РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015Справа №910/5715/15-г
За позовом Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"

до публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК"

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Горбачевська К.В.(дов. від 05.01.2015)

Від відповідача: не з"явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про зобов"язання відповідача виконати платіжні доручення у відповідності до умов договору банківського рахунку № 1670-ЮР від 30.09.2010.

Ухвалою господарського суду м. Києва від16.03.2015 порушено провадження у справі №910/5715/15-г та призначено до розгляду на 31.03.2015.

Представник відповідача в судове засідання 31.03.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 31.03.2015 прибув представник позивача та дав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 16.04.2015.

Представник позивача подав суду уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить:

1. Зобов'язати публічне акціонерне товариство „Златобанк" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52, МФО 380612, ) виконати платіжні доручення (здійснити перерахування коштів): № 69 від 18.02.2015 (сума перерахування становить 608534, 51 (шістсот вісім тисяч п'ятсот тридцять чотири грн.) гривень 51 коп.; платіжне доручення № 1269 на суму 954442,57 гривень (дев'ятсот п'ятдесят чотири тисячі чотириста сорок дві) гривень 57 коп.; платіжне доручення (заяви на переказ SWIFT) № 1 від 18.02.2015 на суму 294699,97 (двісті дев'яносто чотири тисячі шістсот дев'яносто дев'ять) дол. США 97 центів на поточний рахунок № 454, відкритий у Херсонській філії „Укрексімбанк".

Суд прийняв дані уточнення.

Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 16.04.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою, на яку було відправлено ухвали суду, адреса підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2010 між ДП „Херсонський морський торговельний порт" (далі позивач, клієнт) та ПАТ „Златобанк"(відповідач) в особі відділення „Херсонська регіональна дирекція" АТ „Златобанк" (далі банк) було укладено договір банківського рахунку № 1670-ЮР, відповідно до якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у національній або іноземній валюті та здійснює його розрахунково - касове обслуговування відповідно до Положення про оформлення та подання клієнтами платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах, заяв про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів до уповноважених банків і інших фінансових установ та порядок їх виконання, Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, в тому числі здійснює функції розрахункової палати відповідно до Положення про розрахункові палати для пред'явлення векселів до платежу.

ДП „ХМТП" на адресу Банку було відправлено запит за № 11-02/10 від 13.02.2015 до Херсонської дирекції АТ „Златобанк" (далі - Банк) стосовно наявності грошових коштів ДП „ХМТП" на рахунках банку.

Згідно довідки АТ Херсонської регіональної дирекції АТ „Златобанк" за вих. № 692-02/15 від 13.02.2015 у Державного підприємства „Херсонський морський торговельний порт" залишок коштів станом на кінець дня 13.02.2015 на поточних рахунках складає: на поточному рахунку № 1670 в національній валюті - 954 442,57 грн. на поточному рахунку № 1670 в доларах США - 294 699,97 доларів США, на поточному рахунку № 1670 в євро залишок коштів відсутній; на поточному рахунку № 1670 в національній валюті - 608 534,51 грн., на поточному рахунку № 1670 в національній валюті - 4 900,00 грн.

У зв'язку з наявністю у ДП „ХМТП" коштів на розрахункових рахунках у Банку ДП „ХМТП" було надано платіжні доручення на переказ коштів.

Відповідно до платіжного доручення № 69 від 18.02.2015 сума перерахування становить 608534, 51 гривень (шістсот вісім тисяч п'ятсот тридцять чотири грн.) 51 коп.; згідно платіжного доручення № 1269 від 18.02.2015 - 954442,57 гривень (дев'ятсот п'ятдесят чотири тисячі чотириста сорок дві) гривень 57 коп.; згідно платіжного доручення (заяви на переказ SWIFT) № 1 від 18.02.2015 - сума, що підлягає перерахуванню в іноземній валюті становить 294699,97 дол. США (двісті дев'яносто чотири тисячі шістсот дев'яносто дев'ять) 97 центів.

