РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа № 902/1809/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Савченко Г.І. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Шлінчук О.В. представник за довіреністю від 18.08.2014р.

від відповідача: Лищак І.В. - представник за довіреністю від 18.11.2014р. №59

Рогатюк Н.В. - представник за довіреністю від 06.04.2015р. №49

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тростянчик", с.Тростянчик, Тростянецького району Вінницької області

на рішення господарського суду Вінницької області

від 19.02.15 р. у справі № 902/1809/14 (суддя Яремчук Ю.О)

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тростянчик", с.Тростянчик, Тростянецького району Вінницької області

до Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП", м.Ладижин Вінницької області

про стягнення 725841,00 грн. завданої шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 19.02.2015р. у справі №902/1809/14 у позові Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" до Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" про стягнення 725841,00грн. завданої шкоди відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити. Також, просить стягнути з відповідача судові витрати, сплачені за подання позову та апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з порушенням норм чинного законодавства;

- зазначає, що місцевим господарським судом проігноровано належні та беззаперечні докази та факти подані Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" і в той же час взято до уваги лише докази Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП", які не є належними доказами. Так, суд критично оцінив наданий СТОВ "Тростянчик" Акт №1 від 21.07.2014р., оскільки, на думку суду, в Акті не встановлено обставин, за яких позивачеві було нанесено збитки, і даний Акт було складено пізніше. Насправді в Акті розписані всі обставини збору ПрАТ "Зернопродукт МХП" вирощеного СТОВ "Тростянчик" урожаю із зазначенням номерів та розмірів полів, а також номерів та марок належної ПрАТ "Зернопродукт МХП" сільськогосподарської техніки, якою здійснювався протиправний збір та вивіз урожаю. Акт було підписано 21.07.2014р. тому, що 20.07.2014р. складалися схеми полів, з яких було незаконно зібрано урожай, та робились їх заміри. Всі заміри і схеми та акти робила одна і та сама комісія на протязі двох днів 20 та 21 липня 2014 року. Зроблені 20 липня 2014р. план - схеми є невід'ємним додатком до Акту №1 від 21.07.2014р.;

- вказує на те, що суд в своєму рішенні зазначає про те, що факти, викладені в Акті №1 потребують додаткового підтвердження. Так, 20.07.2014р. під час незаконного збору працівниками ПрАТ "Зернопродукт МХП" нашого урожаю СТОВ "Тростянчик" для припинення протиправної поведінки ПрАТ "Зернопродукт МХП" звернулось до працівників Тростянецького РВВС. Працівники міліції офіційно зареєстрували факт незаконного збору урожаю ПрАТ "Зернопродукт МХП" та провели досудове дізнання, за результатами якого нам було видано довідку №850 від 13.02.2015р., в якій зазначено, що факт збору працівниками ПрАТ "Зернопродукт МХП" урожаю озимої пшениці на полях №1 та №7, що знаходяться на території Тростянчицької сільської ради знайшов своє підтвердження. Також, було підтверджено, що урожай озимої пшениці на цих полях було вирощено СТОВ "Тростянчик". Також, працівниками міліції було видано довідку №851 від 13.02.2015р., в якій зазначено, що автомобільна техніка, якою 20.07.2015р. вивозився незаконно зібраний урожай зареєстрована за ПрАТ "Зернопродукт МХП". Крім того, Управлінням агропромислового розвитку Тростянецької районної державної адміністрації 12.02.2015р. було надано довідку №37, згідно якої саме СТОВ "Тростянчик" в 2014р. вирощувало озиму пшеницю на полях №1 та №7, які знаходяться на території Тростянчицької сільської ради, тобто на тих полях, на яких працівники ПрАТ "Зернопродукт МХП" незаконно зібрали урожай. Всі вищевказані довідки були надані суду з супровідним листом через канцелярію суду 18.02.2015р., та були дослідженні в ході судового засідання 19.02.2015р.;

- також, зазначення в рішенні про те, що Акт №1 не відповідає вимогам Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №503 від 16.08.2013р. є неправомірним, оскільки в цьому наказі затверджена форма Акта перевірки виключно для працівників державної інспекції сільського господарства України. Що ж стосується Акта №1 від 21.07.2014р., то він відповідає загальноприйнятій формі та вимогам ч.1 ст.36 ГПК України;

