ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. Справа № 911/558/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РН-Карт Україна»

до Фізичної особи-підприємця Холявинського Андрія Андрійовича

про стягнення 2 735,66 грн

За участю представників:

від позивача Кривошеєва Г.О. (дов. №21 від 01.01.2015);

від відповідача не з'явились.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РН-Карт Україна» (далі - позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця Холявинського Андрія Андрійовича (далі - відповідач) про стягнення 2 735,66 грн заборгованості, з яких: 2 000,00 грн боргу за поставлений на підставі видаткової накладної №6104 від 31.03.2012 згідно договору поставки № 2794 від 26.12.2008 товар, 564,00 грн інфляційних втрат та 171,66 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань з оплати отриманого на підставі видаткової накладної №6104 від 31.03.2012 згідно договору поставки № 2794 від 26.12.2008 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.02.2015 порушено провадження у справі № 911/558/15, розгляд справи призначено на 19.03.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.03.2015 розгляд справи відкладено на 16.04.2015.

16.04.2015 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. №8696/15 від 16.04.2015), згідно якої у зв'язку з частковою оплатою відповідачем боргу у розмірі 500,00 грн, просив стягнути з відповідача 1 500,00 грн основного боргу, 564,00 грн інфляційних втрат та 171,66 грн 3 % річних.

У судовому засіданні 16.04.2015 представник позивача підтримав позов з урахуванням поданої ним заяви про зменшення позовних вимог.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Відповідач в судове засідання 16.04.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

26.12.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТНК-ТРАНС» (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Холявинським А.А. (Покупець) укладено договір поставки № 2794, згідно якого постачальник протягом строку дії договору зобов'язався здійснювати постачання палива та/або надавати послуги покупцю на умовах EXW за місцезнаходженням АЗС, а покупець зобов'язався приймати такі паливо та/або полуги та оплачувати їх на умовах договору.

Згідно п. 2.2 договору передача/отримання палива та/або надання/отримання послуг здійснюється виключно з використанням старт-карток.

Відповідно до п. 2.3 договору з метою визначення (уточнення) розмірів виконаних зобов'язань за договором сторони зобов'язані оформлювати видаткові накладні або акти приймання-передачі палива та/або послуг за звітний період. Фактична кількість, асортимент і ціна поставленого відповідачеві палива та/або отриманих послуг визначається виходячи з даних, що містяться в електронних базах даних про використання відповідної старт-картки, а саме в програмному апаратному комплексі Petrol та фіксується в інформаційних чеках наданих відповідною АЗС. В разі виникнення спірних моментів щодо положень відповідної видаткової накладної або акту приймання-передачі палива та/або послуг, сторони визнають і погоджуються з даними, що фіксуються вищезазначеним програмним забезпеченням, автентичність даних яких гарантується компанією виробником зазначеного програмного забезпечення та/або даними, що міститься у інформаційних чеках наданих відповідною АЗС.

Пунктом 4.1 договору визначено, що покупець зобов'язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість палива/послуг на умовах, визначених договором.

Згідно п. 6.3 договору ціна договору визначається в національній валюті України - гривнях та складається з загальної ціни палива/послуг що відображені сторонами у всіх актах приймання-передачі палива/послуг та видаткових накладних.

Відповідно до п. 6.10 договору у разі отримання покупцем палива/послуг на суму, що перевищує суму передплати з урахуванням сигнального порогу, покупець зобов'язаний погасити заборгованість перерахувавши грошові кошти на поточний рахунок постачальника протягом 2 календарних днів з моменту виставленого рахунку, а також перерахувати попередню оплату.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та засвідчення печатками сторін та діє до 31 грудня 2009 року, а в частині розрахунків до повного виконання. Строк дії договору автоматично продовжується на наступний календарний рік у разі, якщо жодна із сторін не направила повідомлення про припинення дії договору за 15 календарних днів до закінчення строку дії договору.

