КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. Справа№ 910/17785/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Корсакової Г.В.

Хрипуна О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Завойська Т.В. - предст. за довір. від 05.01.2015

від відповідача (апелянта): не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 у справі № 910/17785/15 (суддя: Головатюк Л.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка"

до Товариства з обмеженою відповідальністю " Хайтеч Едвертайсмент "

про стягнення 430 621, 72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 у справі № 910/17785/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" задоволено повністю, а саме присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" основний борг в сумі 430 621, 72 грн., судовий збір в розмірі 8 612, 44 грн. Також, було відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" про забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, у зв'язку зі зміною курсу гривні по відношенню до долару США, відповідно до умов договору № 310 від 05.02.14 та здійсненням відповідачем часткової оплати за товар, позивач переглянув суму заборгованості відповідача, яку він мав сплатити згідно узгодженого графіку за поставлений товар. Так, борг відповідача станом на 14.08.2014 склав 186 415,75 грн., що еквівалентно 14 143,84 долари США. Крім того, відповідно до додатку № 2 до договору № 310 від 05.02.2014, відповідач зобов'язався оплатити поставлений товар до 30.09.2014, згідно графіку: з 01.08.2014 по 30.08.2014 в сумі еквівалентній 3 613,26 доларам США, з 01.09.2014 по 30.09.2014 в сумі еквівалентній 15 000,00 доларам США. Таким чином, сума заборгованості за даний період на дату подання заяви складає 249 417,68 грн., що еквівалентно 18 613,26 доларам США (курс долару на Міжбанку - 13,12 за 1 долар США). Отже, враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на день розгляду справи основний борг відповідача перед позивачем складає: 186 415,75 грн. + 249 417,68 грн. = 430 621,72 грн. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем не спростовано належними та допустими доказами у розумінні ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України відсутність у нього заборгованості у наведеній сумі, місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 430 621,72 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо клопотання позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не було наведено суду жодних підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не наведено суду належних доказів, також з матеріалів позовної заяви судом першої інстанції не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, держави. Окрім того, позивачем не наведено доказів того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивачем не представлено доказів, які б свідчили, що відповідачі мають намір відчужити майно, на яке позивач просить накласти арешт. З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції відмовив в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Київ від 30.10.2014 у справі № 910/17785/14 в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення у справі № 910/17785/14 місцевим господарським судом було прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначив, що на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» не надходило ані позовної заяви, ані ухвали про порушення провадження у справі, ані інших документів по справі № 910/17785/14, у зв'язку з чим відповідач був позбавлений можливістю скористуватися наданими йому процесуальними правами, передбаченими чинним законодавством України. Також, апелянт зазначив, що не погоджується з викладеними в рішенні Господарського суду міста Київ від 30.10.2014 встановленими обставинами, зокрема в частині належного виконання позивачем своїх зобов'язань за договором № 310 від 05.02.2014 щодо поставки товару. Так, відповідач зазначив, що в процесі підготовки до користування обладнанням, придбаним за наведеним договором, апелянтом було виявлено суттєві недоліки та встановлено, що поставлений товар неналежної якості та його неможливо використовувати за призначенням. Наведене, на думку апелянта, підтверджується актом про результати дослідження поставлених кабінетів світлодіодного екрану з світлодіодних секційних лінійок. Отже, з огляду на наведене, апелянт зазначає, що вартість поставленого товару підлягає перерахунку. Враховуючи все вищезазначене , відповідач вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" задоволенню не підлягають.

Одночасно апелянт порушив клопотання про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги, зазначивши, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним із поважних причин, що пов'язано із затримкою у видачі оскаржуваного процесуального документу.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» на рішення Господарського суду міста Київ від 30.10.2014, справу № 910/17785/15 призначено судді - доповідачу Станіку С.Р., а для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Власов Ю.Л.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 04.03.2015, у зв'язку із перебуванням судді Власова Ю.Л. на лікарняному, справу № 910/17785/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015, Товариству з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Київ від 30.10.2014 у справі № 910/17785/14. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» прийнято до провадження та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи № 910/17785/14 призначено на 01.04.2015 о 11 год. 00 хв.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 розгляд справи № 910/17785/14 було відкладено на 15.04.2015 о 12:00 год.

