КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"21" квітня 2015 р. Справа №911/5192/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Шипка В.В.

Верховця А.А.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від заявника/боржника: Федорченко І.В. - ліквідатор, протокол № 13/08/14 від 13.08.2014 р.

від ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області: не з'явились

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на постанову господарського суду Київської області від 05.01.2015 року

у справі № 911/5192/14 (суддя Скутельник П.Ф.)

за заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Термінал Плюс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Термінал Плюс»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Київської області від 05.01.2015 року, серед іншого, визнано банкрутом ТОВ «Компанія «Термінал Плюс»; відкрито його ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута Федорченко Ірину Вікторівну.

Не погоджуючись із зазначеною постановою місцевого господарського суду, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та припинити провадження у справі № 911/5192/14, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року колегією суддів у складі головуючого судді Гарник Л.Л., суддів: Доманської М.Л., Пантелієнка В.О. вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.02.2015 року.

11.02.2015 року від ліквідатора банкрута надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Ухвалою суду від 11.02.2015 року розгляд справи відкладено на 25.02.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України.

25.02.2015 року від ліквідатора банкрута надійшли пояснення по справі.

Ухвалою суду від 25.02.2015 року розгляд справи відкладено на 25.03.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України.

24.03.2015 року від ліквідатора банкрута надійшов лист про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 року у зв'язку з перебуванням головуючого судді Гарник Л.Л. у відпустці призначено повторний автоматичний розподіл справи № 911/5192/14, за результатами якого апеляційну скаргу ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Шипка В.В., Верховця А.А.

Ухвалою суду від 25.03.2015 року вищезазначеною колегією суддів апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено до розгляду на 21.04.2015 року та зобов'язано ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області виконати вимоги ухвал суду від 11.02.2015 року та від 25.02.2015 року.

Ліквідатор банкрута в судовому засіданні 21.04.2015 року проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а постанову суду Київської області від 05.01.2015 року - без змін.

Представник ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, вимоги ухвал суду від 11.02.2015 року, від 25.02.2015 року та від 25.03.2015 року не виконав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляв.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ліквідатора банкрута, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на постанову господарського суду Київської області від 05.01.2015 року у справі № 911/5192/14 підлягає припиненню з таких підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатор (голова ліквідаційної комісії) - ТОВ «Компанія «Термінал Плюс» звернувся до господарського суду Київської області з заявою про порушення справи про банкрутство, у зв'язку з відсутністю майна для задоволення вимог кредиторів в порядку ст. 95 Закону.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.12.2014 року прийнято заяву голови ліквідаційної комісії боржника до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.12.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Компанія «Термінал Плюс».

Оскаржуваною постановою господарського суду Київської області від 05.01.2015 року ТОВ «Компанія «Термінал Плюс» визнано банкрутом; відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Федорченко І.В. та ін.

Відповідне повідомлення про визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ТОВ «Компанія «Термінал Плюс» оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство, окрім судових рішень у формі ухвал, в одному випадку, у разі визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, виноситься постанова, оскарження такої постанови відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство (ст. 4-1 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство; сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Крім того, цією ж статтею Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

При цьому, колегія суддів зауважує, що зазначений перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Визначені законом органи справляння податків, зборів (обов'язкових платежів) користуються правами кредиторів щодо неплатоспроможних боржників. Ця норма міститься в ст. 210 Господарського кодексу України. Проте, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство. Статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника набувається, у тому числі і цими органами, через певні процедури, які визначені спеціальною нормою законодавства - Законом про банкрутство.

Однак інші випадки участі органу державної податкової служби у справі про банкрутство платника податків Законом про банкрутство не передбачені. Таким чином, орган державної податкової служби не віднесений чинним законодавством до інших, окрім кредиторів, учасників справи про банкрутство.

Необхідно зазначити, що особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника, що ліквідується в порядку ст. 95 Закону, визначені положеннями ч.3 ст.95 Закону, які передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником (в порядку ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство, лише після прийняття постанови про визнання банкрутом та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази звернення скаржника з грошовими вимогами до боржника в порядку, встановленому ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство.

В апеляційній скарзі апелянт жодним чином не посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника, розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові) з посиланням на відповідні докази, що підтверджують такі вимоги.

Таким чином, Державна податкова інспекція у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області не набула статусу учасника справи про банкрутство, оскільки не звернулося з грошовими вимогами до боржника у визначені законодавством порядок і строки.