26.12.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТНК-ТРАНС» (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Холявинським А.А. (Покупець) укладено додаткову угоду до договору поставки №2494 від 26.12.2008, згідно якої розділ 6 договору викладено у новій редакції, зокрема п. 6.4, 6.4.1, 6.4.2, згідно яких оплата за поставлений товар/послуги в межах ліміту, визначеного п. 6.4.1 договору здійснюється покупцем на підставі рахунків-фактури протягом двох банківських днів з моменту їх отримання; рахунки-фактури виставляються постачальником кожний понеділок; розмір ліміту, що надається покупцеві не може перевищувати 3000,00 грн; у разі досягнення/перевищення розміру ліміту, покупець зобов'язаний провести повний розрахунок за поставлене паливо/надані послуги протягом 1 банківського дня з моменту перевищення визначеного в п.6.4.1.

Відповідно до рішення засновників ТОВ «ТНК-ТРАНС» було внесено зміни до статуту товариства щодо його найменування та 16.01.2014 зареєстровано змінену назву - Товариство з обмеженою відповідальністю «РН-КАРТ Україна», при цьому ідентифікаційний код, індивідуальний податковий номер, юридична та поштова адреси залишились незмінними. Оскільки зміна найменування юридичної особи не тягне за собою її припинення, ТОВ «РН-Карт Україна» має всі права та обов'язки ТОВ «ТНК-ТРАНС».

Судом встановлено, що на виконання умов договору 31.03.2012 позивач поставив відповідачу паливо на суму 16 174,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №6104 від 31.03.2012, підписаною та скріпленою печатками обох сторін договору.

Відповідач в свою чергу частково розрахувався за поставлений товар, залишивши при цьому суму боргу в розмірі 2 000,00 грн.

12.06.2014 позивач на адресу відповідача направив претензію №338 від 12.06.2014 (вих. №0541), згідно якої просив сплатити непогашену суму боргу, однак відповідач залишив вказану претензію без відповіді та задоволення.

В судовому засідання представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, у зв'язку з тим, що відповідач частково сплатив суму боргу у розмірі 500,00 грн.

Таким чином з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 1 500,00 грн основного боргу, 564,00 грн інфляційних втрат та 171,66 грн 3% річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України (абзац перший п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р.).

Враховуючи вищевикладене та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір встановленого боргу відповідає фактичним обставинам справи та не спростовано відповідачем, вимога позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення 1 500,00 грн основного боргу за поставлений на підставі видаткової накладної №6104 від 31.03.2012 згідно договору поставки № 2794 від 26.12.2008, товар є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за договором поставки №2794 від 26.12.2008, позивачем за період з 04.04.2012 по 12.02.2015 нараховано 564,00 грн інфляційних втрат та 171,66 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 04.04.2012 по 12.02.2015 складає 564,00 грн інфляційних втрат та 171,78 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 564,00 грн інфляційних втрат та 171,66 3 % річних підлягають задоволенню повністю, оскільки суд, при прийнятті рішення, не може вийти за межі позовних вимог.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог про стягнення 2 235,66 грн заборгованості, з яких: 1 500,00 грн боргу за поставлений на підставі видаткової накладної №6104 від 31.03.2012 згідно договору поставки № 2794 від 26.12.2008 товар, 564,00 грн інфляційних втрат та 171,66 грн 3 % річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Холявинського Андрія Андрійовича (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Крижанівського, буд. 5, кв. 7; ідентифікаційний код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РН-Карт Україна» (03110, м. Київ, Солом'янський район, вул. Солом'янська, буд. 11; ідентифікаційний код 32489155) 1 500 (одну тисячу п'ятсот гривень) 00 коп. боргу за поставлений товар, 564 (п'ятсот шістдесят чотири) 00 коп. інфляційних втрат, 171 (сто сімдесят одну гривню) 66 коп. 3 % річних та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 22.04.2015

Суддя В.М. Антонова