- покликається на те, що не відповідає дійсності твердження суду про те, що громадяни, які є власниками земельних ділянок, повідомили СТОВ "Тростянчик", реєстраційну службу та відділ держземагенства про те, що не мають наміру продовжувати термін дії договорів оренди з СТОВ "Тростянчик", так як на ксерокопіях листів-повідомлень начебто направлених до реєстратора та відділу держземагенства взагалі відсутні відмітки про вручення цих листів вказаним державним органам, що насправді свідчить про те, що такі листи взагалі не надсилались. Що ж стосується начебто повідомлення СТОВ "Тростянчик", то на ксерокопіях даних повідомлень на кожному окремому листі під повідомленням знято ксерокопію поштового відправлення про вручення якоїсь кореспонденції СТОВ "Тростянчик". Тобто, такою компоновкою ксерокопій відповідач намагався фальсифікувати докази та представити суду, що громадяни направляли саме цю кореспонденцію СТОВ "Тростянчик" і що цією кореспонденцією були листи повідомлення про не бажання громадян продовжувати орендні відносини із СТОВ "Тростянчик". Так, уповноважені представники СТОВ "Тростянчик" не отримували ніякої кореспонденції від вказаних громадян в 2013 році взагалі, та листів повідомлень про небажання продовжувати орендні відносини. Зокрема, відповідно до п.59 Постанови Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р. "Про затвердження правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю, з описом вкладення надаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. Відповідно до п.60 вищевказаних правил внутрішні поштові відправлення з позначкою "звіт" (листи та бандеролі з оголошеною цінністю, посилки) ... подаються для пересилання лише з описом вкладення. Згідно п.61 правил у разі прийняття внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і поставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. Тобто, доказом направлення поштового повідомлення громадян про небажання продовжувати орендні відносини на адресу СТОВ "Тростянчик" мав бути поштовий опис. Відсутність поштового опису спростовує сам факт про начебто відправлення громадянами повідомлень на адресу СТОВ "Тростянчик" про їх небажання продовжувати орендні відносини. А тому, враховуючи відсутність заперечень з боку громадян проти поновлення орендних відносин із СТОВ "Тростянчик" та враховуючи, що СТОВ "Тростянчик" продовжувало користуватись земельними ділянками цих громадян після закінчення строку договору оренди, такі договори оренди землі вважаються поновленими відповідно до ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", де вказується, що якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновлений на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. В подальшому на протязі цілого року поки СТОВ "Тростянчик" обробляло ці ділянки та виростило на них урожай озимої пшениці з боку громадян орендодавців не було жодного заперечення чи звернення проти орендних відносин із СТОВ "Тростянчик" ні на адресу СТОВ "Тростянчик", ні на адресу будь яких державних органів, що лише підтверджує правоту СТОВ "Тростянчик";

- зазначає, що суд не законно стверджує в своєму рішенні про те, що "як видно із матеріалів справи та стверджується відповідачем в червні 2013р. ПрАТ "Зернопродукт МХП" уклало договори оренди землі" із громадянами, які раніше укладали договори оренди із СТОВ "Тростянчик", так як договір оренди землі є укладеним із моменту державної реєстрації права оренди. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" право оренди земельної ділянки підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 вищевказаного закону право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають із моменту такої реєстрації. Крім того в п.44 договорів оренди землі, підписаних ПрАТ "Зернопродукт МХП" із громадянами вказується, що ці договори набувають чинності після їх підписання та реєстрації права оренди. А зареєстроване право оренди було не в червні 2013р., а через цілий рік аж в червні 2014р., а по деяким договорам оренди землі, як наприклад по договору оренди із Кіщук Л.В. право оренди було зареєстровано аж на початку 2015р.. Тобто, саме із цього часу почались орендні відносини ПрАТ "Зернопродукт МХП" із цими громадянами. При цьому слід враховувати також вимоги ч.3 ст.19 Закону України "Про оренду землі", де зазначається, що при передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно із проектом землеустрою. Тобто, в усякому випадку ПрАТ "Зернопродукт МХП" не мав права приступати до обробітку землі, а тим більше збирати чужий урожай до того часу поки цей урожай не збере його власник, тобто СТОВ "Тростянчик";