В судовому засіданні 15.04.2015 представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, з урахуванням поданого через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що посилання відповідача на те, що на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» не було надіслано позовної заяви, ухвали про порушення провадження у справі, а також інших процесуальних документів, є безпідставними, з огляду на те, що позивачем та судом першої інстанції надсилалися документи на адресу, що зазначена у договорі № 310 від 05.02.1014, проте такі документи були повернуті до господарського суду міста Києва з позначкою пошти «інші причини». Таким чином, причиною неотримання відповідачем ухвал суду є неможливість вручення таких, тобто відповідач з власної ініціативи не отримував адресовану йому пошту. Крім того, позивач зазначив, що відповідача був обізнаний про розгляд справи, з огляду на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент», в процесі провадження розгляду справи в суді першої інстанції неодноразово було подано клопотання про відкладення розгляду справи № 910/17785/14, які місцевим господарським судом були задоволені. Також, позивач зазначив, що судом першої інстанції проведено об'єктивний розгляд справи, за результатами якого винесено законне рішення. Таким чином, на думку позивача, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування - відсутні.

Апелянт в судове засідання 15.04.2015 представників не направив, однак, через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду 15.04.2015 подав клопотання про призначення у справі № 910/17785/14 електротехнічну експертизу поставленого позивачем обладнання за договором № 310 від 05.02.2014.

Вищевказане клопотання апелянта мотивоване тим, що в процесі підготовки до користування обладнанням придбаним відповідачем у Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" за договором № 310 від 05.02.2014 були виявлені суттєві недоліки обладнання та встановлено, що поставлений товар неналежної якості та його неможливо використовувати за призначенням, у зв'язку фахівцями з технічних питань Товариством з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» було складено акт про результати дослідження поставлених кабінетів світлодіодного екрану з світлодіодних секційних лінійок. Апелянт, зазначив, що від вирішення питання про належну якість поставленого товару за вищевказаним договором залежить питання про те, чи підлягає поставлений товар оплаті, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» просить призначити суд апеляційної інстанції електротехнічну експертизу щодо поставленого позивачем обладнання за договором № 310 від 05.02.2014.

Колегією суддів апеляційної інстанції в судовому засіданні 15.04.2015 було розглянуто клопотання апелянта про призначення експертизи у справі № 910/17785/14, про що суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 4.5. договору № 310 від 05.02.2014 сторони погодили,що при виявленні протягом гарантійного строку недоліків товару покупець має повідомити постачальника про це не пізніше 3-денного строку. Не пізніше 20 днів з моменту повідомлення постачальника про виявлення недолоків покупець направляє письмову претензію на адресу постачальника з доданням наступних документів: копії рахунку-фактури, копії накладної, рекламаційного акту із зазначенням найменування товару, дати поставки, гарантійного строку товару, переліку виявлених дефектів, умов і режимів експлуатації та контролю якості товару, посилання на нормативні акти, технічну документацію (у випадку її подання постачальником при поставці) та їх пункти, вимогам яких не відповідає якість товару.

Отже, умовами договору № 310 від 05.02.2014 сторони погодили строк та спосіб у який відповідач може заявити про наявність недоліків у поставленому товару за договором № 310 від 05.02.2014, а п. 4.6. - п. 4.8. вказаного договору сторони погодили варіанти реагування позивача на претензію відповідача.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач не скористався своїм правом звернутися до позивача з відповідними претензіями у строк та в порядку, обумовленими п. 4.5. договору № 310 від 05.02.2014.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом розгляду в справі № 910/17785/14 є стягнення заборгованості за договором № 310 від 05.02.2014, у зв'язку з чим предметом дослідження у справі № 910/17785/14 є докази, що підтверджують наявність/відсутність такої заборгованості.

