КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа№ 910/2430/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Рибаруку М.М.

за участю представників:

від позивача не з'явились

від відповідача-1 Крутенко Ю.В. - дов. б/н від 03.09.2013 р.

від відповідача-2 не з'явились

від третьої особи-1 не з'явились

від третьої особи-2 не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«Ріелком Новий»

на рішення господарського суду міста Києва

від 14.01.2015 р. (головуючий суддя Нечай О.В.,

судді: Цюкало Ю.В., Бондарчук В.В.)

у справі №910/2430/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Ріелком Новий» (далі - ТОВ «Ріелком Новий»)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелком»

(далі - ТОВ «Ріелком»)

2) Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

(далі - ПАТ «Дельта Банк»)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів 1) Товариство з обмеженою відповідальністю

«Науково-виробничий центр «Тор»

(далі - ТОВ «НВЦ «Тор»)

2) Публічне акціонерне товариство «Омега Банк»

(далі - ПАТ «Омега Банк»)

про визнання договору іпотеки недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.01.2015 р. у справі №910/2430/14 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, ТОВ «Ріелком Новий» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржене рішення про відмову в позові з підстав спливу строку позовної давності є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки ТОВ «Ріелком Новий» могло дізнатись про порушення свого права виключно не раніше дати створення товариства й не раніше, ніж відбулася його державна реєстрація тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ «Ріелком Новий» прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М. та призначено розгляд справи на 24.02.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 р., в зв'язку із перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці, змінено склад суду та визначено судову колегію в складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Коршун Н.М., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 р., через нез'явлення в судове засідання представників позивача (апелянта) та третіх осіб, розгляд справи №910/2430/14 відкладено на 17.03.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 р., в зв'язку з виходом судді Алданової С.О. з відпустки, змінено склад суду та визначено судову колегію в складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

У відповідності до ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» (п.9-2) передбачено, що у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 р. за неявки в судове засідання представників позивача (апелянта), відповідача-2 та третіх осіб, розгляд справи №910/2430/14 відкладено на 07.04.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2015 р. через нез'явлення в судове засідання представників всіх учасників судового процесу, розгляд справи №910/2430/14 відкладено на 28.04.2015 року.

В судове засідання 28.04.2015 р. з'явився представник відповідача-1, представники позивача (апелянта), відповідача-2 та третіх осіб вкотре не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали.

Відповідно до ст. 99 ГПК України справи в апеляційній інстанції переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням передбачених у цьому розділі особливостей. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується наданими суду першої інстанції правами.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (п.п. 3.9.1, 3.9.2) встановлено, що за змістом ст. 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення учасників судового процесу, представники яких відсутні (том 4 а.с. 150-151, 160-162) про дату, час та місце розгляду справи, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги по суті, з огляду на приписи ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційний господарський суд вважав за необхідне скаргу розглянути за відсутності цих представників за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні представник відповідача-1 доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі за наведених у скарзі підстав.

Заслухавши пояснення представника відповідача-1, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, на розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги ТОВ «Ріелком Новий» до ТОВ «Ріелком» та ПАТ «Дельта Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ТОВ «НВЦ «Тор», ПАТ «Омега Банк» про визнання договору іпотеки недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.11.2011 р. відділом державної реєстрації Печерського районної у м. Києві державної адміністрації було зареєстровано ТОВ «Ріелком Новий», яке створено шляхом виділення нового товариства з ТОВ «Ріелком». Відповідно до розподільчого балансу ТОВ «Ріелком Новий», затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «Ріелком» (протокол №1/26-10/11 від 26.10.2011 р.), та розшифровки переданих позивачу основних засобів, нежиле приміщення №1а за адресою: м. Київ вул. Горького, 172 загальною площею 1551,80 кв.м. та нежиле приміщення №1 за адресою: м. Київ вул. Горького, 172 загальною площею 1 126,60 кв.м. передано позивачу та обліковується ним на його самостійному балансі.

З матеріалів господарської справи №5011-34/1900-2012 позивачу стало відомо, що на підставі листа №6946 від 30.10.2012 р. Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до державного реєстру іпотек внесено інформацію про обтяження іпотекою майнових прав, зокрема, за укладеним між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Ріелком» іпотечним договором від 26.11.2007 р. (далі - Іпотечний договір).

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що Іпотечний договір забезпечував виконання кредитних зобов'язань ТОВ «Ріелком» шляхом передачі в іпотеку належних йому майнових прав на право вимоги отримання у власність нерухомості, яка будується, в той час, як чинним на момент укладення Іпотечного договору законодавством не було передбачено можливості передачі в іпотеку майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва тощо.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем-2 було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оспорюваний Іпотечний договір суперечить чинному на момент його укладення законодавству, зокрема, приписам ст. 16 Закону України «Про іпотеку», відтак вважав позовні вимоги обґрунтованими, а право позивача порушеним. Одночасно зазначав, що у разі, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено, що строк позовної давності сплинув, суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки цього (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України). Оскільки позивачем не доведено суду належними доказами поважності причин пропуску строку позовної давності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання Іпотечного договору недійсним не підлягають задоволенню тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції як підставними та обґрунтованими обставинами та матеріалами справи.

