ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.04.15р. Справа № 904/4863/13

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Полєв Д.М.

при секретарі судового засідання Карпенко К.М.

за участю представників сторін:

від кредитора: не з'явився

від боржника: ліквідатор Литвин Р.О.

в засіданні приймали участь: -

розглянувши справу

за заявою Відкритого акціонерного товариства "КЕРАМІН", м. Мінськ, Республіка Білорусь

до боржника Закритого акціонерного товариства "Торговий дім "КЕРАМІН-УКРАЇНА" , смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Магістральна, 34 ()

про визнання банкрутом

СУТЬ СПРАВИ:

Розглядається заява ліквідатора про визнання недійсним договору факторингу №17-07ф від 10.05.2007р., укладений між ЗАТ "Торговий дім "ФК Факторинг" та стягнення з останнього на користь банкрута 52306363,56грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ліквідатора, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 10.07.2013 р. порушено провадження у справі про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Торговий дім "КЕРАМІН-УКРАЇНА" , смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Литвина Р.О.

Постановою від 14.01.2014р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Литвина Р.О.

24.12.2014р. до суду надійшла заява ліквідатора про визнання недійсним договору факторингу №17-07ф від 10.05.2007р., укладеного між ЗАТ "Торговий дім "Керамін-Україна" та ТОВ "ФК Факторинг" та стягнення із останнього на користь банкрута 52306353,56грн.

Ухвалою суду від 12.01.2015р. заяву призначено до розгляду в судовому засіданні та зобов'язано ТОВ ФК "Факторинг" надати договір факторингу №17-07ф від 10.05.2007р. між ЗАТ "Торговий дім "Керамін-Україна" та ТОВ "ФК Факторинг" та додаткові угоди до нього.

Розгляд зазначеної заяви неодноразово відкладався ухвалами суду від 27.01.2015р.; 24.02.2015р. та 24.03.2015р. у зв'язку з нез'явленням представника ТОВ "ФК Факторинг" та неподання витребуваних судом доказів.

Розглянувши заяву ліквідатора встановлено наступне.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно п. 4 ст. 10 Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Статтею 20 Закону передбачено, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Відповідно до ст. 32 ГПК доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Згідно ст. 36 ГПК письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на викладене, через неподання сторонами спірного договору факторингу №17-07ф від 10.05.2007р., суд вважає за необхідне заяву ліквідатора залишити без розгляду.

Вирішуючи питання щодо повернення судового збору, встановлено наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням).

В зв'язку з тим, що ухвалою суду від 12.01.2015р. відстрочено банкруту сплату судового збору за подання заяви про визнання недійсним договору, заявником не подано доказів сплати останнього, тому відсутні підстави для повернення судового збору.

Керуючись ст.ст. 4-1, 32, 36, п. 5 ст. 80, ст. ст. 86, 87 ГПК України, ст. 2, 10, 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ліквідатора Литвина Р.О. №02-02/131 від 24.12.2014р. про визнання недійсним договору факторингу №17-07ф від 10.05.2007р., укладеного між ЗАТ "Торговий дім "Керамін-Україна" та ТОВ "ФК Факторинг" та стягнення 52306353,56грн. залишити без розгляду.

Суддя Д.М. Полєв