Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "30" квітня 2015 р. Справа № 906/127/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача Малярчук Т.П. - довіреність № 08/17254-010071 від 29.12.2014;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (м.Житомир)

до Житомирського комунального комерціалізованого підприємства "М'ясомолторг" Житомирської обласної ради (м.Житомир)

про розірвання договору №68 від 06.05.2005

Строк вирішення спору було продовжено, у відповідності до ч.3 ст. 69 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору №68 від 06.05.2005 про постачання електричної енергії, укладеного між Житомирським РЕМ ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" та Житомирським комунальним комерціалізованим підприємством "М'ясомолторг" Житомирської обласної ради.

Ухвалою господарського суду від 30.03.2015 було продовжено строк вирішення спору на 15 днів - по 14.04.2015 (включно) та відкладено розгляд справи на 14.04.2015 о 12:30. Однак, у зв'язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, судове засідання 14.04.2015 не відбулось.

Враховуючи вказане, ухвалою господарського суду від 20.04.2015, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, продовжено строк вирішення спору по 30.04.2015 та призначено наступне судове засідання на 30.04.2015 о 10:00.

14.04.2015, через канцелярію суду, надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Вказав, що просить розірвати договір на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України, а саме у зв'язку з настанням передбачених нею інших випадків, встановлених договором або законом. Повідомив, що сторонами не досягнуто згоди щодо укладення договору, у відповідності до вимог чинного законодавства. Пояснив, що не зважаючи на направлення відповідачу листа № 7096 від 26.11.2014 про припинення дії договору з 01.01.2015, позивач не мав можливості припинити надання послуг з електропостачання, оскільки відповідач відноситься до другої категорії небезпечних об'єктів.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи надані в процесі її розгляду пояснення учасників судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, 06.05.2005 між Житомирським районом електричних мереж, який діє на підставі Положення і є виробничим підрозділом ПАТ "ЕК "Житомиробленерго", який згідно Статуту є правонаступником ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" (енергопостачальна організація/позивач) та Житомирським комунальним комерціалізованим підприємством "М'ясомолторг" Житомирської обласної ради (споживач/відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 68 (а.с. 8-11 (далі - Договір)), відповідно до п. 1 якого енергопостачальна організація постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Умовами п. 2 Договору сторони погодили, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005 №910 внесено зміни до Правил користування електричною енергією №28, зокрема, визначено, що суб'єктам господарювання на яких поширюється дія Правил, протягом трьох років від дати набрання чинності цією постановою привести взаємовідносини між собою у відповідність до вимог Правил.

З метою приведення Договору № 68 від 06.05.2005 у відповідність до вимог законодавства, позивач направив відповідачу два примірники договору у новій редакції для подальшого підписання та скріплення печаткою, однак вказана пропозиція відповідачем не була прийнята.

У письмових поясненнях (а.с.36) позивач також вказує, що завданням ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" за вихідним номером №013/17577 від 31.12.2015, Житомирський РЕМ зобов'язано переукласти договори, що не відповідають вимогам вищезазначеної Постанови НКРЕ.

На підставі ст. 203ЦК України та ч.2 ст. 651 ЦК України, позивач просить розірвати договір №68 від 06.05.2005.

Відповідач, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву (а.с. 50-52) вказує, що з огляду на положення ст. ст. 178, 179, 188 ГК України, позивач безпідставно просить розірвати укладений між сторонами договір, не врегулювавши всі розбіжності та не уклавши у відповідності до чинного законодавства новий договір, ставить відповідача у безвихідне положення. Зсилаючись на норми ст. 275 ГК України зазначає, що постачальники енергії, які займають монопольне становище, зокрема суб'єкти природних монополій, зобов'язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії.

Також звертає увагу, що відповідач 13.03.2015 направив до Житомирського РЕМ ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" 2 підписані примірники проекта договору на постачання електричної енергії з додатками, в ході розгляду яких виникли розбіжності. На дату подання відзиву на адресу відповідача не повернувся підписаний позивачем проект договору.

Наголошує, що дії позивача ведуть до порушення чинного законодавства і прав споживача на отримання належних послуг по постачанню електроенергії та незаконного відключення споживача, що призведе до негативних економічних та соціальних наслідків, так як на підприємстві працевлаштовані працівники, яким виплачується зарплата, підприємство сплачує податки та обов'язкові платежі до бюджету. Оскільки ЖККП "М'ясомолтог" відноситься до другої категорії небезпечних об'єктів (на ньому зберігається 17 тонн технічного аміаку), тому у разі неукладення договору та розірвання існуючого договору, наслідком може бути відключення підприємства від електропостачання та виникнення техногенної катастрофи в регіоні.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши надані в процесі розгляду справи пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, враховуючи наступне.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення.

