КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа№ 910/18692/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Пашкіної С.А.

Зеленіна В.О.

секретаря судового засідання Ворони В.В.

У судове засідання з'явилися представники:

від позивача - Ашмінець І.В., дов. № 2-46д від 25.12.2014 року;

від відповідача - Прядка В.В., дов. № 23 від 20.04.2015 року;

Шевченко Г.М., дов. № 22 від 20.04.2015 року.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 18.12.2014 року

у справі № 910/18692/14 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз»

про стягнення 82 837 516,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року по справі № 910/18692/14 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» 3 137 475,62 грн. пені, 554 663,80 грн. 3 % річних, 5 577 322,52 грн. інфляційних, 73 080,00 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В частині стягнення 70 635 373,30 грн. провадження у справі припинено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року по справі № 910/18692/14 змінити - зменшити розмір пені до 300 000,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» було прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О.та призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.04.2015 року.

27.03.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» надійшли письмові до апеляційної скарги, в яких відповідач просить задовольнити апеляційну скаргу та зменшити розмір пені.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 року розгляд справи № 910/18692/14 відкладено на 22.04.2015 року.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року, у зв'язку з перебуванням судді Шевченка Е.О. у відпустці, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи, за результатами якого справу № 910/18692/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Пашкіної С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 року вказаним складом суду було прийнято справу до свого провадження.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року по справі № 910/18692/14 змінити - зменшити розмір пені до 300 000,00 грн.

Представник Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

20.04.2011 року між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої являється Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі - позивач, Виконавець, ПАТ «Укргазвидобування») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (далі - відповідач, Замовник, ТОВ «Карпатигаз») укладено договір на надання послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату № УГВ2949/06-11 (далі - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.4 Договору, на виконання умов договору № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 року (далі - Договір № 3): Виконавець надає Замовнику на відремонтованих, відновлених або нових свердловинах, які є об'єктами Спільної діяльності за Договором № 3, послуги по видобутку, збору: підготовці та транспортуванню природного газу, нафти та газового конденсату Замовника та передає Замовнику обсяг товарного природного газу, нафти та газового конденсату у пункті поставки, визначеному п. 2.5 цього Договору. Виконавець надає Замовнику на родовищах, облаштованих компресорними станціями (установками) за рахунок спільної діяльності за Договором № 3, послуги по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу та газового конденсату Замовника, видобутого за допомогою компресорних станцій (установок), та передає Замовнику обсяг товарного природного газу та газового конденсату у пункті поставки, визначеному п. 2.5 даного Договору. Замовник зобов'язується оплатити Виконавцю вартість наданих послуг згідно з п. 3.1 даного Договору. Фактичний обсяг товарних природного газу, нафти та газового конденсату Замовника, визначається як різниця сумарної кількості товарних природного газу, нафти, газового конденсату (природний газ, нафта, газовий конденсат, подані у пункт поставки) та кількості природного газу, нафти та газового конденсату на виробничо-технологічні витрати і фактичні втрати. Кількість природного газу, нафти та газового конденсату, що використовується на виробничо-технологічні витрати і фактичні втрати, визначається згідно з діючими нормативами Виконавця із врахуванням загального видобутку природного газу, нафти та газового конденсату. Облік природного газу, нафти, газового конденсату Замовника здійснюються за допомогою вузлів обліку Замовника, які встановлюються протягом одного року з моменту введення в експлуатацію відремонтованих, відновлених або нових свердловин. До встановлення таких вузлів обліку, здійснюються контрольні заміри дебітів свердловин не рідше одного разу на десять днів чи за узгодженим Сторонами графіком з використанням існуючих вузлів обліку Виконавця у відповідності з Тимчасовою методикою обліку вуглеводистої сировини.

Згідно з п. п. 3.1 - 3.1 Договору, вартість послуг по видобутку, збору, підготовці та транспортуванню вуглеводнів та обслуговуванню необхідного для цього обладнання визначена згідно з додатками № 1, 2, 3.1, 3.2 до даного Договору і складає: за 1000 м3 природного газу - 250 грн., в тому числі ПДВ, за одну тонну газового конденсату - 500 грн., в тому числі ПДВ, за одну тонну нафти Новотроїцького родовища - 500 грн., в тому числі ПДВ, за одну тонну нафти Яблунівського родовища - 500 грн., в тому числі ПДВ. Вартість послуг, визначених в п. 3.1 даного Договору, може бути переглянута з ініціативи однієї із Сторін у випадку зміни цін на ТМЦ, оплату праці, змін тарифів на електроенергію, змін в оподаткуванні господарської діяльності, або в інших випадках, що безпосередньо виливають на ціноутворення, про що складається додаткова угода до даного Договору.