Таким чином, у разі порушення прав та інтересів відповідача, останній має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів у спосіб, визначений ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необґрунтованість вказаного клопотання, а також про відсутність підстав, відповідно до норм процесуального права та матеріалів справи, для задоволення клопотання скаржника від 15.04.2015 про призначення експертизи.

Дослідивши наявні матеріали, враховуючи те, що усі сторони були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, зокрема і відповідач, неявка представників відповідача не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, визначених ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача за наявними у справі матеріалами.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 05.02.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хайтеч Едвертайсмент", як покупцем, укладено договір поставки № 310, за умовами якого позивач зобвязався передати у власність відповідача у визначені цим договором обладнання, зазначене у специфікації, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором (п.1.1.)

Відповідно до п.1.2. договору № 310 від 05.02.2014 у специфікації зазначається найменування товару, його кількість, ціна, термін поставки, загальна вартість товару.

Згідно п. 2.8. договору № 310 від 05.02.2014 під час приймання-передачі товару сторони зобов'язані належним чином оформити та підписати всі необхідні документи, що засвідчують приймання-передачу товару (накладні, довіреності тощо).

Відповідно до п. 3.4. договору № 310 від 05.02.2014 відповідач зобов'язаний здійснити повну оплату оплату поставленого товару не пізніше 30.09.2014.

За умовами п. 3.6. договору № 310 від 05.02.2014 сторони погодили, що оплата товару здійснюється на підставі рахунків-фактур постачальника в грошовій одиниці України - гривні.

Згідно п. 3.7. договору № 310 від 05.02.2014 датою оплати є дата зарахування коштів на рахунок позивача.

На виконання умов договору № 310 від 05.02.2014 позивач передав у власність відповідача обладнання зазначене у специфікації № 1 до наведеного договору, а покупець прийняв товар на загальну суму 298 821, 89 грн., що підтверджується видатковою накладною № 291 від 06.03.2014, актом прийому передачі, які скріплені підписами представниками сторін без будь-яких заперечень та зауважень.

Крім того, для отримання товару за договором № 310 від 05.02.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» було видано на начальника відділу технічної підтримки Маляренко Р.М. довіреність № 6 від 06.03.2014 (типова форма № М-2).

На виконання умов п. 3.6. договору № 310 від 05.02.2014 позивачем для оплати товару було виставлено відповідачу рахунок-фактури № 1496 від 05.02.2014 на суму 298 821.89 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що свої зобов'язання з поставки товару позивач виконав належним чином згідно з умовами договору № 310 від 05.02.2014.

Також, місцевим господарським судом встановлено, що 10.06.2014 сторонами було підписано графік оплати поставленого товару із зазначенням термінів та сум оплат.

Так, відповідно до графіку оплати поставленого товару від 10.06.2014 відповідач зобов'язався здійснювати оплату за поставлений товар в термін з 30.06.2014 - 05.07.2014 в сумі еквівалентній 5 000,00 доларам США; з 06.07.2014 по 31.07.2014 в сумі еквівалентній 10 000,00 доларам США.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що строк оплати згідно погодженого сторонами графіку є таким, що настав.

Проте, зобов'язання по оплаті отриманого товару відповідач виконав частково.

Так, 09.07.2014 на рахунок Позивача зарахована сума 10 000,00 грн. в рахунок оплати по рахунку № 1496 від 05.02.2014, що підтверджується випискою з банківського рахунку. Оплата в наступний місяць не проводились відповідачем взагалі.

Ціна товару встановлена сторонами в гривнях України з зазначенням її еквіваленту в доларах США, що склався на міжбанківському валютному ринку.

Судом першої інстанції встановлено, що на день підписання Специфікації № 1 до договору поставки № 310 від 05.02.2014 курс долара США, що склався на міжбанківському валютному ринку станом на 04.02.2014 становив 1 долар США - 8,89 грн.

У зв'язку зі зміною курсу гривні по відношенню до долару США, відповідно до умов договору № 310 від 05.02.14 та здійсненням відповідачем часткової оплати за товар, позивач переглянув суму заборгованості відповідача, яку він мав сплатити згідно узгодженого графіку за поставлений товар.

