ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р.Справа № 922/1254/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Березкіній А.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабеск" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабеск", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акта плюс", смт. Солоницівка
про стягнення 69651,06 грн.
за участю представників сторін:

позивача -Потапова А.В., довіреність №4 від 29.12.2014р.

відповідача - Андрійчук Н.В., довіреність №б/н від 14.04.2015р.

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Арабеск" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабеск" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Акта плюс" заборгованості в сумі 69651,06 грн., з яких сума заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки № 13 від 04.04.2014 р. станом на 28.02.2015 р. згідно розрахунку заборгованості становить 59631,16 грн., сума пені - 5985,58 грн., 20 % річних - 4034,32 грн.

Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1827 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 13 від 04.04.2014 р. щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 березня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 30 березня 2015 року о 12:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 березня 2015 року відкладено розгляд справи на 20 квітня 2015 р. о 16:00 год.

В судовому засіданні 20 квітня 2015 року було оголошено перерву до 16:00 год. 22 квітня 2015 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України для надання можливості представнику відповідача надати суду додаткові докази по справі.

В судовому засіданні 22.04.2015 року представник відповідача надав супровідним листом (вх. №16371) копію видаткової накладної №АХФ-10/22/015 від 22.10.2014р., платіжне доручення №9902 від 14.11.2014р., платіжне доручення №10571 від 21.04.2015р., копію рахунку фактури №АХФ-10/27/010 від 27.10.2014р., копію видаткової накладної №АХФ-10/27/007 від 27.10.2014р., які долучені судом до матеріалів справи.

Також, в судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з підстав викладених у письмових запереченнях (вх. №15429 від 17.04.2015р.), зокрема посилаючись на те, що борг за товар отриманий за видатковою накладною № АХФ - 10/22/015 від 22.10.2014 р. на загальну суму 925,08 грн. було повністю сплачено до звернення позивача з даним позовом до суду, а також заперечував проти періоду нарахування позивачем пені та річних, адже вони відповідно до вимог чинного законодавства, мають нараховуватися по кожній видатковій накладні - з наступного дня після спливу строку на оплату. Крім того, в судовому засіданні відповідач повідомив про те, що після звернення позивача з відповідним позовом до суду він сплатив 7500 грн. боргу за товар поставлений за видатковою накладною № АХФ - 10/27/007 від 27.10.2014 р.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив про надходження на його рахунок коштів в розмірі 7500 грн. в якості оплати товару поставленого відповідачу за видатковою накладною № АХФ - 10/27/007 від 27.10.2014 р., а також відсутність заборгованості відповідача за товар поставлений за видатковою накладною № АХФ - 10/22/015 від 22.10.2014 р. на загальну суму 925,08 грн. Також, погодився з доводами представника відповідача стосовно того, що пеня та річні мають бути нараховані з наступного дня після спливу строку на оплату поставленого товару по кожній видатковій накладні окремо.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

04 квітня 2014 року між позивачем (як постачальник) та відповідачем (як покупець) було укладено договір поставки №13 (далі - Договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов'язується передати (поставити) на умовах даного Договору будівельні та оздоблювальні матеріали та (або) інструменти та комплектуючі (надалі - Товар) у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти Товар у власність і оплатити його на умовах даного Договору.

Згідно п. 2.1. Договору асортимент, ціна та кількість Товару, що поставляються за даним Договором, визначаються сторонами у накладних на товар, які є невід'ємними частинами даного Договору і формуються на підставі замовлень Покупця з урахуванням можливостей Постачальника. Замовлення па поставку Товару подається уповноваженому представнику Постачальника.

Відповідно до п. 2.3. Договору сторони домовились, що вартість прийнятого Покупцем Товару визначається в оформлених (в т.ч. підписаних Сторонами) накладних.

Згідно п.3.2., 3.3. Договору Покупець зобов'язаний належним чином оформити прийняття Товару, у т.ч. підписати накладну, надати довіреність на отримання Товару, пред'явити документ, що посвідчує особу, уповноважену на отримання Товару, і передати підписані Покупцем документи Постачальнику. Товар вважається переданим Покупцю з моменту підписання накладної. Дата поставки Товару зазначається у накладних на Товар.

Відповідно до п. 3.5. Договору зобов'язання постачальника з поставки партії Товару вважається виконаним з моменту підписання Покупцем видаткової накладної Постачальника на такий Товар.

У п.4.1. Договору сторони визначили, що розрахунки між Сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з рахунку Покупця на рахунок Постачальника (або його філії), що вказані в даному Договорі. Валюта розрахунків - гривня та відповідно до п. 4.2. Договору Покупець зобов'язується оплачувати Товар протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання відповідної партії Товару від Постачальника.

На виконання умов Договору позивачем відповідачу було поставлено та відвантажено товар, що підтверджується наступними накладними:

- видатковою накладною №АХФ-10/27/007 від 27.10.2014р. на загальну суму 14608,80 грн.;

- видатковою накладною №АХФ-10/27/008 від 27.10.2014р. на загальну суму 14608,80 грн.;

- видатковою накладною №АХФ-10/27/009 від 27.10.2014р. на загальну суму 14608,80 грн.;

- видатковою накладною №АХФ-10/29/027 від 29.10.2014р. на загальну суму 15804,41 грн.;

- видатковою накладною №АХФ-10/22/015 від 22.10.2014р. на загальну суму 925,08 грн.

Отже, згідно вищезазначених видаткових накладних позивачем поставлено, а відповідачем прийнято в період з 22 жовтня 2014р. по 29 жовтня 2014 року товар на загальну суму 60 555,89 грн., що також визнається відповідачем.

