ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"16" квітня 2015 р. Справа № 911/612/15

У справі за позовом Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради, м.Боярка

до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, м.Київ

про визнання недійсними дій державного виконавця незаконними та неправомірними

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Лещенко М.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області (далі - відповідач) про визнання недійсними дій державного виконавця незаконними та неправомірними.

Провадження у справі №911/612/15 порушено відповідно до ухвали суду від 19.02.2015 року та призначено справу до розгляду на 05.03.2015 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.03.2015 року подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить суд залишити позов без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 05.03.2015 року подав заяву про уточнення позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні 05.03.2015 року пояснення представників сторін та дослідивши подані сторонами документи та докази, судом встановлено, що подана позовна заява містить суперечності, які унеможливлюють її розгляд по суті, оскільки подання позову передбачає розгляд по суті позовних вимог з винесенням рішення суду (однак за суб'єктним складом позов Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про визнання недійсними дій державного виконавця незаконними та неправомірними не підлягає розгляду в господарських судах). В той же час, господарські суди розглядають скарги на дії органів ДВС, пов'язані з виконанням виданих господарським судом виконавчих документів в порядку ст. 121-1 ГПК України. Однак, такі заяви не є окремими позовами і подаються в межах вже існуючої справи, в якій видавався виконавчий документ.

Оскільки даний позов по суті є скаргою на дії ДВС щодо примусового виконання наказу від 14.05.2012 року виданого на виконання рішення суду від 24.04.2012 року у справі №9/020-12 та передбачає необхідність розгляду обставин, які досліджувались у справі №9/020-12, господарський суд дійшов висновку про необхідність об'єднання даної справи із справою №9/020-12.

Ухвалою суду від 05.03.2015 року об'єднано в одне провадження справу 911/612/15 та справу №9/020-12 для розгляду позовної заяви у справі №911/612/15 як скарги на дії органу ДВС у справі №9/020-12. Призначено розгляд справи на 02.04.2015 року.

02.04.2015 року до господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення. За таких обставин, розгляд скарги відкладався до 16.04.2015 року.

В судове засідання 16.04.2015 року скаржник не з'явився. Представник стягувача та державний виконавець проти задоволення скарги заперечували.

В судовому засіданні 16.04.2015 року судом встановлено, що в поданій позовній заяві (скарзі) Комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради просить визнати всі виконавчі дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження незаконним та неправомірними та скасувати постанову про арешт коштів боржника № 34278742 від 22.01.2015 року (по виконанню наказу у господарській справі №9/020-12).

У зв'язку з невизначеністю предмету оскарження судом в ухвалі від 19.02.2015 року позивача (скаржника) було зобов'язано уточнити спосіб захисту права та привести заяву у відповідність з нормами чинного господарсько-процесуального законодавства.

Позивачем було надано суду 05.03.2015 року заяву про уточнення способу захисту права, в якій позивач (скаржник) просить визнати всі виконавчі дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження незаконним та неправомірними та скасувати постанови про арешт коштів боржника. При цьому, в прохальній частині заяви не визначено про які постанови та виконавчі провадження йде мова. Таким чином, в заяві про уточнення способу захисту права скаржник не усунув визначені судом недоліки.

В ухвалі від 05.03.2015 року було зобов'язано позивача (скаржника) уточнити і деталізувати предмет оскарження, а саме зазначити реквізити оскаржуваних документів ДВС чи інші конкретні дії (бездіяльність) та навести в скарзі обґрунтування щодо кожної оскаржуваної дії (документально).

В судовому засіданні 02.04.2015 року позивачем подані пояснення, в яких він просить суд визнати виконавчі дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області незаконними та неправомірними, скасувати постанови про арешт коштів боржника № 34278742 від 22.01.2015 року та № 34278299 від 02.02.2015 року та зобов'язати привести виконавче провадження у відповідність до вимог законодавства.

Таким чином, враховуючи подані позивачем (скаржником) уточнення позовних вимог та надані документи скаржник оскаржує дії державного виконавця не лише щодо виконання виконавчого документа в матеріалах господарської справи №9/020-12, а також щодо виконавчого провадження по виконанню виконавчого документа в матеріалах господарської справи № 23/025-12.

Відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Також, п. 1 Положення про державну виконавчу службу, затвердженого Указом Президента України №385/2011 від 06.04.2011 року визначено що, державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів.

Згідно ст.ст. 1, 41, 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Крім того, відповідно до абз. 3 п. 17 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» №10 від 24 жовтня 2011 року, до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, врегульованими господарським договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів визначений ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає подання до суду скарги у справі, в якій прийнято рішення, дії або бездіяльність при виконанні якого оскаржуються, в порядку визначеному вищезазначеною статтею, а не окремої позовної заяви.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 1212 ГПК є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу.

Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу). Розгляд таких скарг здійснюється господарськими судами за правилами ГПК.

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 1212 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона підлягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ.

Відповідно до п. 9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішення, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 року № 9 за змістом ст. 1212 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Згідно п. 9.3 зазначеної вище Постанови виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. У зв'язку з цим відповідна скарга не підлягає оплаті судовим збором.

У цьому зв'язку, позивач має звернутися до Господарського суду Київської області зі скаргою на дії державної виконавчої служби по виконанню наказу у справі №9/020-12 в межах цієї ж справи та окремо оскаржувати дії державного виконавця, пов'язані з виконавчим документом у справі № 23/025-12 в межах відповідної справи.

Таким чином, позовна заява Комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради про визнання незаконними та неправомірними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, як органу виконавчої влади, не підлягає розгляду господарським судом в порядку позовного провадження.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» якщо у розгляді справи буде встановлено, що провадження у відповідній частині порушено помилково, господарський суд припиняє провадження у справі в цій частині згідно з пунктом 1 частини першої статті 80 ГПК.

Приписами ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Таким чином, сума судового збору в розмірі 1218 грн. сплачена за подачу даної позовної заяви до суду Комунальним підприємством «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради згідно з квитанцією № 253/з25 від 16.02.2015 року підлягає поверненню.

Керуючись ст. 44, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ухвалив:

1. Провадження у справі припинити.

2. Повернути Комунальному підприємству «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради судовий збір у розмірі 1218 грн., сплачений та перерахований до Державного бюджету України згідно з квитанцією № 253/з25 від 16.02.2015 року.

Суддя А.Ю. Кошик