Так, місцевим господарським судом встановлено, що порушення строку оплати по першому етапу оплати починається з 06.07.2014, а сума боргу станом на 09.07.2014 становила 48 400,00 грн., що еквівалентно 4 143, 84 доларам США (1 долар США -11,68 грн.); по другому етапу з 01.08.2014 сума бору становить 131 500.00 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США.( 1 долар США - 13,18 грн.).

Таким чином, борг відповідача станом на 14.08.2014 склав 186 415,75 грн., що еквівалентно 14 143,84 долари США.

Крім того, відповідно до додатку № 2 до договору поставки № 310 від 05.02.2014 відповідач зобов'язався оплатити поставлений товар до 30.09.2014, згідно графіку: з 01.08.2014 по 30.08.2014 в сумі еквівалентній 3 613,26 доларам США, з 01.09.2014 по 30.09.2014 в сумі еквівалентній 15 000,00 доларам США.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що строк оплати за договором № 310 від 05.02.2014, згідно погодженого сторонами графіку, станом на день розгляду справи в Господарському суді міста Києва є таким, що настав.

Місцевим господарським судом встановлено, що сума заборгованості за даний період на дату подання заяви складає 249 417,68 грн., що еквівалентно 18 613,26 доларам США (курс долару на Міжбанку - 13,12 за 1 долар США).

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що станом на день розгляду справи в Господарському суді міста Києва основний борг відповідача перед позивачем складає: 186 415,75 грн. + 249 417,68 грн. = 430 621,72 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), які позивач просить стягнути з відповідача, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором № 310 від 05.02.2014 по оплаті поставленого товару.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для неналежного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Частина 1 ст. 265 Господарського кодексу України передбачає, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Пунктами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України,боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, судом першої інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що позивачем було поставлено, а відповідачем, в свою чергу, прийнято товар за договором № 310 від 05.02.2014 на загальну суму 298 821,89 грн.

Зокрема, сторонами було погоджено графік оплати товару від 10.06.2014 (додаток № 2 до договору № 310 від 05.02.2014): термін з 30.06.2014 - 05.07.2014 в сумі еквівалентній 5 000,00 доларам США; з 06.07.2014 по 31.07.2014 в сумі еквівалентній 10 000,00 доларам США; з 01.08.2014 по 30.08.2014 в сумі еквівалентній 3 613,26 доларам США; з 01.09.2014 по 30.09.2014 в сумі еквівалентній 15 000,00 доларам США.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Згідно ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Пунктом 3.2. договору № 310 від 05.02.2014 сторони погодили, що ціна на товар підлягає зміні у випадках, встановлених за коном та цим договором. Ціни на товар можуть змінюватися, у зв'язку із зміною курсів валют, в порядку, передбаченому у п. 3.10. цього договору.

Відповідно до п. 3.10. договору № 310 від 05.02.2014 у разі зміни (зменшення або збільшення) на день оплати курсу долару США до гривні, що склався на міжбанківському валютному ринку, більш ніж на 2% у порівняні з курсом на дату підписання Специфікації, оплата відповідної частини Товару здійснюється Покупцем за цінами, зміненими пропорційно зміні курсу долару США. Джерелом визначення курсу долару США на міжбанківському валютному ринку приймається Сторонами сайт в Інтернеті: (http://www.udinform.com.). Курсом на день оплати вважається курс продажу долару США на міжбанківському валютному ринку за попередній робочий день на момент закриття торгової сесії.

Таким чином, п. 3.10. договору № 310 від 05.02.2014 сторони погодили порядок визначення вартості поставленого, але не оплаченого товару в разі збільшення курсу долара США до гривні на день проведення розрахунків.

Судом першої інстанції встановлено, що на день підписання Специфікації № 1 до договору поставки № 310 від 05.02.2014 курс долара США, що склався на міжбанківському валютному ринку станом на 04.02.2014 становив 1 долар США - 8,89 грн, про що зазначено і в наведеній специфікації, яка підписана представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб.

Відповідно до п. 3.4. договору № 310 від 05.02.2014 відповідач зобов'язаний здійснити повну оплату поставленого товару не пізніше 30.09.2014.