За таких обставин, відповідач повинен був виконати свої зобов`язання за Договором в частині оплати отриманого товару за видатковою накладною №АХФ-10/27/007 від 27.10.2014р. на загальну суму 14608,80 грн., видатковою накладною №АХФ-10/27/008 від 27.10.2014р. на загальну суму 14608,80 грн., видатковою накладною №АХФ-10/27/009 від 27.10.2014р. на загальну суму 14608,80 грн. в строк до 11.11.2014 р.; за видатковою накладною №АХФ-10/29/027 від 29.10.2014р. на загальну суму 15804,41 грн. в строк до 13.11.2014 р.; за видатковою накладною №АХФ-10/22/015 від 22.10.2014р. на загальну суму 925,08 грн. в строк до 06.11.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 14 листопада 2014 року була сплачена заборгованість за товар отриманий за видатковою накладною №АХФ-10/22/015 від 22.10.2014р. на загальну суму 925,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням №9902 від 14.11.2014р.

Таким чином, на час звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача відсутня заборгованість за товар отриманий за видатковою накладною №АХФ-10/22/015 від 22.10.2014р., а тому позовні вимоги в частині стягнення боргу у розмірі 0,35 грн. за товар поставлений згідно даної видаткової накладної №АХФ-10/22/015 від 22.10.2014р. не підлягають задоволенню, оскільки в цій частині позов заявлено безпідставно.

Отже, на момент звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача за товар поставлений за вищезазначеним Договором згідно видаткових накладних №АХФ-10/27/007 від 27.10.2014р., №АХФ-10/27/008 від 27.10.2014р., №АХФ-10/27/009 від 27.10.2014р., №АХФ-10/29/027 від 29.10.2014р. становила 59630,81 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, в порушення договірних умов відповідач свої зобов'язання по сплаті за поставлений товар виконував не належним чином, що призвело до утворення заборгованості відповідача перед позивачем на суму 59630,81 грн. станом на момент звернення позивача з відповідним позовом до суду, що підтверджується матеріалами справи та наданими доказами.

Проте, після звернення позивача з позовом до суду (дата подання позову - 03 березня 2015 р.), відповідач сплатив частину суми заборгованості за спірним договором в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10485 від 08.04.2015р. та в розмірі 2500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10571 від 21.04.2015р.

Таким чином, суд вважає, що в частині стягнення 7500 грн. основного боргу провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1.1. ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач не надав суду докази виконання своїх зобов'язань за Договором в частині сплати решти суми основного боргу в розмірі 52130,81 грн., а також враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в цій частині.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення пені та 20% річних, суд виходить з наступного.

Позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 5985,58 грн., розрахованої станом на 28.02.2015 р.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п.5.2. договору сторони узгодили, у випадку порушення терміну (строків) оплати Товару, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої в строк вартості Товару за кожен день прострочення до дати повної оплати Товару.

З огляду на положення ст.ст. 253-255 ЦК України, право нарахування пені, річних виникає у кредитора з наступного дня після спливу кінцевого терміну виконання зобов'язань, а також при нарахуванні пені необхідно враховувати приписи ст. 232 ГК України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені в розмірі 5985,58 грн., судом встановлено, що пеня за прострочення виконання зобов'язання по сплаті вартості товару отриманого за видатковими накладними №АХФ-10/27/007 від 27.10.2014р., №АХФ-10/27/008 від 27.10.2014р. та №АХФ-10/27/009 від 27.10.2014р. має бути розрахована починаючи з 11.11.2014 р., за видатковою накладною №АХФ-10/29/027 від 29.10.2014р. - з 13.11.2014 р.; за видатковою накладною №АХФ-10/22/015 від 22.10.2014р. - з 06.11.2014 р. по 14.11.2014 р.

За результатами проведеного судом розрахунку суд визначив, що сума пені станом на 28.02.2015 р. дорівнює 5413,74 грн.

За таких обставин, суд визнав позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені обґрунтованими та підлягаючими задоволенню частково в розмірі 5413,74 грн. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 571,84 грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Крім того, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п.5.2. договору сторони узгодили, інший розмір процентів річних за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, а саме у випадку порушення терміну (строків) оплати Товару, Покупець сплачує на користь Постачальника 20% річних від суми неоплаченого в строк Товару за кожен день прострочки до дати повного виконання зобов'язання.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 20% річних в розмірі 4034,32 грн. станом на 28.02.2015 р., які заявлені до стягнення, судом встановлено, що сума 20% річних з урахуванням початку перебігу строку, з якого виникло прострочення виконання зобов'язання по сплаті вартості товару отриманого за вищезазначеними видатковими накладними становить 3576,86 грн., а тому позовні вимоги в цій частині відповідають діючому законодавству, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

В решті позовних вимог позивача, щодо стягнення 20 % річних в сумі 457,46 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем при здійсненні нарахування 20% річних не вірно обрано дату виникнення даного права нарахування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1800,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, ч.1 п.1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково в сумі 61121,41 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акта плюс" (62370, Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Заводська, буд.49/9, ідентифікаційний код 37514175) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабеск" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабеск" (04073, м. Київ, вул. Фрунзе, 160, літ. «А», 8-й поверх, офіс 807, ідентифікаційний код 33638896) суму основного боргу в розмірі 52130,81 грн., пеню в сумі 5413,74 грн., 20% річних в сумі 3576,86 грн., судовий збір в сумі 1800 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 7500 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

Врешті частині позову в сумі 1029,65 грн. відмовити.

Повне рішення складено 27.04.2015 р.

Суддя І.О. Чистякова