КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р. Справа№ 910/27007/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Коршун Н.М.

Дикунської С.Я.

при секретарі Шмиговська А.М.

за участю представників:

від ТОВ «БМ ТРАНС» - Рукавіцина Я.Ю. (довіреність б/н від 27.03.2015 р.)

від ТОВ «Імператор-Автотранс» - Мороз В.П. (угода про надання правової допомоги №03-03/2015 від 03.03.2015 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Імператор-Автотранс»

на рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р.

у справі №910/27007/14 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ ТРАНС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імператор-Автотранс»

про стягнення суми

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імператор-Автотранс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ ТРАНС»

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БМ ТРАНС» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Імператор-Автотранс» про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 7147,75 грн.

25.12.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Імператор-Автотранс» подана зустрічна позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ ТРАНС» 5192,00 грн. штрафних санкцій за порушення строків поставки вантажу за договором перевезення № 78 від 02.07.2012 р.

09.02.2015 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Імператор-Автотранс» подана заява про збільшення розміру зустрічних позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 7403,51 грн. з яких: 316,78 грн. пеня, 519,20 грн. штраф за прострочення оплати на строк більше 20 календарних днів, 36,27 грн. - 3% річних та 223,26 грн. збитки від інфляції, 5192,00 грн. штрафні санкції за порушення строків поставки вантажу за договором перевезення № 78 від 02.07.2014 р. та 1116,00 грн. збільшення курсу долара США.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р. первісний позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Імператор-Автотранс» на користь ТОВ «БМ ТРАНС» 5192,00 грн. основного боргу, 796,00 грн. збільшення суми боргу у зв'язку зі зміною курсу дол. США, 277,20 грн. пені, 685,70 грн. штрафу за прострочення оплати на строк більше 20 календарних днів, 32,28 грн. 3% річних, 164,57 грн. інфляційних втрат та 1827,00 грн. судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Імператор-Автотранс» звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з урахуванням збільшення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та неправильному і неповному дослідженні доказів та неналежній їх оцінці, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

Представник ТОВ «Імператор-Автотранс» в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Представник ТОВ «БМ ТРАНС» в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

02.07.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ ТРАНС» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Імператор-Автотранс» (експедитор) було укладено договір перевезення вантажу № 78, відповідно до умов якого, експедитор замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях, а також у міських та міжміських сполученнях по території України.

Ціни на послуги узгоджуються сторонами в «Замовленнях на перевезення» і вказуються у рахунках-фактурах перевізника (п. 3.1 договору).

Розрахунки за послуги перевезення здійснюються у безготівковій формі, у національній валюті України, шляхом переведення коштів з поточного банківського рахунку експедитора на поточний банківський рахунок перевізника, протягом 5-ти банківських днів після отримання рахунка-фактури перевізника, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта виконаних робіт та податкової накладної (п. 4.1 договору).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на те, що свої зобов'язання за договором перевезення вантажу № 78 від 02.07.2012 р. виконав належним чином та в повному обсязі, вантаж був доставлений вантажоодержувачу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 240116809 від 01.09.2014 р. з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу (ТОВ «Німецьке індустріальне представництво»).

Згідно рахунку-фактури № 645 від 16.09.2014 р., загальна вартість послуг перевезення за вказаним договором становить 13757,00 грн.

Натомість, відповідач за первісним позовом за надані послуги перевезення вантажу розрахувався частково, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 5192,00 грн.

Пунктом 5.5 договору № 78 від 02.07.2012 р. передбачено, що у випадку затримки оплати, вказаної у пунктах 3.1. та. 4.1 даного договору, експедитор виплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати. В разі прострочення оплати на строк більше 20 календарних днів, експедитор, додатково, не враховуючи суми пені, сплачує перевізнику штраф в розмірі 10% від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем за первісним позовом не надано доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості у розмірі 5192,00 грн. або її сплату.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що первісні позовні вимоги про стягнення з відповідача 5192,00 грн. боргу є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За неналежне виконання відповідачем за первісним позовом своїх зобов'язань щодо оплати отриманих послуг з перевезення вантажу останньому позивачем за первісним позовом нараховано пеню в розмірі 277,20 грн. та штраф за прострочення оплати на строк більше 20 календарних днів в розмірі 685,70 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