Доводи скаржника про порушення його права на проведення перевірки не приймаються колегією суддів з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 20 Податкового кодексу України зазначено, що органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст.75, 78 Податкового кодексу України, проведення документальних позапланових перевірок дотримання вимог податкового законодавства знаходиться у виключної компетенції державної податкової служби, остання не позбавлена права здійснювати, в межах повноважень, свої функції та проводити перевірку дотримання вимог податкового законодавства платником податків до моменту затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу у справі про банкрутство такого платника податків.

Згідно Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, у зв'язку з припиненням платника податків органи державної податкової служби розпочинають та проводять процедури, передбачені цим розділом, у разі одержання хоча б одного з таких документів (відомостей): заяви за ф. N 8-ОПП від платника податків, поданої згідно з пунктом 11.2-11.4 цього розділу; відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи; відомостей з Єдиного державного реєстру чи ЄДРПОУ, повідомлення органу державної реєстрації про закриття відокремленого підрозділу; судових рішень або відомостей з Єдиного державного реєстру, іншої інформації щодо прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство чи визнання банкрутом платника податків, порушення справи або прийняття рішення судом про припинення юридичної особи, визнання недійсною державної реєстрації чи установчих документів платника податків, зміну мети установи, реорганізацію платника податків (п. 11.5).

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області належним чином повідомлялось про порушення провадження у даній справі про банкрутство, що підтверджується повідомленням про вручення відповідної ухвали суду від 22.12.2014 року.

До матеріалів справи було подано копію витягу з ЄДРПОУ від 28.11.2014 року, з якого вбачається, ТОВ «Компанія «Термінал Плюс» станом на 28.11.2014 року перебуває в стані припинення.

Однак, податковий орган не скористався своїм правом на участь у справі. Не містять матеріали справи і доказів того, що останнім з моменту порушення провадження по справі про банкрутство і до визнання боржника банкрутом вчинялись дії, направлені на проведення перевірки, згідно приписів Податкового кодексу України, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі. Крім того, в апеляційні скарзі апелянт лише цитує положення Податкового кодексу України та посилається на обов'язковість проведення перевірки, не визначаючи при цьому причини не проведення такої перевірки під час процедур банкрутства.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, відкриття ліквідаційної процедури не може бути перешкодою податковому органу у здійсненні ним позапланової перевірки боржника. Орган податкової служби вправі звернутися до ліквідатора боржника та провести позапланову перевірку його господарської діяльності, а у випадку відмови ліквідатора як керівника боржника надати можливість проведення перевірки суб'єкта господарювання, орган податкової служби вправі оскаржити дії ліквідатора до суду у справі про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 10.04.2013 року у справі № 5011-46/19090-2012, від 05.01.2014 року у справі № 910/313/13, від 18.09.2014 року у справі № 910/9206/14, від 25.09.2014 року у справі № 911/1515/14 та від 08.04.2015 року у справі № 925/2369/14.

Таким чином, скаржником не доведено належними доказами, що оскаржуваною постановою суд вирішив питання щодо прав та обов'язків Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року N 15 «Про судову практику в справах про банкрутство» юридичні та фізичні особи, акціонери, учасники господарських товариств, що не мають статусу сторони чи учасника у справі про банкрутство, не мають права на оскарження судових рішень у справі про банкрутство, а помилково порушене апеляційне і касаційне провадження підлягають припиненню в порядку, передбаченому статтею 80 ГПК на підставі статей 91 та 107 ГПК як такі, що не підлягають вирішенню в господарських судах.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7, з метою забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про перегляд судових рішень в апеляційному порядку господарським судам України роз'яснено, що, у разі помилкового порушення апеляційного провадження, зокрема за апеляційною скаргою поданою особою, яка не мала права її подавати, господарський суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК) та залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскільки скаржник не має статусу сторони чи учасника у справі № 911/5192/14 про банкрутство ТОВ «Компанія «Термінал Плюс», права апелянта оскаржуваною постановою не порушені, питання про права і обов'язки скаржника стосовно сторін у справі судом першої інстанції в даному випадку не вирішувались, то відповідно він не наділений процесуальний правом на оскарження постанови господарського суду Київської області від 05.01.2015 року, а відтак апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на постанову господарського суду Київської області від 05.01.2015 року підлягає припиненню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.1 ч.1 ст. 80, 86, 91 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на постанову господарського суду Київської області від 05.01.2015 року у справі № 911/5192/14.

2. Матеріали справи № 911/5192/14 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.В. Шипко

А.А. Верховець