ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 10/5026/183/2011

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Панової І.Ю.,
суддів:Білошкап О.В., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Домінанта"
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року
у справі№ 10/5026/183/2011 господарського суду Черкаської області
за заявоюКредитної спілки "Федерація"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажполімер"
провизнання банкрутом

за участю представників сторін: від Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінанта" - Жигун С.С. дов. б/н від 19.06.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.02.2015 року у справі № 10/5026/183/2011 (суддя - Боровик С.С.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінанта" (далі - ТОВ "Домінанта") від 23.12.2014 року відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року (головуючий суддя - Гарник Л.Л. судді: Копитова О.С., Шипко В.В.) відмовлено ТОВ "Домінанта" у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2015 року у справі № 10/5026/183/2011.

Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року у справі № 10/5026/183/2011, ТОВ "Домінанта" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року у справі № 10/5026/183/2011, справу передати до Київського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги ТОВ "Домінанта" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2015 року у справі № 10/5026/183/2011.

В обґрунтування доводів касаційної скарги ТОВ "Домінанта" посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема ст. ст. 106, 11113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року) (далі - Закон про банкрутство).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 17.05.2011 року якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд згідно з ч. 2 ст. 106 ГПК повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню. Якщо ж місцевий господарський суд помилково не повернув апеляційну скаргу та направив її до апеляційного господарського суду, то останній відмовляє в прийнятті такої скарги з посиланням на ст. 91 та ч. 2 ст. 106 ГПК.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ТОВ "Домінанта", суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвала господарського суду Черкаської області від 02.02.2015 року не входить до переліку ухвал, що підлягають оскарженню відповідно до ст. 106 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а отже в прийнятті апеляційної скарги на вказану ухвалу слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що визначений ч.1 ст. 106 ГПК України перелік ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішень того ж суду, є вичерпним, а оскарження ухвал або інших процесуальних документів суду, якими не завершується провадження у справі, крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом, не допускається.

Відповідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Черкаської області від 31.01.2011 року порушено провадження у справі про банкрутство боржника за заявою Кредитної спілки "Федерація".

Постановою господарського суду Черкаської області від 24.06.2014 року визнано ТОВ "Будмонтажполімер" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Пунктом 11 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення Закону про банкрутство (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відтак, провадження у справі про банкрутство боржника ТОВ "Будмонтажполімер" повинно здійснюватись у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство у випадках, передбачених Законом про банкрутство.

Господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, виносить судові рішення у формі ухвал, які поіменовані у тексті Закону про банкрутство, так і не поіменовані в тексті Закону про банкрутство.

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 8 Закону про банкрутство, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених ГПК України та цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи № 10/5026/183/2011, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції була ухвала господарського суду Черкаської області від 02.02.2015 року, якою відмовлено в задоволенні заяви скаржника про визнання оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажполімер", опублікованого в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур'єр" № 80 від 05.05.2012 року таким, що не відповідає вимогам Закону про банкрутство, зобов'язання заявника - Кредитну спілку "Федерація" та арбітражного керуючого (ліквідатора майна) ТОВ "Будмонтажполімер" Голінного Андрія Михайловича повторно подати до офіційних друкованих органів оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Будмонтажполімер", продовжити визначені Законом про банкрутство строки для пред'явлення кредиторами вимог до боржника - ТОВ "Будмонтажполімер", встановити кредиторам місячний строк для пред'явлення вимог до банкрута ТОВ "Будмонтажполімер" з моменту опублікування в офіційному друкованому органі відповідного повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених ст. 106 цього Кодексу.

При цьому, положення ст. 106 ГПК України, так і ч. 2 ст. 8 Закону про банкрутство не містить заборони на оскарження ухвали про визнання оголошення про порушення справи про банкрутство таким, що не відповідає вимогам Закону про банкрутство та інших вище вказаних вимог, а отже не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної скарги заявника на таку ухвалу, оскільки така відмова є порушенням його конституційного права на судовий захист.

Вказаної правової позиції дотримується Конституційний Суд України, зокрема розглядаючи конституційне звернення громадянина Шаповалова О.Л. щодо офіційного тлумачення п. 20 ч. 1 ст. 106 ГПК України, ч. 1 ст. 11113 ГПК України у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України щодо можливості касаційного оскарження ухвал суду першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні заяви про зміни способу та порядку виконання судового рішення, Конституційний Суд України у рішенні від 25.04.2012 року №11-рп/2012 у справі №1-12/2012 зазначив про те, що ст. ст. 106, 11113 ГПК України за своїм змістом не містять заборони щодо апеляційного та касаційного оскарження ухвал, постанов господарського суду. Відсутність у ч. 1 ст. 106 ГПК України норми щодо оскарження ухвали про відмову у задоволенні заяви про зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови суду не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної чи касаційної скарги на такі ухвали, оскільки така відмова розглядалася б як порушення конституційного права на судовий захист, яке відповідно до положень ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків встановлених законом.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Зважаючи на вищенаведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як така, що прийнята внаслідок помилкового застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а справа - передачі до Київського апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що ухвала Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року у справі 10/5026/183/2011 підлягає скасуванню, а справа передачі до Київського апеляційного господарського суду.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінанта" задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року у справі № 10/5026/183/2011 скасувати, справу № 10/5026/183/2011 передати на розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Головуючий: Панова І.Ю.
Судді: Білошкап О.В.
Погребняк В.Я.