- вважає, що ПрАТ "Зернопродукт МХП" взагалі не мало права навіть підписувати договори оренди землі в червні 2013р., оскільки фізичні особи орендодавці до 15.08.2013р. знаходились в договірних відносинах із СТОВ "Тростянчик". Договори оренди землі із орендодавцями були укладені СТОВ "Тростянчик" в 2008р. терміном на 5 років. Дані договори були зареєстровані та набули чинності 15.08.2008р.. Всі вищевказані докази беззаперечно підтверджують той факт, що урожай озимої пшениці на полях №1 та №7 був вирощений СТОВ "Тростянчик", підтверджують той факт, що урожай з вищевказаних полів №1 та №7 незаконно зібраний ПрАТ "Зернопродукт МХП", а також те, що в результаті протиправного збору працівниками ПрАТ "Зернопродукт МХП" урожаю СТОВ "Тростянчик" було нанесено матеріальну шкоду на суму 725841,00грн., тобто в наявності є завдана нам шкода, є протиправна поведінка ПрАТ "Зернопродукт МХП", яка призвела до завдання нам шкоди, є причинно-наслідковий зв'язок між протиправними умисними діями ПрАТ "Зернопродукт МХП" та завданою нам шкодою.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.03.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 31.03.2015р..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.03.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.04.2015р..

В судовому засіданні 28.04.2015р. представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення господарського суду Вінницької області від 19.02.2015р. у справі №902/1809/14 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.

Представники відповідача у письмовому відзиві від 19.03.2015р. на апеляційну скаргу, у письмових поясненнях від 27.04.2015р. по справі та в судовому засіданні 28.04.2015р. заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважають її безпідставною та необґрунтованою. Просять суд рішення господарського суду Вінницької області від 19.02.2015р. у справі №902/1809/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2008р. між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" укладено договори оренди землі з громадянами - власниками земельних ділянок, зокрема з (а.с.28-63, т.1):

- Середою Дмитром Васильовичем - земельна ділянка площею 0,9470га;

- Полторак Тамарою Дмитрівною - земельна ділянка площею 2,5555га;

- Полторак Тамарою Дмитрівною - земельна ділянка площею 3,3473га;

- Строкач Наталією Василівною - земельна ділянка площею 1,8640га;

- Коріненко Іваном Григоровичем - земельна ділянка площею 2,7805га;

- Коріненко Ніною Антонівною - земельна ділянка площею 4,0620га;

- Червоняк Іваном Афанасійовичем - земельна ділянка площею 1,8715га;

- Мельничук Євдокією Василівною - земельна ділянка площею 1,8575га;

- Дяченко Анжелою Дмитрівною - земельна ділянка площею 1,8585га;

- Нечиталюком Дмитром Степановичем - земельна ділянка площею 1,8585га;

- Коріненко Катериною Дорофеївною - земельна ділянка площею 1,8585га;

- Кіщук Людмилою Вікторівною - земельна ділянка площею 1,8585га., згідно п.8 яких, договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про наміри продовжити його дію.

В подальшому, у червні 2013р. Приватним акціонерним товариством "Зернопродукт МХП" укладено договори оренди землі з громадянами - власниками земельних ділянок, зокрема з (а.с.100-123, т.2):

- Середою Дмитром Васильовичем - земельна ділянка площею 0,9470га;

- Полторак Тамарою Дмитрівною - земельна ділянка площею 2,5555га;

- Полторак Тамарою Дмитрівною - земельна ділянка площею 3,3473га;

- Строкач Наталією Василівною - земельна ділянка площею 1,8640га;

- Коріненко Іваном Григоровичем - земельна ділянка площею 2,7805га;

- Коріненко Ніною Антонівною - земельна ділянка площею 4,0620га;

- Червоняк Іваном Афанасійовичем - земельна ділянка площею 1,8715га;

- Мельничук Євдокією Василівною - земельна ділянка площею 1,8575га;

- Дяченко Анжелою Дмитрівною - земельна ділянка площею 1,8585га;

- Нечиталюком Дмитром Степановичем - земельна ділянка площею 1,8585га;

- Коріненко Катериною Дорофеївною - земельна ділянка площею 1,8585 га;

- Кіщук Людмилою Вікторівною - земельна ділянка площею 1,8585га..