Так, як встановлено матеріалами справи, 16.06.2007 р. між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (банком), правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «Омега Банк», та ТОВ «НВЦ «Тор» (позичальником) укладено кредитний договір №5/71385-Л/2615 (далі - Кредитний договір-1), за умовами якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію, а позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти у визначені графіком строки, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов'язки, передбачені Кредитним договором-1.

26.11.2007 р. між банком та позичальником було укладено кредитний договір №8/71385-Л/2615 (далі - Кредитний договір-2), за умовами якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію, а позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти у визначені графіком строки, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов'язки, передбачені Кредитним договором-2.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цими Кредитними договорами, 26.11.2007 р. між банком (іпотекодержателем) та ТОВ «Ріелком» (іпотекодавцем) було укладено посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чігріною Г.В. Іпотечний договір, за умовами якого на забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належні йому майнові права на право вимоги отримання у власність нерухомості, яка будується, а саме: майнові права на право вимоги отримання у власність нежилих (офісних) приміщень, які складаються з кімнат з наступними кодами: 202-5,13 кв.м., 207- 34,33 кв.м., 218-2,20 кв.м., 219-8,42 кв.м., 220-2,20 кв.м., 221-12,55 кв.м., 222-14,53 кв.м., 232-1 455,81 кв.м., загальною площею 1 535,17 кв.м., що знаходяться на 2-му (другому) поверсі адміністративного будинку за адресою: м. Київ, вул. Горького (Антоновича), 172 (далі - предмет іпотеки).

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 06.02.2013 р. у справі №5011-34/1900-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2013 р., позов задоволено, звернуто стягнення на предмети іпотеки за Іпотечним договором. Провадження у даній справі щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелком Новий» припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.01.2014 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2013 р. та рішення господарського суду міста Києва від 06.02.2013 р. у справі №5011-34/1900-2012 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.03.2014 р. у справі №5011-34/1900-2012, прийнятим за результатами нового розгляду, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2014 р. та постановою Вищого господарського суду України від 03.09.2014 р., позов задоволено повністю, звернуто стягнення на предмет іпотеки, зокрема, за Іпотечним договором.

Оспорюючи Іпотечний договір позивач вказував, що його сторонами укладено з порушенням вимог ст. 16 Закону України «Про іпотеку» в чинній на той час редакції, оскільки на момент укладення Іпотечного договору передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснювалась виключно шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва, а не самого об'єкту незавершеного будівництва чи майнових прав на нього, й лише з 14.01.2009 р., після внесення Законом України №800-УІ від 25 грудня 2008 року змін до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про іпотеку», стало можливим передавання в іпотеку об'єкту незавершеного будівництва та майнових прав на нього.

На підставі ч. 2 ст. 16 Закону України «Про іпотеку» (у чинній на момент укладення Іпотечного договору редакції) передача в іпотеку об'єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва.

Місцевим судом з»ясовано, що згадані обставини вже були предметом дослідження господарським судом міста Києва у справі №910/7209/13, й відповідно рішенням від 28.08.2013 р. в цій справі встановлено, що при укладені сторонами спірного Іпотечного договору не дотримано вимог ч. 2 ст. 16 Закону України «Про іпотеку» у діючій на той час редакції, яка є спеціальною нормою, в результаті були передані/прийняті в іпотеку не права на земельну ділянку, на якій розташований спірний об'єкт незавершеного будівництва, а майнові права на право вимоги отримання у власність нерухомості, яка будується, та майнові права на отримання у власність нерухомості, яка будується.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується й апеляційний господарський суд, що оспорюваний Іпотечний договір суперечить чинному на момент його укладення законодавству, зокрема, приписам ст. 16 Закону України «Про іпотеку», відтак вважав позовні вимоги обґрунтованими.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 260, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями ст. 109 ЦК України визначено, що виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс. Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

В зв»язку з цим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки позивач як товариство, утворене шляхом виділення з ТОВ «Ріелком», є правонаступником ТОВ «Ріелком» за всіма правами та обов'язками іпотекодавця за Іпотечним договором, ТОВ «Ріелком», в свою чергу, фактично дізналось про те, що Іпотечний договір протирічить приписам діючого на той момент законодавства, з моменту укладення цього правочину, тобто з 26.11.2007 р., тому строк позовної давності для звернення до суду із позовом про визнання його недійсним сплив 26.11.2010 року.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» (п. 2.2) встановлено, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами поважності причин пропуску строку позовної давності, заявлені позивачем вимоги щодо визнання Іпотечного договору недійсним не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами у справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелком Новий» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2015 р. у справі №910/2430/14 - без змін.

Матеріали справи №910/2430/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун