КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа№ 910/3076/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання: Степанець О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Бєлячкова О.В. - довіреність №2-291 від 29.12.2014р.;

від відповідача: Ковригін О.В. - довіреність №5-у від 26.12.2014р.; Куксенко П.Р. - довіреність №28-у від 26.12.2014р.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду міста Києва від 11 березня 2015 року,

у справі №910/3076/15-г (суддя: Любченко М.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення 81289,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення основного боргу в сумі 4819,32 грн., пені в розмірі 12535,38 грн., штрафу в сумі 3372,60 грн. 3% річних в розмірі 4819,32 грн. та інфляційних витрат в сумі 12382, 26 грн. (т. І, а.с.3-6).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11 березня 2015 року по справі № 910/3076/15-г позов задоволено частково. (т. І, а.с.141-146).

ДП "Укравтогаз" звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11 березня 2015 року у справі №910/3076/15-г в частині заборгованості щодо оплати отриманої продукції згідно договору купівлі-продажу від 15.09.2011 року №252-К/265/11-К та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справи між суддями від 14 квітня 2015 року, справу №910/3076/15-г передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17 березня 2015 року, апеляційну скаргу ДП "Укравтогаз" було прийнято до провадження та призначено до розгляду, на 28 квітня 2015 року.

Представник ПАТ "Укртрансгаз" в судовому засіданні 28 квітня 2015 року надав суду свої пояснення в яких проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення господарського суду міста Києва від 11 березня 2015 року по справі №910/3076/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Також в судовому засіданні 28 квітня 2015 року представники ДП «Укравтогаз» надали суду свої пояснення, в яких підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 11 березня 2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

15 вересня 2011 року між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз" та Дочірнім підприємством "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (в особі начальника Регіонального виробничого управління "Київавтогаз", що діяв на підставі довіреності від 26.05.2011р.) було укладено договір №252-К/265/11-К. (т. І, а.с. 50-52).

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" є правонаступником прав та обов'язків Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", відповідно до п.1.2 статуту ПАТ "Укртрансгаз". (т. І, а.с. 12).

Відповідно до п.1.1 договору №252-К/265/11-К продавець зобов'язувався продати, а покупець прийняти та оплатити електродвигун та генератор змінного струму.

Пунктом 2.1 договору №252-К/265/11-К сторони погодили, що назва, кількість та асортимент продукції зазначені у специфікації, яка є невід'ємною частиною до цього Договору. (Додаток №1).

У додатку №1 до спірного правочину (специфікація) сторонами погоджено, що на умовах договору продавець продає, а покупець приймає у власність трансформатор ТМЗ 1000 10/0,4 у кількості 1 шт. та електродвигун ВИ075.80.8 - 1 шт. (т. І, а.с. 53).

Загальна сума цього договору становить 48 180 грн. (п. 3.2 договору №252-К/265/11-К).

Сторонами узгоджено, що продавець після поставки товару та підписання сторонами видаткової накладної виписує рахунок-фактуру, в якому зазначається ціна поставленої продукції згідно зі специфікацією. Продавець здійснює 100% оплату вартості продукції протягом 5 днів після отримання рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця (п.п.3.4, 3.5 договору №252-К/265/11 К).

За умовами п.9.1 укладеного між сторонами правочину договір набирає чинності з моменту підписання і діє 31.12.2011р.

На виконання умов договору №252-К/265/11-К ПАТ "Укртрансгаз" поставило, а ДП «Укравтогаз» прийняло товар, а саме трансформатор ТМЗ 1000 10/0,4 та електродвигун ВИ075.80.8 загальною вартістю 48 180 грн., про що складено видаткову накладну №23р/9/252-К від 27 вересня 2011 року. Дана видаткова накладна підписана представниками сторін та скріплена печаткою ДП «Укравтогаз». (т. І, а.с. 54).

14 жовтня 2013 року між РВУ «Київавтогаз» ДП «Укравтогаз» та ПАТ «Укртрансгаз» було підписано та скріплено їх печатками акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість ДП «Укравтогаз» перед ПАТ «Укртрансгаз» станом на 30.09.2013р. складає 1 091 548,19 грн. (т. І, а.с. 89).