Попередньо, громадяни - Середа Дмитро Васильович; Полторак Тамара Дмитрівна; Полторак Тамара Дмитрівна; Строкач Наталія Василівна; Коріненко Іван Григорович; Коріненко Ніна Антонівна; Червоняк Іван Афанасійович; Мельничук Євдокія Василівна; Дяченко Анжела Дмитрівна; Нечиталюк Дмитро Степанович; Коріненко Катерина Дорофеївна; Кіщук Людмила Вікторівна - повідомили СТОВ "Тростянчик", реєстраційну службу та відділ Держземагенства про те, що не мають наміри продовжувати термін дії договорів оренди.

Зазначені вище листи - повідомлення СТОВ "Тростянчик", відповідно до поштових повідомлень про вручення поштового відправлення, копії яких наявні в матеріалах справи, реєстраційна служба та відділ Держземагенства отримали (а.с.150-160, 165, 161-163, 85-91, т.1).

У відповідності до Закону України "Про оренду землі", який передбачає, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону, а тому право оренди було зареєстровано за ПрАТ "Зернопродукт МХП" у травні 2014року, про що свідчать витяги про реєстрацію права оренди, копії яких наявні у матеріалах справи (а.с.167-175, 200-202, т.1).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи у березні 2014р. зазначені вище громадяни - власники земельних ділянок виявили бажання на встановлення меж своїх земельних ділянок, про що звернулися до ДП "Поділлягеодезкартографія" та ПрАТ "Зернопродукт МХП" (а.с.164, т.1). Протягом березня-травня 2014 року ДП "Поділлягеодезкартографія" винесла в натурі земельні ділянки згідно договорів, межі земельних ділянок закріплено межовими знаками, про що свідчать відповідні акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с.232-199, т.1).

За вказаних обставин, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" про стягнення 570935,00грн. завданої шкоди (а.с.2-4, т.1).

Обґрунтовуючи позовну заяву, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Тростянчик", посилається на те, що 20.07.2014р. працівниками ПрАТ "Зернопродукт" самовільно було зібрано врожай на полі №1 площею 14,85га. та на полі №7 площею 23,9729га., разом 38,8241га. Дані поля знаходяться на території Тростянчицької сільської ради Тростянецького району Вінницької області та орендуються СТОВ "Тростянчик" у фізичних осіб відповідно до договорів оренди землі, укладених у 2008р.. Також, зазначає, що дані договори оренди землі були поновлені відповідно до ст.33 Закону України "Про оренду землі", оскільки орендодавці після закінчення терміну дії договорів не заперечували проти їх поновлення. Згідно ч.1 ст.33 вказаного Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Згідно ч.6 ст.33 Закону у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновлений на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, своїми діями відповідач наніс позивачу збитки в розмірі 570935,00грн., сума збитків обрахована позивачем наступним чином: відповідно до довідки №195 від 29.07.2014р. виданої Управлінням агропромислового розвитку Тростянецької районної державної адміністрації середня врожайність озимої пшениці по господарствах Тростянецького району Вінницької області станом на 22.07.2014р. становила 60 центнерів із гектара (а.с.12, т.1). Таким чином, шляхом множення площі, з якої самовільно було зібрано врожай - 38,8241га на середню врожайність із одного гектара - 60 центнерів отримується 232,94 тони. 38,8241 * 60 = 232,94 тони зерна. Позивач стверджує, що з даних полів в попередні роки збирали озиму пшеницю третього та четвертого класу в співвідношенні 50/50, однак для правильності розрахунків рахується самовільно зібране "Зернопродуктом МХП" зерно вищим, тобто четвертим класом. Відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України від 23.10.2013р. №866-р "Про затвердження переліку джерел інформації про ринкові ціни для цілей трансфертного ціноутворення" джерелом інформації про ринкову ціну на товари аграрного сектору є офіційний сайт Міністерства аграрної політики та продовольства України. Згідно офіційних даних цього сайту станом на 22.12.2014р., ціна однієї тони фуражної пшениці становить 2451 гривні. Таким чином, шляхом множення ваги самовільно зібраної пшениці 232,94 тони на вартість 1 тони пшениці 2451 грн. рахується вартість самовільно зібраного ПрАТ "Зернопродукт" врожаю, яка складає 570935грн.. Відповідно до заяви від 06.02.2015р. про збільшення розміру позовних вимог сума збитків складає 725841,00грн. (232,94*3116) (а.с.131-132, т.1).

