес та інформаційні технології" з вимогою про дострокову сплату кредиту та процентів за ним /а.с.67/ та за вих. №04/1861 повідомило ПАТ АТ „ФІНРОСТБАНК" про звернення стягнення на грошові кошти, що містяться на рахунку №002, на підставі договору застави майнових прав №1448/13-ЮР від 27.12.2013р. в рахунок погашення заборгованості ТОВ „Бізнес та інформаційні технології" по кредитному договору №888/1-13 від 27.12.2013р. в зв`язку із вірогідністю неповернення кредиту та відсотків за користування кредитом, а також погіршенням фінансово-господарського стану останнього / а.с. 18/. Фактично кошти з депозитного рахунку позивача були списані відповідачем 11.08.2014р. /а.с.55/.

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.09.2014р. за № 103 на підставі постанови Правління Національного Банку України від 26.09.2014р. № 610 "Про віднесення ПАТ АБ „Порто-Франко" до категорії неплатоспроможних", керуючись п. 2 ч. 5 ст. 12 та ст. 34 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочинала з 29.09.2014р. процедуру виведення ПАТ АБ „Порто-Франко" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасова адміністрація запроваджувалась строком на три місяці з 29.09.2014р. по 29.12.2014р. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ АБ „Порто-Франко" Красюка І.І..

11.08.14 за вих. 1493 ПАТ „ФІНРОСТБАНК" надіслало відповідачу лист №1493, де вказувало, що на момент введення тимчасової адміністрації термін погашення зобов'язань ТОВ „Бізнес та інформаційні технології" за кредитним договором № 888/1-13 від 27.12.2013р. ще не настав, тому ПАТ АБ „Порто-Франко" не має законних підстав для здійснення договірного списання депозитних коштів в односторонньому порядку.

Означене не відповідає дійсності, оскільки на момент списання депозитних коштів ПАТ "ФІНРОСТБАНК" семиденний термін виконання вимоги ПАТ АБ „Порто-Франко" до ТОВ „Бізнес та інформаційні технології" про повернення кредиту та відсотків минув.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У відповідності до ч. 1 ст. 574 ЦК України Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 20 Закону України „Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

В той же час, згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема:

задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів);

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладниками визнаються лише фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що АТ „ФІНРОСТБАНК" не є вкладником по відношенню до ПАТ АБ „Порто-Франко" в розумінні положень ст. 2 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на задоволення вимог АТ „Фінростбанк" до ПАТ АБ „Порто-Франко" щодо стягнення спірної суми грошових коштів розповсюджується визначені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження щодо задоволення вказаних вимог, тому стягнення з відповідача на користь позивача суми безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 35 000 000 гривень здійснити неможливо.

За змістом ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Оскільки, як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивач є кредитором ПАТ АБ „Порто-Франко", на якого поширюються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вимоги позивача (у т. ч. спірні) до відповідача під час запровадження у нього тимчасової адміністрації не можуть бути задоволені, що зумовлює висновок про відмову в задоволенні позовних вимог.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у разі прийняття рішення про ліквідацію банку позивач не позбавлений можливості захистити свої права на грошові кошти, в позасудовому порядку, встановленому розділом VII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта в частині суперечності висновків місцевого господарського суду, оскільки попри встановлені в ході розгляду справи порушення з боку ПАТ АБ „Порто-Франко" вимог Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», захист порушених прав позивача у вигляді стягнення безпідставно отриманих коштів в примусовому порядку не може бути реалізований через встановлені ст. 36 цього Закону обмеження.

Що стосується доводів апелянта стосовно відмови в задоволенні позову в частині визнання незаконним звернення стягнення ПАТ АБ „Порто-Франко" на грошові кошти у сумі 35 000 000грн. в рахунок погашення заборгованості ТОВ „Бізнес та інформаційні технології" за кредитним договором № 888/1-13 від 27.12.2013р., колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

В розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Натомість, зазначені вище положення законодавства не передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання неправомірними дій господарюючого суб'єкта, що не є органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування. , їхніх посадових і службових осіб; вказуючи у касаційній скарзі на наведену у статті 16 Цивільного кодексу України можливість обрання способу іншого способу судового захисту порушеного права, позивач не навів будь-якого положення закону чи укладеного договору щодо спірного способу захисту, як це вказано в даній статті.

Вимоги про визнання незаконним звернення стягнення ПАТ АБ „Порто-Франко" на грошові кошти у сумі 35 000 000грн. в рахунок погашення заборгованості ТОВ „Бізнес та інформаційні технології" за кредитним договором № 888/1-13 від 27.12.2013р. за своєю сутністю є встановленням юридичного факту, що підлягає з'ясуванню судами в межах розгляду позову та не призводить до відновлення порушеного права та у разі їх задоволення не може бути виконані в примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Неналежність обраного способу судового захисту є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволені відповідної позовної вимоги.

Відтак, місцевий господарський суд законно та обґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог в цій частині.

Апелянт помилково ототожнює дії відповідача по зверненню стягнення на предмет застави з правочином, і наполягає на застосуванні до вказаних правовідносин положень ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Що стосується тверджень скаржника про нездійснення судом всіх необхідних дій для встановлення наявності зобов'язань 3-ї особи, судова колегія зазначає, що про їх відсутність стверджує саме скаржник, отже згідно з приписами ст. 33 ГПК України на нього і покладено обов'язок доказування цих тверджень і обставин, натомість з матеріалів справи вбачається, що ТОВ „Бізнес та інформаційні технології" щомісячні відсотки за користування кредитом не сплачувала /а.с.54/, що надало право ПАТ АБ „Порто-Франко" вимагати повернення кредиту у повному обсязі.

Щодо твердження про те, що текст оскарженого рішення господарського суду Одеської області співпадає з текстом рішення від 28.01.2015р. по справі №916/3492/14, то колегія суддів зазначає, що ідентичність правової позиції різних суддів при розгляді аналогічних справ є позитивним явищем, натомість неоднакове застосування судами одних і тих самих норм матеріального та процесуального права у подібних правовідносинах відповідно до СТ.111-16 ГПК України є підставою для перегляду судових рішень Верховним судом України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим і не вбачає підстав для його зміни або скасування.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 49, 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 26.01.2015 року по справі № 916/3491/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „ФІНРОСТБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК" Волкова Олександра Юрійовича - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до ст. 110 ГПК України постанова може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 21.04.2015 р.

Головуючий суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петрова

Суддя С.І. Колоколов