ДП «Укравтогаз» при розгляді справи в суді першої інстанції подано заяву про застосування строків позовної давності.

Господарським судом міста Києва відмовлено у задоволенні заяви про застосування строків позовної давності з підстав переривання строку позовної давності, що підтверджується підписанням актом звірки взаємних розрахунків від 14.10.2013р., тобто строк позовної давності було перервано.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, загальна сума заборгованості ДП «Укравтогаз» за договором №252-К/265/11-К перед ПАТ «Укртрансгаз» складає 48 180 грн.

Отже, вимога ПАТ «Укртрансгаз»про стягнення з ДП «Укравтогаз» суми заборгованості у розмірі 48 180 грн. є обґрунтованою та документально підтвердженою.

Відносно порушення господарським судом норм матеріального права в частині визначення строку позовної давності у даній справі суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Таким чином, підписання акту звірки взаємних розрахунків від 14.10.2013р. в контексті ст. 264 ЦК України, свідчить про визнання боргу ДП «Укравтогаз» перед ПАТ «Укртрансгаз» в сумі 48 180,00 грн.

Стосовно вимоги ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення штрафних санкцій за порушення зобов'язань, які виникли на підставі договору №252-К/265/11-К колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

ПАТ «Укртрансгаз» заявлено вимоги про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, пені та штрафу 7 %.

Відповідно до п. 5.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань,оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу).

У п. 4.4.1 2 Постанови №10 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Таким чином, строк позовної давності за нарахуваннями 3 % річних та інфляційних втрат господарським судом міста Києва визначено вірно, а саме розпочався 4 жовтня 2011 року та закінчився 6 жовтня 2014 року.

Провівши повторний математичний розрахунок за допомогою «калькулятора підрахунку ЛІГА:ЗАКОН», колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума інфляційних витрат підлягає стягненню у розмірі 8 129,68 грн., 3 % річних - 4 348,08 грн.

Щодо вимоги ПАТ «Укртрансгаз» про стягнення з ДП «Укравтогаз» пені та штрафу 7% колегія суддів апеляційного господарського суду вказує наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

З п.2.1 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" вбачається, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Тобто, пеня стягується тільки у тому разі, коли її розмір визначено в договорі.

Договір №252-К/265/11-К, який укладений між сторонами даного спору не містить умов, які б регулювали питання щодо відповідальності сторін за порушення строків оплати, а тому правових підстав для стягнення суми штрафу та пені відсутні.

У п.2.2 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Отже, стягнення штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу з ДП «Укравтогаз» є необґрунтованим, оскільки ст. 231 ГК України виключає можливість застосування до даних правовідносин такого виду відповідальності.

В обґрунтування апеляційної скарги ДП «Укравтогаз», що ПАТ «Укртрансгаз» не було виставлено рахунок фактуру на оплату товару, а тому у ДП «Укравтогаз» був відсутній обов'язок оплатити поставлений товар, оскільки, як вказує скаржник, виставлення рахунку фактуру є обов'язковою умовою спірного договору, яку ПАТ «Укртрансгаз» порушено.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вказує, що дані твердження скаржника не ґрунтується на нормах чинного законодавства та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин з огляду на наступне.

Рахунок фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. А, відтак, ненадання рахунку фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України, та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність рахунку фактури не звільняє ДП «Укравтогаз» від обов'язку сплатити грошові кошти за поставлений товар. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України №37/405 від 29.09.2009р.).

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста Києва від 11 березня 2015 року по справі №910/3076/15-г підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення господарського міста Києва від 11 березня 2015 року по справі №910/3076/15-г задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення господарського суду міста Києва від 11 березня 2015 року по справі №910/3076/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 11 березня 2015 року по справі №910/3076/15-г залишити без змін.

3. Справу №910/3076/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Г. Рудченко

О.В. Агрикова