Також, позивачем до матеріалів справи додано акт від 21.07.2014р. зі схемами викопіювання самовільно обмолечених земельних ділянок, яким здійснено обстеження засіяних площ на вказаних земельних ділянках, як доказ протиправного збору врожаю відповідачем (а.с.8-10, т.1).

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 25.12.2014р. порушено провадження у справі №902/1809/14 з призначенням судового засідання на 22.01.2015р..

Ухвалою місцевого господарського суду від 22.01.2015р. розгляд справи відкладено на 12.02.2015р..

В судовому засідання 12.02.2015р. оголошено перерву до 19.02.2015р..

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Вінницької області від 19.02.2015р. у справі №902/1809/14 у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с.207-212, т.1).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у ст.1166 ЦК України, у відповідності до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, з огляду на положення статей 22, 1166 ЦК України, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч.1 ст.225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Крім того, у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. (з відповідними змінами) вказано, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну.

Відтак, якщо в склад реальних збитків включені витрати, які заінтересована особа повинна буде здійснити для відновлення порушеного права, такій особі належить довести їх необхідність, а також гаданий розмір, обґрунтованим розрахунком та доказами на його підтвердження (Постанова Верховного Суду України від 25.08.2009р. у справі №9/16/6/13/14/1593).

Пунктом 6 роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994р. №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" зазначено, що для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач; за загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування; при цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки; питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи; як у випадках порушення зобов'язання за договором, так і за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Свої позовні вимоги позивач ґрунтує на тому, що в результаті неправомірних дій відповідача, а саме 20.07.2014р. працівниками ПрАТ "Зернопродукт" самовільно було зібрано врожай на полі №1 площею 14,85га. та на полі №7 площею 23,9729га., разом 38,8241га. Дані поля знаходяться на території Тростянчицької сільської ради Тростянецького району Вінницької області та орендуються СТОВ "Тростянчик" у фізичних осіб відповідно до договорів оренди землі, укладених у 2008 році. Водночас зазначає, що в 2013 році дані договори оренди землі були поновлені відповідно до ст.33 Закону України "Про оренду землі", оскільки, орендодавці після закінчення терміну дії договорів не заперечували проти їх поновлення. З врахуванням даного ПАТ "Зернопродукт МХП" не мало жодного права збирати врожай, який воно не сіяло та не вирощувало, і, як наслідок, позивачу були нанесені збитки в розмірі 570935,00грн. (725841,00грн. згідно заяви про збільшення позовних вимог).

Згідно п.1 ч.1 ст.31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Пунктом п.8 укладених у червні 2008р. договорів оренди землі з громадянами - власниками земельних ділянок, зокрема з Середою Дмитром Васильовичем - земельна ділянка площею 0,9470га; Полторак Тамарою Дмитрівною - земельна ділянка площею 2,5555га; Полторак Тамарою Дмитрівною - земельна ділянка площею 3,3473га; Строкач Наталією Василівною - земельна ділянка площею 1,8640га; Коріненко Іваном Григоровичем - земельна ділянка площею 2,7805га; Коріненко Ніною Антонівною - земельна ділянка площею 4,0620га; Червоняк Іваном Афанасійовичем - земельна ділянка площею 1,8715га; Мельничук Євдокією Василівною - земельна ділянка площею 1,8575га; Дяченко Анжелою Дмитрівною - земельна ділянка площею 1,8585га; Нечиталюком Дмитром Степановичем - земельна ділянка площею 1,8585га; Коріненко Катериною Дорофеївною - земельна ділянка площею 1,8585га; Кіщук Людмилою Вікторівною - земельна ділянка площею 1,8585га., договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про наміри продовжити його дію.

Відповідно до п.п.1 п.37 договорів оренди землі з громадянами - власниками земельних ділянок, дія договору припиняється у разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено.

Як вбачається з матеріалів справи, дія зазначених вище договорів оренди землі була припинена на підставі його пп.1 п.37, а саме по закінченню строку, на який його було укладено, водночас позивачем не дотримано передбаченої законодавством процедури продовження дії договорів оренди землі.

