ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 р. Справа№ 914/489/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора", с. Миколаївське, Жовтневий район, Миколаївська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецькінвест", м. Трускавець, Львівська область

про: стягнення 19 577,29 грн.

Суддя Ділай У.І.

За участі представників сторін:

Від позивача: Смолинець Я.І. - представник (Довіреність №10-05-553 від 01.01.2015р.)

Від відповідача: не з'явився

Права і обов'язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811 ГПК України про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецькінвест" про стягнення 19 577,29 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2015р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 17.03.2014р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, вимог Ухвали суду від 17.02.2015р. не виконав.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив,хоча був належним чином повідомлений про дату, місце та час судового засідання, що підтверджено повідомленням про вручення, яке міститься в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 17.03.2015р. розгляд справи відкладено на 14.04.2015р.

В судове засідання 14.04.2015р. позивач забезпечив явку повноважного представника, який позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача з'явився в судове засідання14.04.2015р., визнав позовні вимоги частково, вимоги Ухвал суду від 17.02.2015р. та 17.03.2015р. виконав частково.

В судовому засіданні 14.04.2015р. сторони подали клопотання про продовження строку розгляду спору в порядку ст. 69 ГПК України, яке судом задоволено.

В судовому засіданні 14.04.2015р.оголошено перерву до 23.04.15р.

Представник позивача в судове засідання 23.04.15р. подав заяву №23-04/2015 від 23.04.2015р. (вх. №1700/15 від 23.04.2015р.) про зменшення позовних вимог, в якій повідомив про часткову сплату відповідачем основної суми боргу, відтак, позивачем зменшено позовні вимоги, зокрема, просив стягнути з відповідача 14 548,52грн. основного боргу, 3 054,02грн. інфляційних втрат та 377,86грн. 3% річних. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Крім того, представником позивача подано письмові додаткові пояснення (вх. №16927/15 від 23.04.2015р.), в яких зазначено про втрату позивачем договору поставки № 54-ПС/2013 від 01.01.2013р., який укладений між сторонами та на якому ґрунтувались позовні вимоги при зверненні до суду. Однак, на підтвердження факту укладення договору між сторонами підписані видаткові накладні (оригінали оглянуто в судовому засіданні, а копії долучені до матеріалів справи), які підтверджують дійсність здійсненої поставки та в яких є посилання на договір поставки № 54-ПС/2013 від 01.01.2013р. Інших договорів сторони не укладали. Також, користуючись своїм правом, представник позивача повідомив про надану відповідачу відстрочку оплати за поставлений товар на 7 календарних днів.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 23.04.15р. не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено:

01.01.2013р. між позивачем та відповідачем укладено Договір поставки № 54-ПС/2013.

Вказаний договір, який підтверджує відносини між сторонами спору та на якому ґрунтуються позовні вимоги, позивач не надав у зв'язку із його втратою. Про втрату договору поставки № 54-ПС/2013 від 01.01.2013р. суду повідомлено представником позивача в ході судового розгляду. Представник відповідача в усних поясненнях повідомив також про відсутність на підприємстві спірного договору, однак, не заперечив про факт укладення вказаного договору та поставки товару позивачем.

Враховуючи той факт, що позивачем не надано суду Договору поставки № 54-ПС/2013 від 01.01.2013р., на підставі якого заявлено позовні вимоги до відповідача, а інших договорів сторони не укладали, при судовому розгляді господарський суд Львівської області керувався іншими доказами, наданими сторонами, які свідчать про наявність відносин між сторонами в контексті ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується копіями видаткових накладних: від № ЛВ/РНв-035384 від 31 січня 2014р., № ЛВ/РНв-030061 від 28 січня 2014р., № ЛВ/РНв-037420 від 04 лютого 2014 року, № ЛВ/РНв-056971 від 19 лютого 2014 року на загальну суму 15 840,00грн., долученими до матеріалів справи.

Відповідач розрахувався частково з позивачем за поставлений товар. На дату розгляду справи в суді заборгованість відповідача перед позивачем згідно первинних бухгалтерських документів становить 14 548,52грн.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав зобов'язань щодо своєчасної сплати вартості товару, ТзОВ "Сандора" звернулося до господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 14 548,52грн. основного боргу.

Крім того, позивач нарахував відповідачу відповідно до положень ст. 625 ЦК України 3 054,02грн. інфляційних втрат та 377,86грн. 3% річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Позивач шляхом відпуску товару за видатковими накладними від № ЛВ/РНв-035384 від 31 січня 2014р., № ЛВ/РНв-030061 від 28 січня 2014р., № ЛВ/РНв-037420 від 04 лютого 2014 року, № ЛВ/РНв-056971 від 19 лютого 2014 року, а відповідач шляхом одержанням товару, вказаного у накладних, створили певні права та обов'язки, які аналогічні цивільним правам та обов'язкам сторін за договором поставки продукції, встановленим статтями 655, 691, 692, 712 Цивільного кодексу України та статтею 265 Господарського кодексу України. Зокрема, у позивача виникло право вимагати оплати поставленого товару, а у відповідача виник обов'язок по оплаті вартості отриманого товару.

Підписання відповідачем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, сам факт прийняття товару породжує обов'язок його оплати покупцем.

Як встановлено судом, позивач свої зобов'язання щодо передачі товару за видатковими накладними від № ЛВ/РНв-035384 від 31 січня 2014р., № ЛВ/РНв-030061 від 28 січня 2014р., № ЛВ/РНв-037420 від 04 лютого 2014 року, № ЛВ/РНв-056971 від 19 лютого 2014 року виконав повністю, відповідач оплату за поставлений товар здійснив частково, в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем становить 14 548,52грн. Відповідач дану обставину не заперечив, доказів зворотнього суду не надав.

Отже, відповідач своїх зобов'язань за Договором не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань по оплаті за отриманий товар і до стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 14 548,52грн., відповідно до заяви про зменшення позовних вимог.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок до заяви про зменшення позовних вимог, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, що позивач просить правомірно стягнути з відповідача 3 054,02грн. інфляційних втрат та 377,86грн. 3% річних.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, документально підтвердженими і такими, що підлягають задоволенню з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 11, 655, 692 ЦК України, ст. ст. 174, 193, 265 ГК України, ст.ст. 28, 33, 34, 44, 48, 49, 75, 82-84 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецькінвест" (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Суховоля, 61, ідентифікаційний код 30439207) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора" (57262, Миколаївська область, Жовтневий район, с. Миколаївське, ідентифікаційний код 22430008) 14 548,52грн. основного боргу, 3 054,02грн. інфляційних втрат, 377,86грн. 3% річних та 1827,00грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.04.2015р.

Суддя Ділай У.І.