Однак зазначене доручення ПАТ «Банк Форум» не було виконано, що обґрунтовано п. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У зв'язку з невиконанням Банком даних платіжних доручень на переказ коштів, 23.02.2015 ДП „ХМТП" було відправлено вимогу на адресу АТ „Златобанк" у м. Києві. Дана вимога була отримана Банком, але листом від 02.03.2015 ДП „ХМТП" було повідомлено про неможливість виконання даних платіжних доручень на переказ коштів, на підставі ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, ДП „ХМТП" було надано платіжні доручення за № 44 від 25.02.2014, № 45 від 25.12.2014; № 47 від 25.12.2014; № 59 від 25.12.2014; № 60 від 25.12.2014; № 61 від 25.12.2014; № 62 від 25.12.2014; № 63 від 25.12.2014; № 64 від 25.12.2014; № 65 від 25.12.2014; № 66 від 25.12.2014; № 67 від 25.12.2014; № 1263 від 09.01.2015; № 1264 від 09.01.2015; № 1265 від 09.01.2015; № 68 від 12.02.2015; № 1267 від 12.02.2015; № 1268 від 12.02.2015. Дані платіжні доручення були отримані Банком через систему „Клієнт- Банк", але також не були виконані ПАТ „Златобанк".

Позивач вважає такі дії банку неправомірними та такими, що не ґрунтуються на законі оскільки між сторонами по справі укладений договір банківського рахунку, згідно якого в силу ч.1 ст.1066 ЦК України, банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши думки сторін, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, у зв'язку з таким:

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Постановою Правління Національного Банку України від 13.02.2015 № 105 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних» та згідно ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 вирішено запровадити тимчасову адміністрацію та призначити уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ЗЛАТОБАНК» на 3 три місяці з 14.02.2015 до 13.05.2015.

Відповідно до частини 1 статті 1074 Цивільного кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України №2258-VІ від 18.05.2010р., №2677-VІ від 04.11.2010р.) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Отже, починаючи з 09.03.2011 (дата набрання чинності Законом №2258-VІ від 18.05.2010, №2677-VІ від 04.11.2010) випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452- VI від 23.02.2012 (із змінами та доповненнями), який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Тобто, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452- VI від 23.02.2012 (із змінами та доповненнями) є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації передбачені статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452- VI від 23.02.2012 (із змінами та доповненнями). Зокрема, відповідно до частини 5 цієї статті під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» №2121-111 від 07.12.2000 (із змінами та доповненнями) кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-111 від 05.04.2001 (із змінами та доповненнями), переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

У відповідності до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону № 4452 обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Так, згідно статті 2 Закону №4452 під поняттям вкладник розуміється фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121 кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням і правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Крім того, відповідно до п. 1.25 глави 1 розділу 111 Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 № 2 «Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» під час виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію: не пізніше п 'ятого робочого дня, починаючи з дня свого призначення, має повернути клієнтам, з якими укладені договори про касово-розрахункове обслуговування, розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини неплатоспроможного банку.

Таким чином, вимога про зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення не може бути задоволеною, так як на момент виникнення спірних правовідносин у відповідача було введено тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим перерахування коштів з рахунків клієнтів банку не здійснювалось.

Вимога позивача про виконання платіжних доручень, є вимогою кредитора (вимогою щодо виконання банком зобов'язань по наданню банківських послуг), задоволення якої не здійснювалося згідно ч. 5 ст. 36 Закону № 4452.

Таким чином, вимога про зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення позивача не може бути задоволеною, так як на момент виникнення спірних правовідносин у відповідача було введено тимчасову адміністрацію, а тому задоволення вимог кредиторів банку здійснюється лише в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI.

Отже, враховуючи вищенаведені положення, та, зокрема, положення статей 177, 190, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання з переказу коштів з рахунку Позивача, відкритому у Відповідача, на його рахунок в іншому банку, на рахунок контрагента або рахунок, відкритий в органах державної казначейської служби, є майновим зобов'язанням.

Суд вважає, що з огляду на викладене, вимога позивача про зобов'язання відповідача провести платежі відповідно до платіжних доручень є майновою вимогою в розумінні положень частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У зв'язку із введенням тимчасової адміністрації АТ «ЗЛАТОБАНК» з 14.02.2015 та продовженням її здійснення до 13.05.2015.

Суд на підставі положень ЦК України, Законів України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і «Про банки і банківську діяльність» робить висновок про те, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які носять майново-грошовий характер, а відтак, у даному випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, на якого поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична особа або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов"язань.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником і оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунку 18.02.2015, у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції чинній на час виникнення спору.

При цьому суд враховує постанову Верховного Суду України від 25.03.2015 по справі № 910/9232/14(в матеріалах справи).

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. 4, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" до публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 22.04.2015