При цьому, матеріали справи свідчать, що громадяни - Середа Дмитро Васильович; Полторак Тамара Дмитрівна; Полторак Тамара Дмитрівна; Строкач Наталія Василівна; Коріненко Іван Григорович; Коріненко Ніна Антонівна; Червоняк Іван Афанасійович; Мельничук Євдокія Василівна; Дяченко Анжела Дмитрівна; Нечиталюк Дмитро Степанович; Коріненко Катерина Дорофеївна; Кіщук Людмила Вікторівна - повідомили СТОВ "Тростянчик", реєстраційну службу та відділ Держземагенства про те, що не мають наміри продовжувати термін дії договорів оренди.

Водночас зазначені вище листи - повідомлення СТОВ "Тростянчик" отримало, що стверджується поштовими повідомленями про вручення поштового відправлення, копії яких наявні в матеріалах справи.

Таким чином, у червні 2013р. закінчився термін дії договорів оренди землі, укладених СТОВ "Тростянчик" з зазначеними вище громадянами, оскільки договір вважається укладеним з моменту його підписання. Таку позицію висвітлено у постанові Верховного Суду України від 19.02.2014р. у справі №6-162ц13.

Враховуючи зазначене, безпідставним є покликання позивача в апеляційній скарзі на ту обставину, що враховуючи відсутність заперечень з боку громадян проти поновлення орендних відносин із СТОВ "Тростянчик", а також те, що СТОВ "Тростянчик" продовжували користуватись земельними ділянками цих громадян після закінчення строку договору оренди, такі договори оренди землі вважаються поновленими відповідно до ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до п.21 договорів оренди землі СТОВ "Тростянчик" зобов'язане було після припинення дії договорів повернути орендодавцям земельні ділянки у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому воно одержало їх в оренду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для проведення посівів будь-яких сільськогосподарських культур, починаючи з липня 2013р. у СТОВ "Тростянчик" не було.

У червні 2013р. зазначені вище громадяни уклали договори оренди земельних ділянок з ПрАТ "Зернопродукт МХП".

У березні 2014р. власники земельних ділянок виявили бажання на встановлення меж своїх земельних ділянок, про що звернулися до ДП "Поділлягеодезкартографія" та ПрАТ "Зернопродукт МХП". Протягом березня-травня 2014р. ДП "Поділлягеодезкартографія" винесла в натурі земельні ділянки згідно договорів, межі земельних ділянок закріплено межовими знаками, що стверджується актами прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Згідно ст.6 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Дане право оренди було зареєстровано ПрАТ "Зернопродукт МХП" у травні 2014р., про що свідчать витяги про реєстрацію права оренди, копії яких наявні у матеріалах справи.

Підприємство сплачувало орендну плату орендодавцям за користування земельними ділянками у 2014 році (відомості нарахування та сплати орендної плати додані до письмових пояснень відповідача від 27.04.2015р.).

В якості доказів протиправної поведінки відповідача позивачем надано акт від 21.07.2014р., яким здійснено обстеження засіяних площ на вказаних земельних ділянках, в якому зазначено, що подія сталася 20.07.2014 р., поряд з цим схеми викопіювання самовільно обмолочених земельних ділянок, додані до акта, не відображають реальної площі земельних ділянок.

Матеріали свідчать, що будь-яких бухгалтерських документів, які б підтверджували, що СТОВ "Тростянчик" засівало озиму пшеницю (чи інші сільськогосподарські культури) позивачем не надано, зокрема: обліковий лист праці та виконаних робіт, форма №66, форма №66а, обліковий лист тракториста-машиніста, форма №67, Акт витрати насіння і садивного матеріалу, сільгоспоблік, форма №ВЗСГ-4, Акт про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, сільгоспоблік, форма №ВЗСГ-3).

При цьому, додана до матеріалів справи статистична звітність та довідка Управління агропромислового розвитку не є належними доказами цього з огляду на наступне (а.с.69-74,145,т.1).