Станом на 30.09.2014 відповідачем згідно банківської виписки було лише частково оплачено 09.07.2014 отриманий товар за договором № 310 від 05.02.2014, на суму 10 000,00 грн.

У зв'язку зі зміною курсу гривні по відношенню до долару США, відповідно до умов договору № 310 від 05.02.14 та здійсненням відповідачем часткової оплати за товар, позивач переглянув суму заборгованості відповідача, яку він мав сплатити згідно узгодженого графіку за поставлений товар та встановив, що борг відповідача станом на 14.08.2014 склав 186 415,75 грн., що еквівалентно 14 143,84 долари США ( 1 долар США - 13,18 грн.), тобто з вирахуванням оплаченої суми в розмірі 10 000,00 грн. що еквівалентно 856,16 дол. США.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що за період з 05.07.2014 до 31.07.2014 станом на день проведення розрахунків борг відповідача перед позивачем за договором № 310 від 05.02.2014 становить 186 415,75 грн. (14 143,84 долари США х 13,18 грн.), з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується.

Також, враховуючи настання строку здійснення оплати отриманого товару за договором № 310 від 05.02.2014 за період з 01.08.2014 по 30.08.2014 в сумі еквівалентній 3 613,26 доларам США та за період 01.09.2014 по 30.09.2014 в сумі еквівалентній 15 000,00 доларам США, місцевим господарським судом встановлено, що сума заборгованості за наведені періоди станом на день проведення розрахунків, складає 249 417,68 грн., що еквівалентно 18 613,26 доларам США.

Проте, враховуючи подані 14.04.2015 позивачем через загальний відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду пояснення по справі, а також курсу долару на Міжбанку станом на день проведення розрахунків, тобто станом на день подання заяви про збільшення позовних вимог -

13,12 грн. за 1 долар США, судом апеляційної інстанції встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем, складає 244 205,97 грн., що еквівалентно 18 613,26 доларам США, виходячи з наступного розрахунку: 18 613,26 доларам США х 13,12 грн. за 1 долар США.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що заборгованість по оплаті товару відповідача перед позивачем за період з 01.08.2014 по 30.09.2014 становить 244 205,97 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на день розгляду справи основний борг відповідача перед позивачем за договором № 310 від 05.02.2014 складає 430 621,72 грн., з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, однак з урахуванням того, що наведене сума боргу утворюється наступним чином: 186 415,75 грн.( за період з 05.07.2014 по 31.07.2014) + 244 205,97 грн. (з урахування пояснень позивача, поданих 14.04.2015 та проведеним судом апеляційної інстанції розрахунку суми заборгованості) (за період з 01.08.2014 по 30.09.2014).

У відповідності до п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Щодо доводів апелянта, в обґрунтування підстав скасування судового рішення, про те, що в процесі підготовки до користування обладнанням, придбаним за договором № 310 від 05.02.2014, відповідачем було виявлено суттєві недоліки та встановлено, що поставлений товар неналежної якості та його неможливо використовувати за призначенням, що, на думку апелянта, підтверджується актом про результати дослідження поставлених кабінетів світлодіодного екрану з світлодіодних секційних лінійок та доданими до нього фотознімками, внаслідок чого вартість поставленого товару підлягає перерахунку, колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.5. договору № 310 від 05.02.2014 сторони погодили,що при виявленні протягом гарантійного строку недоліків товару покупець має повідомити постачальника про це не пізніше 3-денного строку. Не пізніше 20 днів з моменту повідомлення постачальника про виявлення недолоків покупець направляє письмову претензію на адресу постачальника з доданням наступних документів: копії рахунку-фактури, копії накладної, рекламаційного акту із зазначенням найменування товару, дати поставки, гарантійного строку товару, переліку виявлених дефектів, умов і режимів експлуатації та контролю якості товару, посилання на нормативні акти, технічну документацію (у випадку її подання постачальником при поставці) та їх пункти, вимогам яких не відповідає якість товару.

