ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 р. Справа № 923/258/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом дочірнього підприємства "Торговий дім "Херсон" Компанії з обмеженою відповідальністю "Інтертрейд груп Ел.Ел.Сі." м. Херсон

до державного підприємства "Геройське дослідно-промислове підприємство" с. Геройське Голопристанського району Херсонської області

3-я особа товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська виробничо-будівельна компанія" м. Херсон

про зобов'язання повернути сіль в кількості 1231,35 тон

за участю: старшого прокурора відділу прокуратури Херсонської області Федоренко О.Б., посвідчення від 20.09.2012р.

представників сторін:

від позивача уповноважена особа Понеділко А.В., довір. № 34 від 04.09.2014р.

від відповідача - не прибули

3-я особа - уповноважена особа Сонько В.В., довір. від 15.01.2015р.

Дочірнє підприємство «Торговий дім «Херсон» Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп Ел.Ел.Сі.» (позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить зобов'язати державне підприємство "Геройське дослідно-промислове підприємство" (відповідач) повернути сіль в кількості 1231,35 тон.

27.04.2015 р. надійшла заява прокуратури Херсонської області від 24.04.2015 р. про вступ у розгляд справи № 923/258/15, яка судом задоволена.

Прокурор в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність правових підстав для задоволення, вважає позов таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки позивач не надав суду на огляд оригінал договору зберігання № 15/12-03 від 15.12.2003 р.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Відповідач, згідно відзиву на позов та доповнень до нього, позовні вимоги не визнає та просить відмовити за необґрунтованістю та у зв'язку із спливом строків позовної давності.

3-я особа в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд, -

в с т а н о в и в:

Між сторонами 15.12.2003 р. був укладений договір зберігання № 15/12-03 (далі Договір), за умовами якого (п.1.1.) відповідач зобов'язався прийняти від позивача і за плату зберігати сіль технічну, сіль для ванн, сіль в кількості 1231,35 тон та повернути її в обумовлений договором строк в схоронності.

Відповідно до п.3.5. Договору, відповідач зобов'язаний повернути позивачу або особі, зазначеній ним як одержувач солі, ту сіль, що було передано на зберігання.

Відповідно до п. 3.6. Договору, відповідач зобов'язаний на першу вимогу позивача повернути сіль, прийняту на зберігання.

Матеріали справи містять акт прийому-передачі солі від 20.12.2003 р. за яким, як зазначає позивач, передано відповідачу сіль технічну в кількості 1231,35 тон.

Позивач зазначає, що ним 27.10.2014 р. та 23.12.2014 р. були направлені відповідачу вимоги, однак виконані вони відповідно до вимог п. 3.6. Договору не були, про те суд зауважує, що вимога від 27.10.2014 р. взагалі не стосується предмету спору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 25.03.2015 р. подана заява про застосування строків позовної давності, однак суд відхиляє вищевказану заяву, оскільки, як зазначалось раніше, позивачем була направлена вимога від 23.12.2014 р., а тому застосування строків позовної давності, в розумінні ст. 267 ЦК України неможливо.

Натомість, відповідач в своєму доповненні до відзиву зазначає, що в позовній заяві позивач посилається на те, що в договорі зберігання № 15/12-03 від 15.12.2003 р. строк дії договору не встановлено сторонами, тому моментом виконання зобов'язань відповідачем по поверненню солі позивач вважає момент пред'явлення вимоги, яку він направив відповідачу 26.12.2014 р., відповідно відтиску штампу на поштовому відправленні цінного листа.

Звертає увагу суду на те, що ним до матеріалів справи надано висновок судового експерта по справі № 12/77-ПД-09, яким експерт підтвердив, що розрахунків за сіль в кількості 1231,35 тон між сторонами не проводилося і, відповідно, до первинних бухгалтерських регістрів відповідача за 2003-2008 р. сіль від позивача на зберігання не приймалася та на зберіганні не перебувала.

Крім того, ним пояснено, що у справі № 12/77-ПД-09 договір зберігання № 15/12-03 від 15.12.2003 р., копія якого надана позивачем має строк дії до "31" ___ 2004 р. (п.8.1. Договору), а договір, який наданий у дану справу строку дії не має.

Вивчивши матеріали справи № 12/77-ПД-09, суд прийшов до висновку, що зазначена справа залишена судом без розгляду у зв'язку з відсутністю можливості здійснити огляд і дослідження оригіналів первинних бухгалтерських документів.

Суд зазначає, що при розгляді даної справи, суд також неодноразово зобов'язував позивача надати оригінал договору № 15/12-03 від 15.12.2003 р., однак вимоги суду позивач проігнорував, наданими йому процесуальними правами не скористався.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем на підставі ст. 33 ГПК України документально не було доведено ті обставини, на які він посилався в позовній заяві як на підставу своїх позовних вимог.

В своєму доповненні до відзиву, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку із спливом строків позовної давності, оскільки, в матеріалах справи № 12/77-ПД-09, предмет та підстави якої є ті ж самі, що і у даній справі, позивачем надано вимогу від 10.02.2008 р., якою він вимагав від відповідача повернення технічної солі із зберігання на підставі договору № 15/12-03 від 15.12.2003 р. у кількості 1231,35 тон.

Господарський суд розглядає заяву відповідача про застосування строків позовної давності та виходить із того, що позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України та у господарських відносинах.

Якщо відносини, які виникають між юридичними або фізичними особами з одного боку і державними та іншими органами - з іншого, мають цивільно-правовий або господарсько-правовий характер, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин (наприклад, у зв'язку з виконанням цивільно-правових чи господарсько-правових договорів, відшкодуванням матеріальної або моральної шкоди, із зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави тощо), то у вирішенні відповідних спорів також застосовується позовна давність - загальна або спеціальна, у залежності від змісту позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, при звернені з позовом опирається на норми цивільного кодексу, тобто ст.ст. 949, 953 ЦК України, які регулюють порядок виконання договору зберігання, тобто взаємовідносини сторін є цивільно - правовими і до цих взаємовідносин застосовуються строки позовної давності, що передбачені нормами ЦК України.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Із матеріалів справи № 12/77-ПД-09 вбачається, що позивач вимагав повернення солі у 2008 р., що підтверджується вимогою від 10.02.2008 р. З цієї дати починається перебіг строків позовної давності, який, відповідно до ст.257 ЦК України, складає 3 роки та закінчується відповідно - 10.02.2011 р. Позов заявлено 18.02.2015 р., тобто через чотири роки після закінчення перебігу трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст.267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач заяву про відновлення втрачених строків позовної давності не подавав.

Оскільки відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності до прийняття рішення у справі, господарський суд задовольняє та відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв'язку із закінченням перебігу строків позовної давності.

27.05.2015 р. представником 3-ї особи подано заяву про призначення судової технічної експертизи, яка судом була відхилена, у зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку, що позов відповідача пред'явлений після спливу строків позовної давності.

Крім того, 27.05.2015 р. представником 3-ї особи подано заяву про надіслання справи до прокуратури Суворовського району м. Херсона та зупинення провадження по справі, яка судом була відхилена з тих же підстав, як і вищевказана заява.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати по справі при відмові в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 30.04.2015 р.

Суддя В.П.Ярошенко