Відповідно до листа управління агропромислового розвитку Тростянецької райдержадміністрації від 24.04.2015р. №113 інформацію про посівні площі та сільськогосподарські культури, які засіває підприємство, управління отримує згідно оперативних даних підприємств району. Контроль за виконанням даної інформації не входить до повноважень управління (доданий до письмових пояснень відповідача від 27.04.2015р.).

Таким чином, інформацію про те, що СТОВ "Тростянчик" дійсно засівало озиму пшеницю на полях №1, №7 не підтверджується зібраними та долученими сторонами до матеріалів справи доказами.

Довідки №850 від 13.02.2015р. та №851 від 13.02.2015р., видані за підписом начальника Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області, які позивач надав як доказ обґрунтованості своїх вимог, також не можуть бути належними доказами (а.с.143, 144, т.1), оскільки в ході перевірки СТОВ "Тростянчик" не надало жодного документа, який би свідчив про те, що саме воно здійснювало обробіток та посів полів №1 та №7 на території Тростянчинської сільської ради.

Як свідчать матеріали справи, ПрАТ "Зернопродукт МХП" звернулося в прокуратуру Вінницької області з заявою про правопорушення, оскільки довідки видані з порушенням Закону та їх зміст не відповідає дійсності.

СТОВ "Тростянчик" зверталося 20.07.2014р. з заявою до начальника Тростянецького РВ УМВС України у Вінницькій області про прийняття мір реагування до працівників ПрАТ "Зернопродукт МХП", які здійснюють діяльність на полі №7 площею 109га, копія заяви міститься в матеріалах справи.

За результатами розгляду заяви СТОВ "Тростянчик" не було підтверджено факту збору урожаю працівниками ПрАТ "Зернопродукт МХП", як про це зазначено у вказаній довідці. В ході перевірки ознак кримінального порушення працівниками міліції не виявлено, що стверджується доданою копію висновку про результати перевірки.

Крім того, в ході перевірки працівниками міліції не здобуто жодного доказу щодо ідентифікації сільськогосподарської техніки, яка за даними позивача здійснювала незаконний збір їхнього урожаю, крім акту № 1 від 21.07.2014 р. складеного самим позивачем.

Водночас, Акт від 21.07.2014 р. не відображає події, які склалися 20.07.2014р., а засвідчує те, що 21.07.2014 р. відповідна комісія проводила обстеження та робила обміри на полях №1 та № 7.

Також, позивачем не зазначено, які саме земельні ділянки входять у поле №1 та №7, на яких земельних ділянках здійснював посів сільськогосподарських культур позивач зі встановленнням, які саме сількогосподарські культури вирощувалися на вказаних земельних ділянках.

Згідно ч.4 ст.35 Господарського процесуального кодексу України лише вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду. Цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Інші, прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови, матеріали оцінюються судом згідно з загальними положеннями ГПК.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", визначено основні завдання державного контролю за використанням та охороною земель серед яких забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України;

Згідно ст.5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Таким органом є Міністерство аграрної політики та продовольства України, Положення про яке затверджене Указом Президента України від 23.04.2011р. №500 "Про Міністерство аграрної політики та продовольства України".

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства №770 від 23.12.2011р. затверджено Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Порядок проведення перевірок Держсільгоспінспекцією регулюється Порядком планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства затвердженого наказом Міністерством аграрної політики №132 від 25.02.2013р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.03.2013р. за №412/22944.

Пунктом 3.1. Методичних рекомендацій визначено, що підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне провадження, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме:

- перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

- протокол про адміністративне правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Пунктом 3.2. Методичних рекомендацій передбачено, що у разі, якщо особу порушника, що заподіяв шкоду, встановити не вдалося (неможливо скласти акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення та видати порушнику припис), розрахунок розміру шкоди здійснюється на підставі акта обстеження земельної ділянки. Копії акта обстеження земельної ділянки та розрахунку розміру заподіяної шкоди направляються до відповідного органу внутрішніх справ для встановлення особи порушника земельного законодавства та до відповідного органу прокуратури.

При обстеженні земельної ділянки уточнюється: місцезнаходження ділянки, категорія земель, форма власності земель, загальна площа земельної ділянки та площа, на якій вчинено правопорушення; наявність правовстановлюючих документів на землю.

Як свідчать зібрані по справі відповідні матеріали, будь-яких перевірок інспекцією з контролю за використанням та охороною земель не проводилося, будь-яких рішень з цього приводу інспекцією не приймалося.

Натомість матеріали справи містять довідку №03-10/202 від 21.07.2014р. про наявність земель та розподіл їх власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-ЗЕМ) СТОВ "Тростянчик" с.Тростянчик станом на 01.07.2014р. виданої відділом Держземагенства у Тростянецькому районі Вінницької області, згідно якої із загальної площі земель 1808,7546га - 30,4130га - землі під господарськими будівлями та дворами та 1554,1814га - земельні ділянки (паї) використовуються без правовстановлюючих документів (додана до письмових пояснень відповідача від 27.04.2015р.).

Отже, зазначена обставина свідчить про неправомірну протиправну поведінку позивача щодо користування земельними ділянками на території Тростянчикської сільської ради, а тому така господарська діяльність позивача здійснювалася всупереч вимогам Закону.

Таким чином, підставою для звернення до суду позивачем, встановлення особи правопорушника, визначення розміру шкоди стали документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім того, ПрАТ "Зернопродукт МХП" станом на 01.07.2014р. використовувало на території Тростянчикської сільської ради 602,45га. земель, що стверджується копію довідки про наявність земельних угідь у користуванні ПрАТ "Зернопродукт МХП" с.Тростянчик станом на 01.07.2014р. (додана до письмових пояснень відповідача від 27.04.2015р.).

Також, за даними Управління статистики у Тростянецькому районі Гордіївською філією ПрАТ "Зернопродукт МХП" посіяно озимих культур 598га, з них 549 озима пшениця (копія Звіту додана до письмових пояснень відповідача від 27.04.2015р.).

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність покликання позивача на акт від 21.07.2014р., оскільки вказаним актом не встановлено обставин, за яких відбулось нанесення збитків позивачу. Зазначений акт не є належним доказом вини відповідача в спричиненні збитків, оскільки акт складений в присутності посадових осіб позивача без участі представників відповідача. Акт складався не під час заїзду і обмолоту озимої пшениці, а пізніше, тому висновки в ньому здійснені на підстави фактів, які потребують додаткового підтвердження. Примітка в акті про те, що збір зернових здійснено відповідачем не підтверджена належними засобами доказування в розумінні ст.ст.32, 33 ГПК України.

За таких обставин, недоведеність позивачем протиправної поведінки відповідача спростовує посилання позивача на завдання саме відповідачем останньому збитків, і, як наслідок, свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та збитками.

Відтак, враховуючи вище зазначене, а також недоведеність позивачем наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування завданих збитків в порядку ст.1166 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Вінницької області про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 725841,00грн. шкоди є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За змістом ст.36 ГПК України, письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

При цьому, згідно ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тростянчик", наведені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

За наведених обставин, рішення господарського суду Вінницької області від 19.02.2015р. у справі №902/1809/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" - без задоволення.

Крім того, з матеріалів апеляційної скарги вбачається, що Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір згідно платіжного доручення №898 від 26.02.2015р. в сумі 7259,00грн., однак, розмір судового збору, який підлягав до сплати позивачем за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від 19.02.2015р. у справі №902/1809/14 становив 7258,41грн., тобто скаржником надлишково сплачено 00,59грн. судового збору, який колегія суддів вважає за необхідне йому повернути на підставі ст.7 Закону України "Про судовий збір", про що винести відповідну ухвалу.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 19.02.2015р. у справі №902/1809/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Тростянчик", с.Тростянчик, Тростянецького району Вінницької області - без задоволення.

2. Ухвалою суду повернути Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Тростянчик" (24342, Вінницька область, Тростянецький район., с.Тростянчик, вул.Котовського, 6, ідентифікаційний код 32055244) 00грн. 59коп. надлишково сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги згідно платіжного доручення №898 від 26.02.2015р..

3. Справу №902/1809/14 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Тимошенко О.М.

Віддрук. прим.:

1 - до справи,

2 - СГТОВ "Тростянчик" (24342, Вінницька обл., Тростянецький р-н., с.Тростянчик,

вул.Котовського, 6),

3 - ПРАТ "Зернопродукт МХП" (24320, Вінницька обл., м.Ладижин, вул. Слобода, 141),

4 - в наряд.