Разом з тим, як встановлено судом апеляційної інстанції матеріали справи № 910/17785/14 не містять належні та допустимі докази у розумінні ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують звернення відповідача до позивача у формі повідомлення та претензії з прикладенням відповідно визначених документів, у строк та в порядку, що встановлені п. 4.5. договору № 310 від 05.02.2014.

Колегією суддів апеляційної інстанції було досліджено надані відповідачем на підтвердження наведених ним вище обставин акт про результати дослідження поставлених кабінетів світлодіодного екрану з світлодіодних секційних лінійок та додані до нього фотознімки, за результатами чого встановлено, що вказаний акт не містить ані дати складання такого, ані підпису та ініціалів відповідальної особи, що склала наведений акт, а тому наведені документи не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості належних та допустимих доказів в розумінні ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів надсилання акту про результати дослідження поставлених кабінетів світлодіодного екрану з світлодіодних секційних лінійок відповідачем на адресу позивача для ознайомлення з таким та вчинення відповідних дій.

Отже, наведені доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи № 910/17785/14, у зв'язку з чим колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє такі доводи відповідача як безпідставні та необґрунтовані.

Доводи апелянта, в обґрунтування підстав скасування судового рішення про те, що на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хайтеч Едвертайсмент» не надходило ані позовної заяви, ані ухвали про порушення провадження у справі, ані інших документів по справі № 910/17785/14, у зв'язку з чим відповідач був позбавлений можливістю скористуватися наданими йому процесуальними правами, передбаченими чинним законодавством України, суд апеляційної інстанції також відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, з огляду на наступне.

Так, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до розділу 9 договору від № 310 від 05.02.2014 «Реквізити та підписи сторін» в графі «Покупец» - Товариство з обмеженою відповідальністю " Хайтеч Едвертайсмент ", зазначена наступна адреса: 01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 38/40-А.

Крім того, згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.10.2014 місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайтеч Едвертайсмент " є також: 01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 38/40-А.

Суд апеляційної інстанції встановлено, що позивачем було надіслано на вищевказану адресу відповідача позовну заяву з додатками, що підтверджується фіскальним чеком № 1410 від 21.08.2014 та описом вкладеного у цінний лист від 21.08.2014.

Серед іншого, Господарським судом міста Київ на адресу: 01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 38/40-А, були надіслані ухвала Господарського суду міста Київ про порушення провадження у справі № 910/17785/14 та ухвали Господарського суду міста Київ від 16.09.2014, від 02.10.2014, від 16.10.2014, проте наведені процесуальні документи було повернуто до суду за причини відсутності товариства за місцезнаходженням.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем неодноразово було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, зокрема клопотання від 15.09.2014 та клопотання від 30.09.2014, що підтверджує обізнаність відповідача про розгляд в Господарському суді міста Києва справи № 910/17785/14. Крім того, в наведених клопотаннях відповідачем зазначено адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайтеч Едвертайсмент " - 01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 38/40-А, іншої адреси відповідачем суду не повідомлено.

Отже, наведені доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи № 910/17785/14 та спростовані обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що за наявності обставин, що перешкоджають явку представника відповідача в судове засіданні, Товариство з обмеженою відповідальністю " Хайтеч Едвертайсмент" не було позбавлене права, встановленого ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, надіслати свої пояснення, заперечення, відзив на позовну заяву до суду в письмовому вигляді за допомогою поштових засобів зв'язку.

Крім того, судом першої інстанції було розглянуте клопотання позивача про забезпечення позову, в задоволенні якого місцевий господарський суд відмовив, з огляду на те, що позивачем не було наведено жодних підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не наведено суду належних доказів, також з матеріалів позовної заяви судом першої інстанції не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, держави. Окрім того, позивачем не наведено доказів того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивачем не представлено доказів, які б свідчили, що відповідачі мають намір відчужити майно, на яке позивач просить накласти арешт.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 у справі № 910/17785/14 в цій частині не оскаржується.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хайтеч Едвертайсмент " на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 у справі № 910/17785/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 у справі № 910/17785/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/17785/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Г.В. Корсакова

О.О. Хрипун