Так, позивач просить розірвати договір №68 від 06.05.2005 про постачання електричної енергії (а.с. 8-11), зсилаючись на ч. 2 ст. 651ЦК України, а саме у з в ' я з к у з н а с т а н н я м п е р е д б а ч е н и х н е ю і н ш и х в и п а д к і в, в с т а н о в л е н и х д о г о в о р о м а б о з а к о н о м.

Частиною1 ст. 188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст. 651 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зважаючи на наведене позивачем обґрунтування позовних вимог, слід зазначити, що ч.2 ст. 651 ЦК України визначає можливість розірвання договору за рішення суду, на вимогу однієї із його сторін, у разі коли підстави такого розірвання передбачені у договорі та законі. Оскільки законодавець не вказує у ч. 2 коментованої статті, що інші підстави розірвання та зміни договору мають обов'язкового ґрунтуватися на істотності порушення договору, то у визначенні інших договірних підстав розірвання або зміни договору, сторони можуть відійти від "істотності порушення договору", як загальної підстави його розірвання у судовому порядку, і передбачати ознаки "неістотного порушення договору", що за волею сторін, будуть підставою для розірвання або зміни договору. Якщо ж спеціальним законом або договором сторін не визначено інше, порушення договору, що не є істотним, не може бути підставою для розірвання договору у судовому порядку.

Натомість, проаналізувавши умови спірного Договору, суд не виявив інших договірних підстав для його розірвання. Також позивачем не зазначено, яким саме спеціальним законом встановлено підстави розірвання Договору, згідно наведеної ним ч.2 ст. 651 ЦК України.

При цьому, суд враховує, що згідно п. 9.4. Договору, цей договір укладається на строк до 31 грудня 2005 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Умовами п. 9.5. Договору обумовлено, що при виникненні в будь-якої із сторін пропозицій щодо дострокового розірвання договору, вона повідомляє про це іншу сторону за 30 днів до запланованої дати розірвання та забезпечує виконання умов цього договору в повному обсязі.

За приписами ч.ч.1,3 ст. 180ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства; при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити, зокрема, строк дії договору.

Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору (ч.7 ст. 180ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 26.11.2014 позивачем направлено на адресу відповідача лист, в якому зазначено, що Договір не відповідає чинним на даний час Правилам користування електричною енергією, однак, не зважаючи на неодноразові повідомлення Житомирського РЕМ, жодних дій, спрямованих на переукладення договору, відповідачем не вчинялося. За вказаного, на підставі п. 9.4, 9.5. Договору, позивач повідомив відповідача про розірвання цього договору з 01.01.2015 (а.с. 12). Вказаний лист отримано відповідачем 01.12.2014, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.13) та не заперечувалося представником відповідача в судових засіданнях.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно приписів ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач скористався передбаченим умовами Договору правом не продовжувати з 31.12.2015 дію Договору, направивши відповідачу повідомлення про припинення його дії з 01.01.2015.

Оскільки на день пред'явлення позивачем позову договір №68 від 06.05.2005 припинив свою дію, то вимога про його розірвання задоволенню не підлягає.

При цьому суд враховує, що не зважаючи на направлення відповідачу листа № 7096 від 26.11.2014 про припинення дії Договору з 01.01.2015, позивач не мав можливості припинити надання послуг з електропостачання, оскільки відповідач відноситься до другої категорії небезпечних об'єктів. Вказана інформація також підтверджена відповідачем у наявному в матеріалах справи відзиві на позовну заяву (а.с. 52).

Тобто, викладені у відзиві заперечення відповідача щодо безпідставності позовних вимог є обґрунтованими. Що стосується решти зазначених у відзиві заперечень, то, за встановлених судом обставин, вони не впливають на результат вирішення спору, до того ж не стосуються предмета спору, оскільки мотивовані існуванням між сторонами спору при укладенні нового договору.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Враховуючи, що позивач не довів належними доказами обґрунтованість позовних вимог, у задоволенні позову суд відмовляє.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 69, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 05.05.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1- до справи;

2- відповідачу (рек. з пов.).