ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 року Справа № 904/8631/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Вечірко І.О., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового зсідання: Малик С.О.

представники сторін у судове засідання не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 року у справі № 904/8631/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАТ", м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 року у справі № 904/8631/14 (суддя Ніколенко М.О.) позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 31.06.2001 року між Дніпропетровською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІВАТ", посвідчений 31.07.2001року за реєстровим № 851 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б., зареєстрований в Дніпропетровському міському управлінні земельних ресурсів 31.07.2001року за № 1131.

Стягнуто з Дніпропетровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВАТ" судовий збір у сумі 1 218,00 грн.

Рішення мотивовано тим, що на орендованій відповідно до спірного договору земельній ділянці знаходилось майно позивача. Згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 01 від 04.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Ярмолюк М.М., право власності на майно перейшло до Публічного акціонерного товариства "ОТП БАНК".

Позивач припинив фактично використовувати земельну ділянку за договором оренди з моменту набуття чинності договором купівлі-продажу нежитлового приміщення. Звернувся до відповідача з пропозицією №25 від 08.09.2014 року про розірвання договору оренди земельної ділянки, але відповіді не отримав.

Суд вважав, що відповідно до частини 2 статті 120, пунктів "а", "е" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України, частини 1, 3 статті 31, ст.32 Закону України "Про оренду землі", частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України позов підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач оскаржив

його в апеляційному порядку.

Вважає, що перехід права власності на розташоване на орендованій земельній ділянці майно не є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Окрім того, судом не встановлено, що розташування нерухомого майна позивача знаходилось саме на земельній ділянці з кадастровим номером ДЗК 66081032.

Просить рішення господарського суду від 26.11.2014 року у справі № 904/8631/14 скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не надав.

У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З причини неявки сторін розгляд справи відкладався 03.03.2015 року та 19.03.2015 року.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На думку колегії суддів неявка у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявні у справі докази дозволяють визначитись щодо законності оскаржуваного судового рішення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (орендар) та відповідачем (орендодавець) 31.07.2001 року укладено договір оренди земельної ділянки ( надалі - договір), посвідчений 31.07.2001 року за реєстровим № 851 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б., зареєстрований в Дніпропетровському міському управлінні земельних ресурсів 31.07.2001року за № 1131 (а.с.9-14).

Згідно з договором позивач приймає, а відповідач передає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку площею 0,2955 га, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кодом 66081032, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Тополина, 1, строком до 17.05.2016 року.

Договір набуває чинності після його державної реєстрації (п.2.2). Цільове призначення земельної ділянки - фактичне розміщення виробничих приміщень (п.4.1).

З матеріалів справи вбачається, що 04.09.2014 року позивач уклав договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Ярмолюк М.М. 04.09.14 за реєстром № 1712 (а.с.23-27).

З вказаного договору вбачається, що позивач передав у власність публічному акціонерному товариству "ОТП БАНК" торговельний комплекс продовольчих та непродовольчих товарів - вбудовано - прибудоване приміщення загальною площею 1383,6 кв.м., ганки естакади, сходи житлового будинку, навіс, огорожі, мостіння, що розташовані, в тому числі і на орендованій земельній ділянці (п.1.4 договору купівлі-продажу).

Доводи скаржника про те, що судом не встановлено, що передане позивачем майно знаходиться саме на земельній ділянці з кадастровим номером 66081032 є безпідставними, оскільки такий номер зазначено як в договорі оренди земельної ділянки, так і в договорі купівлі-продажу.

Позивач направив відповідачу пропозицію №25 від 08.09.2014 року про розірвання договору оренди земельної ділянки (а.с. 30 -33).

Звернувшись з позовом до суду, позивач зазначив на ухилення відповідача від розірвання договору.

Посилання скаржника на відсутність підстав для розірвання договору спростовуються наступним:

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених законом.

Пунктами "а", "е", частини 1 статті 141 Земельного кодексу України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, у тому числі, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на нерухоме майно, яке розташовано на земельній ділянці.

Договір оренди земельної ділянки припиняється, у тому числі, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (частини 1, З статті 31 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі, як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Згідно ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України у випадку, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції надав вірну правову оцінку доводам позивача. Висновки суду скаржник не спростував.

Оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і скасуванню не підлягає.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, судові витрати віднести на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 року у справі № 904/8631/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: І.О. Вечірко

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 24.04.2015 року.