В силу ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 р. № 3-88гс11 та є обов'язковою відповідно до приписів ст. 111-28 ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, що первісні позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Імператор-Автотранс» пені в розмірі 277,20 грн. та штрафу за прострочення оплати на строк більше 20 календарних днів в розмірі 685,70 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом 3% річних в розмірі 32,28 грн. та інфляційні втрати в розмірі 164,57 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний господарський суд, перевіривши розрахунок, погоджуєтся з висновком суду першої інстанції, що первісні позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом 3% річних в розмірі 32,28 грн. та інфляційних втрат в розмірі 164,57 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач посилаючись на п. 8.11 договору № 78 від 02.07.2014 р. нарахував відповідачу збільшення суми основної заборгованості у зв'язку зі зміною курсу долара США на 796,00 грн.

Пунктом 8.11 договору передбачено, що суми вказані у цьому договорі змінюються у випадку зміни курсу української гривні до доллара США більш ніж на 10%.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок, погоджується з висновком господарського суду міста Києва, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за первісним позовом збільшення суми основної заборгованості у зв'язку зі зміною курсу долара США на 796,00 грн. є обгрунтованим, правомірним та підлягає задоволенню у заявленному розмірі.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ «Імператор-Автотранс» посилається на те, що замовником ТОВ «Німецьке індустріальне представництво» вантаж був отриманий з порушенням строків доставки вантажу терміном на 7 діб.

Крім того, вантаж доставлено вантажоотримувачу з копіями інвойсу, внаслідок чого при розмитненні вантажу замовник поніс додаткові витрати.

Згідно умов договору перевезення вантажу № 78 від 02.07.2012 р. відповідач за зустрічним позовом зобов'язався здійснити перевезення вантажу на замовлення позивача за зустрічним позовом та виконав свої зобов'язання в повному обсязі, вантаж був доставлений вантажоодержувачу - ТОВ «Німецьке індустріальне представництво», що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 240116809 від 01.09.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України, перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Пунктом 2.2.8. договору перевезення вантажу № 78 від 02.07.2012 р. передбачено, що у випадку простою автомобіля на кордоні з причини, що не залежить від перевізника та експедитора (черга, закриття кордонів), термін доставки вантажу автоматично збільшується на час простою.

Умовами договору перевезення вантажу №78 від 02.07.2012 р., на підставі якого здійснювались перевезення, не передбачені штрафні санкції за прострочення доставки вантажу за кожен день прострочення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом виконав взяті на себе зобов'язання за договором перевезення. Вантаж був доставлений вантажоодержувачу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №240116809 від 01.09.2014 р. з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу.

Що стосується доводів відповідача щодо ненадання оригіналу інвойсу, то в зазначеному договорі не передбачена відповідальність перевізника за доставку вантажу з копіями інвойсу.

Натомість, в матеріалах справи відсутні, а позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів того, що замовник поніс додаткові витрати в розмірі еквівалентному 50 дол. США в грн. по курсу НБУ, що становить 649,00 грн.

Посилаючись на п. 5.5 договору № 78 від 02.07.2012 р. (у заяві про збільшення розміру позовних вимог) позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом пеню та штраф за прострочення оплати на строк більше 20 календарних днів.

Зазначений пункт договору передбачає нарахування пені та вказаного штрафу на суму заборгованості у випадку затримки оплати експедитором перевізнику за надані останнім послуги перевезення вантажу.

Що стосується 3% річних та збитків від інфляції, які позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом, то останній не мав перед позивачем грошових зобов'язань в розумінні ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ТОВ «Імператор-Автотранс», в порушення зазначеної норми, апеляційну скаргу належним чином не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне і неповне дослідження доказів та неналежна їх оцінка, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Імператор-Автотранс» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р. у справі №910/27007/14 залишити без змін.

Справу №910/27007/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Н.М. Коршун

С.Я. Дикунська