Пунктами 4.1 - 4.3 Договору встановлено, що на підставі Актів приймання-передачі вуглеводнів, які складаються Сторонами на пунктах поставки вуглеводнів, Виконавець складає та разом із Замовником підписують Акти приймання-передачі наданих послуг по видобутку, збору, підготовні та транспортуванню природного газу, газового конденсату та нафти не пізніше п'ятого робочого дня місяця, наступного за звітним. Оплата за послуги, що будуть надані в наступному місяці, здійснюється шляхом 100% передоплати до 20 числа поточного місяця, в розмірі, визначеному за попередній місяць, з наступним корегуванням суми по факту надання послуг відповідно до підписаних Актів приймання-передачі наданих послуг протягом 10 (десяти) днів з моменту їх підписання на рахунки Виконавця. Розмір оплати за перші два місяця надання послуг визначається Виконавцем розрахунковим методом та погоджується з Замовником. Оплата послуг, передбачених даним Договором, здійснюється грошовими коштами або, за згодою Сторін, іншим способом, що не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Позивач, звертаючись з позовною заявою зазначає, що відповідач заборгував позивачу 70 635 373,30 грн. за умовами Договору, а саме по:

- видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу із свердловин на загальну суму 59 632 719,26 грн.

- видобутку, збору, підготовці та транспортуванню конденсату із свердловин на загальну суму 5 229 903,50 грн. (надані послуги на суму 5 729 903,50 грн. в сумі, оплачені на суму 500 000,00 грн.)

- видобутку, збору, підготовці та транспортуванню нафти із свердловин на загальну суму 5 772 7501,50 грн.

Надання послуг за Договором на суму 70 635 373,30 грн. підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Як зазначено вище, позивач не заперечує стосовно наявності та розміру заборгованості.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплатив суму заборгованості під час розгляду справи, що підтверджується платіжними дорученнями за період з 18.09.2014 року по 22.10.2014 року (т. 2 а.с. 37-49).

Положеннями п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18 встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що провадження у справі підлягає припиненню в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 70 635 373,30 грн. на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки сума була погашена відповідачем після порушення провадження у справі.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У зв'язку з порушенням умов Договору поряд з основною сумою боргу позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 4 215 767,71 грн. за період з січня 2014 року червень 2014 року, а також 554 663,80 грн. 3 % річних та 5 577 322,52 грн. інфляційних втрат.

Стосовно вимог про стягнення 554 663,80 грн. 3 % річних та 5 577 322,52 грн. інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, провівши повторний арифметичний розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 554 663,80 грн. 3 % річних та 5 577 322,52 грн. інфляційних втрат.

Стосовно вимог про стягнення пені у розмірі 4 215 767,71 грн. за період з січня 2014 року червень 2014 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Приписами ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 даного Закону.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6.2. Договору, у випадку несвоєчасного та/або неповного перерахування коштів відповідно до п. 4.2 даного Договору замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Враховуючи зазначене, провівши повторний арифметичний розрахунок, враховуючи вірні періоди нарахування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 3 137 475,62 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції відповідач просив зменшити розмір пені, проте суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені.

Відповідач звертаючись з апеляційною скаргою погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розрахунку стягнутої заборгованості. Єдиною його вимогою є зменшення розміру пені до 300 000,00 грн.

Мотивуючи своє клопотання, відповідач посилався на те, що ним, хоча і з порушенням строків встановлених Договором, повністю погашено основний борг перед позивачем. Крім того, розмір 3% річних та інфляційних втрат, стягнутих судом першої інстанції є досить значними коштами, які є також відповідальністю відповідача за порушене зобов'язання.

У своїх апеляційних доводах, як на винятковість відповідач вказує на те, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не включила природний газ видобутий відповідачем до планового (розрахункового) балансу надходжень та розподілу природного газу, у зв'язку з чим відповідач не міг реалізовувати природний газ та оплатити послуги відповідача, а включених у березні та червні 2014 року обмежених об'ємів, поряд з реалізацією конденсату та нафти, вистачило лише на сплату заборгованості по заробітній платі та часткове погашення податкового боргу.

З огляду на те, що починаючи з вересня добуті відповідачем об'єми газу включалися в місячні баланси газу, останній сплатив позивачу суму основного боргу.

Колегія звертає увагу на положення ст. 42 Господарського кодексу України, якою передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

За таких обстави, відповідач повинен нести певну відповідальність за свої дії.

Проте, ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (частина 1 статті 233 ГК України). Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, закріплено в пункті 3 частини 1 статті 83 ГПК України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 03.12.2013 року № 3-35гс13.

Пунктом 2.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду (ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК).

Пунктом 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Сума основної заборгованості за Договором в розмірі 70 635 373,30 грн. погашена відповідачем до винесення рішення суду першої інстанції.

Сума пені є значною та складає 3 137 475,62 грн. Крім того, з відповідача за несвоєчасне виконання умов Договору було стягнуто 554 663,80 грн. 3 % річних та 5 577 322,52 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно ст. 101 ГПК України, суд апеляційної інстанції користується правами господарського суду першої інстанції та не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, з огляду на специфіку газового ринку та добровільне погашення основного боргу до винесення рішення судом першої інстанції, вважає неспіврозмірною суму стягнутої пені.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір неустойки у вигляді пені до 1 500 000,00 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року по справі № 910/18692/14, підлягає зміні в частині стягнення пені.

Пунктом 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 встановлено, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-105, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 року по справі № 910/18692/14 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» 3 137 475,62 грн. пені змінити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» 1 500 000,00 грн. пені.

4. В іншій частині рішення залишити без змін.

5. Видачу відповідних наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/18692/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді С.А. Пашкіна

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 24.04.2015 року.