ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 квітня 2015 року Справа № 903/1142/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Попікової О.В.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брума"
на рішення та постановугосподарського суду Волинської області від 11.12.2014 Рівненського апеляційного господарського суду від 17.02.2015
у справі№ 903/1142/14 господарського суду Волинської області
за позовомФірми "Науманн Машини та Палети"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Брума"
прозобов'язання в проведенні аудиту,

в с т а н о в и в:

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Брума" касаційна скарга на рішення господарського суду Волинської області від 11.12.2014 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 903/1142/14 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Згідно з п. 3.8 Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. При цьому, платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (пп. 2.21 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Скаржником у якості доказу сплати судового збору до касаційної скарги додано платіжне доручення № 2835 від 23.03.2015 у графі "Призначення платежу" якого зазначено: "*;37707381;22030004"судовий збір ВГСУ,070".За подання касаційної скарги на постанову Рівненського апел.суду від 02.03.2015 №903/1074/14;;;".

З огляду на викладене, платіжне доручення № 2835 від 23.03.2015, надане скаржником, не може вважатися доказом сплати у встановленому порядку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду Волинської області від 11.12.2014 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 903/1142/14.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Брума" на рішення господарського суду Волинської області від 11.12.2014 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 903/1142/14 підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брума" на рішення господарського суду Волинської області від 11.12.2014 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 у справі № 903/1142/14 повернути скаржнику.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

О.В. Попікова