РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015Справа №910/5713/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Холдінг-капітал"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк"

про стягнення 1 217 055,00 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Пославська І.О. - довіреність б/н від 05.03.2015 року; Никифорчук Т.В. - довіреність б/н від 05.03.2015 року;

від відповідача: Левченко О.М. - довіреність №30 від 14.04.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Холдінг-капітал" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" про стягнення 1 217 055,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення умов Договору банківського рахунку №3557 від 06.07.2012 року не виконано платіжні доручення позивача (не списані грошові кошти).

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов стягнувши з відповідача на свою користь 1 217 055,00 грн. - збитків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 07.04.2015 року.

23.03.2015 року через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

02.04.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 07.04.2015 року представники сторін не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконали.

Враховуючи те, що нез'явлення представників сторін у судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті, а також враховуючи клопотання представника відповідача, суд вважав за доцільне відкласти розгляд справи на 15.04.2015 року.

В судовому засіданні 15.04.2015 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 15.04.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 15.04.2015 року представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 15.04.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Холдінг-капітал" (далі по тексту - клієнт, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Укргазпромбанк" (далі по тексту - Банк, відповідач) укладено Договір банківського рахунку №3557 (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) банк відкриває клієнту поточний рахунок у погоджених між сторонами Договору валютах (гривня та/або іноземна) та зобов'язується приймати та здійснювати операції за Рахунком відповідно до законодавства і умов договору.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору, банк зобов'язується виконувати всі розрахункові і касові операції, передбачені законодавством, відповідно до діючих правил здійснення таких операцій.

Згідно з п. 2.1.1. Договору, банк зобов'язується списувати кошти з рахунку клієнта за його розпорядженням. При цьому примусове списання коштів з рахунку клієнта здійснювати тільки у випадках, передбачених законами України.

23.02.2015 року згідно платіжного доручення №5290 на рахунок позивача здійснено сплату 1 217 055,00 грн.

23.02.2015 року позивачем здійснено переказ грошових коштів в розмірі 1 217 055,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (далі по тексту - платіжні доручення):

- №18 від 23.02.2015 року на суму 100 000,00 грн.;

- №19 від 23.02.2015 року на суму 297 000,00 грн.;

- №20 від 23.02.2015 року на суму 250 000,00 грн.;

- №21 від 23.02.2015 року на суму 295 000,00 грн.

- №22 від 23.02.2015 року на суму 275 000,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідачем не виконано платіжні доручення позивача на суму 1 217 055,00 грн., в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 1 217 055,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами 1-3 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частин 1-3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 341 ГК України, розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері. Установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Однак, внаслідок укладання Договору банківського рахунку №3557 від 06.07.2012 року, між сторонами склалися правовідносини з надання послуг, а не майнові зобов'язання, оскільки відповідач не зобов'язаний сплатити позивачу власні кошти або передати майно, відповідач зобов'язаний надати послугу (приймати та здійснювати операції за Рахунком позивача).

З огляду на вищевикладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення грошових коштів в розмірі 1 217 055,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до укладеного договору банківського рахунку №3557 від 06.07.2012 року у відповідача є зобов'язання перед позивачем з надання послуг з приймання та здійснення операцій за Рахунком позивача , а не сплата на користь позивача грошових коштів.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Однак, судом встановлено, що відповідачем в порушенням умов договору не виконано платіжні доручення позивача на суму 1 217 055,00 грн., що не позбавляє позивача права звернутися до суду за захистом порушених прав і зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення позивача на суму 1 217 055,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 17.04.2015 року.