ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 квітня 2015 р. Справа № 903/343/15

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Череватий Богдан Любомирович

за участю представників сторін:

від позивача: Терещук Михайло Юрійович (фізична особа-підприємець)

від відповідача: н/з;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом фізичної особи-підприємця Терещука Михайла Юрійовича до державного підприємства "Волиньвугілля" про стягнення 8 732,51 грн.

В судовому засіданні 22.04.2015 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Терещук Михайло Юрійович звернувся в господарський суд з позовом до державного підприємства "Волиньвугілля" про стягнення 8 732,51 грн.

Позов обґрунтований тим, що між фізичною особою-підприємцем Терещуком М.Ю. та державним підприємством "Волиньвугілля" укладено договір № 12 від 29.01.2013 р. про надання послуг по перевезенню вантажів.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом за маршрутом м. Одеса - м. Нововолинськ. Факт виконання перевезення за місцем призначення вантажу підтверджується відміткою відповідача у накладній № 681 від 30.01.2013 р.

01.02.2013 р. між сторонами підписано Акт надання послуг № 9, яким відповідач підтвердив належне виконання умов договору з перевезення вантажів.

Проте відповідач зобов'язання в частині проведення розрахунків за надані транспортні послуги виконав лише частково на суму 1 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 12.07.2012 р. Сума боргу на день звернення з позовом до суду становить 6 200,00 грн., що також підтверджується актом звіряння розрахунків станом на 30.09.2013 р.

Беручи до уваги викладене, позивач просив суд стягнути з державного підприємства "Волиньвугілля" на користь фізичної особи-підприємця Терещука Михайла Юрійовича 8 732,51 грн. з яких 6 200,00 грн. основна заборгованість, 2 229,81 грн. інфляційні втрати та 302,70 грн. 3% річних.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. На виконання вимог ухвали суду подав витребовувані документи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 22). Про причини неявки суд не повідомив.

Явка сторін обов'язковою не визнавалась. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 22.04.2015 р. за відсутністю представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений ст. 69 ГПК України строк вирішення спору.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи 29.01.2013 р. між фізичною особою-підприємцем Терещуком М.Ю. та державним підприємством "Волиньвугілля" укладено договір № 12 про надання послуг по перевезенню вантажів (а.с. 12).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У відповідності зі ст. 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно п. 1.1 даного договору перевізник надає замовнику транспортні послуги по перевезенню вантажу по території України, а замовник повинен своєчасно оплатити надані послуги.

На виконання умов договору позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом за маршрутом м. Одеса - м. Нововолинськ. Факт виконання перевезення за місцем призначення вантажу підтверджується актом надання послуг № 9 від 01.02.2013 р. (а.с 13), накладною на відвантаження готової продукції № 681 від 30.01.2013 р. (а.с. 14).

Як визначено ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Умовами даного договору визначено, що вартість наданих транспортних послуг становить 7 200,00 грн., які замовник проводить у розмірі 100% вартості виконаних робіт на протязі 10 днів.

01.02.2013р. між сторонами підписано Акт надання послуг № 9, яким відповідач підтвердив належне виконання умов договору з перевезення вантажів (а.с. 13).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо строк виконання зобов'язання не встановлений, боржник повинен виконати обов'язок по оплаті в семиденний строк з дня пред'явлення вимоги кредитором.

Позивачем 31.05.2013 р. відповідачу направлено претензію № 1 про оплату наданих послуг, що підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення до рекомендованого листа (а.с. 16).

Отже з врахуванням норм ст. 530 ЦК України строк для оплати наданих послуг настав 08.06.2013р.

Відповідач зобов'язання в частині проведення розрахунків за надані транспортні послуги виконав лише частково на суму 1 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 12.07.2012 р. (а.с. 20).

Сума боргу на день звернення з позовом до суду становить 6 200,00 грн., що також підтверджується актом звіряння розрахунків станом на 30.09.2013 р. (а.с. 15).

Крім того позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 2 від 03.09.2013 р. (а.с. 17) та претензію № 3 від 17.06.2014р. (а.с. 18).

На претензію № 3 від 17.06.2014 р. відповідачем надіслано на адресу позивача відповідь на претензію №1009/8.1/11.2-13 в якій відповідач не оплату пояснює важким фінансовим становищем (а.с 19).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено ч. 1 п. 1 ст. 193 ГК України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зважаючи на наведені норми законодавства суд дійшов висновку про підставність стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 6 200,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до даної норми позивач просив стягнути з відповідача 2 229,81 грн. грн. збитків, завданих інфляцією та 302,70 грн. 3% річних. Розмір та періоди нарахування індексу інфляцій та 3% річних судом перевірено, а тому нарахована сума збитків підлягає до стягнення з відповідача.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, враховуючи виконання належним чином зобов'язань позивачем та не належне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному розмірі.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору сумі 1 827,00 грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу країни, ст.ст. 509, 526, 530, 625, 626, 627, 908 Цивільного кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з державного підприємства "Волиньвугілля" (вул. Луцька, 1, м. Нововолинськ, Волинська область 45400, ) на користь фізичної особи-підприємця Терещука Михайла Юрійовича (проспект Молоді, 4, м. Луцьк, Волинська область 43024, і.н. ) 8 732,51 грн. (вісім тисяч сімсот тридцять дві гривні і п'ятдесят одну копійку) з них: (6 200,00 грн. сума основної заборгованості, 2 229,81 грн. інфляційні втрати та 302,70 грн. 3% річних), а також витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено

27.04.2015

Суддя І. О. Гарбар