ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 925/288/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю: позивача - Прудивуса М.О. за довіреністю, відповідача - Савенка Р.В. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лікапрод" до закритого акціонерного товариства "Трудовий колектив "Уманьхліб" про стягнення 383404,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 383404,00 грн. з урахуванням інфляційних та річних, які були отримані відповідачем без належної правової підстави. Позов вмотивовано тим, що позивачем платіжними дорученнями було сплачено відповідачу кошти, які за взаємною згодою сторін були зараховані як плата за придбане майно по договору №18/100 та по договору поворотної фінансової допомоги від 08.10.2013 р. Оскільки ці договори в судовому порядку визнані не дійсними, то позивач вважає що вказані кошти отримані відповідачем безпідставно.

Представник позивача позов підтримав. Крім того представник позивача вказав, що спірні кошти були отримані відповідачем безпідставно ще й тому, що договори купівлі продажу №71 від 08.10.2013р. та оренди від 08.10.2013р. (які вказані в платіжних дорученнях як підстава платежу) відповідачем не виконувались.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судових засіданнях проти позову заперечив. Заперечення вмотивовано тим, що сторонами укладались договори купівлі продажу №71 від 08.10.2013 р. та оренди від 08.10.2013 р. Саме на підставі цих договорів позивач і здійснював перерахування спірних коштів відповідачу. Ці договори не дійсними не визнавались та не розривались. Тому твердження позивача про відсутність підстав для отримання цих коштів відповідачем є не обґрунтованим.

Суд, заслухавши доводи сторін та дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.

09.10.2013 року від позивача з його поточного рахунку №9 АТ „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" відповідачу надійшли кошти у сумі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №578. Призначення даного платежу „За торгові кіоски малої конструкції з/но дог. 71 від 08.10.2013 р. в т.ч. ПДВ20%-33333,33 грн.".

11.10.2013 року від позивача з його поточного рахунку №9 АТ „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" відповідачу надійшли кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №596. Призначення даного платежу „Передплата за оренду складського приміщення з/но дог. 72 від 08.10.2013р. в т.ч. ПДВ20%-16666,67 грн.".

Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що ними дійсно укладались договір купівлі -продажу основних засобів №71 від 08.10.2013 р. та договір оренди майна з правом викупу від 08.10.2013.

Крім того позивачем на підтвердження позовних вимог подано:

- договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги на 300000 грн. від 08 жовтня 2013 року, підписаний ТОВ „Лікапрод" та ЗАТ «ТК „Уманьхліб" зі строком повернення коштів до 6 грудня 2013 року;

- лист позивача на адресу відповідача від 07.11.2013 р. з проханням зарахувати кошти в сумі 200000 грн., сплачені за платіжним дорученням №578 від 09.10.2013 р. та 100000 грн., сплачені за платіжним дорученням №596 від 11.10.2013 р. в рахунок виконання умов договору про поворотну фінансову допомогу від 08.10.2013 р.;

- лист позивача на адресу відповідача від 25.01.2014 р.з проханням зарахувати кошти в сумі 200000 грн., сплачені за платіжним дорученням №578 від 09.10.2013 р. в рахунок заліку зустрічних однорідних грошових вимог по договору купівлі-продажу №18/100;

- лист відповідача на адресу позивача від 25.01.2014 р. з повідомленням про зарахування коштів в сумі 200000 грн., сплачених за платіжним дорученням №578 від 09.10.2013 р. в рахунок заліку зустрічних однорідних грошових вимог по договору купівлі-продажу №18/100. Цей лист від імені відповідача підписано в.о. голови правління Бевз О.О.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Черкаської області від 22 квітня 2014 року, що залишено без змін постановами КАГС та ВГС України в справі №925/358/14 задоволено позов ЗАТ „ТК „Уманьхліб", визнано недійсним підписаний Бевз О.О. від імені ЗАТ "Трудовий колектив "Уманьхліб" з ТОВ "Лікапрод" договір купівлі-продажу 18/100 часток комплексу не житлових будівель і споруд.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 27 жовтня 2014 року в справі №925/1405/14 за позовом ЗАТ „ТК „Уманьхліб" до ТОВ „Лікапрод" визнано недійсним договір про поворотну фінансову допомогу, підписаний 08 жовтня 2013 р. Бевз О.О. від імені закритого акціонерного товариства „Трудовий колектив „Уманьхліб" з товариством з обмеженою відповідальністю „Лікапрод".

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 1 ст. 11128 ГПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

У постанові Верховного Суду України від 17.06.2014 у справі № 13/096-12 викладено правову позицію, згідно з якою, виходячи із положень ст. 1212 ЦК України, цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами було укладено договір поставки, а кошти які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплата за товар відповідно до умов договору, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому вони не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

При цьому, Верховний Суд України зазначив, що оскільки ціна на товар, а також порядок її формування були чітко визначені у договорі, то необгрунтоване завищення ціни постачальником, яке було встановлене судом першої інстанції, може кваліфікуватися, лише як порушення умов договору постачальником, тому застосування до таких відносин норм статті 1212 ЦК України є неправильним.

Оцінивши доводи сторін, наявні у справі докази та приписи наведеного вище законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Позивачем сплачувались відповідачу кошти у сумі 200 000 грн. 00 коп. за платіжним дорученням №578 з призначення даного платежу „За торгові кіоски малої конструкції з/но дог. 71 від 08.10.2013 р. в т.ч. ПДВ20%-33333,33 грн." та у сумі 100 000 грн. 00 коп. за платіжним дорученням №596 з призначення даного платежу „Передплата за оренду складського приміщення з/но дог. 72 від 08.10.2013р. в т.ч. ПДВ20%-16666,67 грн.".

Вказані договори дійсно сторонами укладались, їх копії подано суду представником позивача.

Таким чином твердження позивача про безпідставність отримання відповідачем цих коштів з посиланням на ст.. 1212 ЦК України є не обґрунтованим.

Що стосується твердження позивача про зміну призначення цих платежів, яка була погоджена відповідачем з посиланням на лист відповідача на адресу позивача від 25.01.2014 р., то суд виходить з наступного.

Цей лист від імені відповідача підписано в.о. голови правління Бевз О.О. В той же час, рішенням господарського суду Черкаської області від 22 квітня 2014 року, що набрало законної сили, у справі №925/358/14 встановлено, що 07.10.2013 р. рішенням загальних зборів акціонерів ЗАТ „Трудовий колектив „Уманьхліб" та рішенням спостережної ради ЗАТ „Трудовий колектив „Уманьхліб" було припинено повноваження Бевз О.О. як в.о. голови правління, а тому з вказаної дати вона не виконувала обов'язків керівника відповідача. Тому лист за її підписом від 25.01.2014 р. від імені відповідача про зміну призначення платежу у сумі 200 000 грн. 00 коп. за платіжним дорученням №578 не може породжувати будь яких наслідків для відповідача.

Доказів згоди відповідача на зміну призначення платежу у сумі 100 000 грн. 00 коп. сплачених за платіжним дорученням №596 позивач суду не подав.

Що стосується посилань представника позивача на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі -продажу основних засобів №71 від 08.10.2013 р. та договором оренди майна з правом викупу від 01.10.2013, то вказана обставина не може бути підставою для його тверджень про безпідставність отримання відповідачем спірних грошових коштів.

Таким чином договірний характер спірних правовідносин, що склалися між сторонами, виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, а тому у позові слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.49, ст. ст.82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30.04.2015 р.

Суддя К.І.Довгань