ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р. Справа № 920/1174/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А.,

суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.;

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників сторін:

кредитора - ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» - представник за довіреністю від 17.03.2014 року Мірошник О.М.;

боржника - представник за довіреністю від 01.04.2015 року Пономаренко О.В.;

арбітражний керуючий - розпорядник майна Солдаткін І.В. (свідоцтво від 26.02.2013 року № 277);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Центр Нерухомості», м. Київ, ( вх. 2294 С/2-8) на ухвалу господарського суду Сумської області від 05.03.2015 року у справі № 920/1174/14,

за заявою кредитора - Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», м. Київ,

до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Центр Нерухомості», м. Суми, ,

про банкрутство; -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 05.03.2015 року (суддя Костенко Л.А.) у справі № 920/1174/14 визнано безспірні грошові вимоги ініціюючого кредитора, ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», до боржника, ТОВ «СК-Центр Нерухомості», у розмірі 6668216,88 гривень. Призначено попереднє засідання суду на 30.03.2015 року о 10-00 годині. Ухвалено розпоряднику майна до дня попереднього засідання надати до господарського суду реєстр вимог кредиторів, та відомості про результати розгляду вимог кредиторів. Призначено розгляд клопотання розпорядника майна № 6/116-10/498 від 05.02.2015 року в судове засідання на 30.03.2015 року о 10-30 год. Зобов'язано керівника боржника надати до господарського суду пояснення стосовно результату розгляду звернень розпорядника майна про надання відповідних документів для проведення фінансового аналізу.

Боржник з вказаною ухвалою не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 05.03.2015 року у даній справі та ухвалити нове рішення, яким припинити провадження у даній справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції оскаржувану ухвалу прийнято у результаті невірного застосування Закону України «Про іпотеку», невірного тлумачення фактів, встановлених судовим рішенням, що набрало законної сили у справі № 920/564/13 від 12.02.2014 року, порушення норм процесуального права, зокрема, статей 32, 35, 43, 111-12 Господарського процесуального кодексу України.

Оскаржувана ухвала прийнята за відсутності доказів того, що у результаті продажу предмету іпотеки - нежитлового офісного приміщення по АДРЕСА_1 не буде достатньо коштів для задоволення вимог ініціюючого кредитора, так як відсутні відомості про передачу хоча б один раз ВДВС предмету іпотеки на відкриті торги. Натомість, місцевий суд дослідив не лише іпотечний договір, правонаступником по якому є боржник, але і іпотечний договір № 122/пп./08 від 29.08.2008 року, який укладено з іпотекодавцем ФОП ОСОБА_6, до якого боржник не має ніякого відношення, і врахував вартість предмету іпотеки по зазначеному договору у 2 032 500,00 грн. при визначенні розміру грошових вимог.

Зазначені вимоги у сумі 2 032 500,00 грн. дійсно визнані як безспірні вимоги ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», що забезпечені заставою майна, але у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_6 № 5028/59б/2011 господарського суду Чернігівської області ще у 2012 році, так як саме ФОП ОСОБА_6 є іпотекодавцем, і саме він у зазначеній справі 22.11.2011 року визнаний банкрутом.

Що стосується судового рішення у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі № 920/564/13 від 12.02.2014 року, то за наявності заставної вартості предмету іпотеки 15 520 000,00 грн. господарським судом дійсно була визначена початкова ціна продажу предмету іпотеки при зверненні стягнення на предмет іпотеки у сумі 5 172 158,71 грн. Але боржник наголошує, що це була судом визначена початкова вартість, а не заставна вартість. Проте, в оскаржуваній ухвалі господарський суд ухилився від оцінки наявності факту заставної вартості предмету іпотеки, якої достатньо для задоволення вимог ініціюючого кредитора, наявності оціночної вартості предмету іпотеки на момент подання заяви про порушення справи про банкрутство, якої також достатньо для задоволення вимог ініціюючого кредитора, та проігнорував відсутність належних та допустимих доказів того, що при реалізації предмету іпотеки буде недостатньо отримано коштів для задоволення вимог ініціюючого кредитора.

Окрім того, апелянт вказує, що у заяві про порушення справи про банкрутство ініціюючий кредитор просить місцевий господарський суд визнати його безспірні вимоги у сумі 13 872 875,59 грн., зазначивши, що згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2013 року у справі № 1806/7264/202 стягнуто з боржника в солідарному порядку 9 335 187,36 грн., тобто, на думку боржника, безспірними є сума у 9 335 187,36 грн., а не 13 872 875,59 грн. В оскаржуваній ухвалі суд визнає безспірні вимоги ініціюючого кредитора у сумі лише 6 668 216,88 гривень, але решта вимог ініціюючого кредитора, крім вимог, забезпечених заставою не лише боржника, а іншої особи, залишалась взагалі поза увагою суду при прийнятті оскаржуваної ухвали від 05.03.20154 року у сумі 7 204 658,48 грн.

Апелянт зазначає, що у заяві ініціюючого кредитора про порушення справи про банкрутство не відображено дійсний характер взаємовідносин сторін, не розшифровані вимоги ініціюючого кредитора згідно їх черговості, не зазначено окремо вимоги як грошові зобов'язання та вимоги, які забезпечені заставою майна боржника; заява та додані документи не містять достатніх підстав та достатніх даних для встановлення дійсного розміру грошового зобов'язання, не забезпеченого заставою, як не містять належних та допустимих доказів того, що при реалізації заставного майна, отриманих коштів буде недостатньо для погашення вимог ініціюючого кредитора; при наявності відкритих двох виконавчих проваджень, у тому числі по заставному майну, по якому від дати подання заяви про порушення справи про банкрутство не пройшло 90 днів, а лише - тиждень, не проводилися торги; у зв'язку із зазначеним вважає, що заява подана передчасно.

Ініціюючим кредитором надано відзив на апеляційну скаргу, в якій вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з того, що підставою для визначення судом вартості предмету іпотеки була оцінка, визначена в ході судового провадження по справі № 920/564/13 відповідно до висновку судової експертизи; враховуючи, що між укладанням договору іпотеки у 2008 році (коли була визначена заставна вартість предмету іпотеки) та 2013-2015 р.р., коли розглядалися справи № 920/564/13 та № 920/1174/14, минуло багато часу, вартість предмету іпотеки змінювалась відповідно до великої кількості факторів (знос та/або поліпшення предмету іпотеки, ринкова кон'ьюктура, коливання курсу валют та ін.). Також, кредитор зазначає, що відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2013 року по справі № 1806/7264/12 про стягнення заборгованості в солідарному порядку, у тому числі і з боржника, стягненню підлягає заборгованість у сумі 1 167 920,35 доларів США, що станом на день подання заяви про порушення справи про банкрутство становив 13 872 875,59 гривень.

Розпорядник майна боржника також надав відзив на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою з аналогічних підстав, зазначених у відзиві кредитора, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду від 05.03.2015 року у справі № 920/1174/14 - без змін.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 09.07.2014 року заяву ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до боржника, ТОВ «СК-Центр Нерухомості», прийнято до розгляду. Проведення підготовчого засідання суду призначено на 24.07.2014 року ( а.с. 1-2 т.1).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 24.07.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «СК-Центр Нерухомості». Визнано розмір безспірних вимог ініціюючого кредитора, ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», у розмірі 13 872 875,549 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Солдаткіна Ігора Вячеславовича тощо ( а.с.96-99 т.1).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2014 року ухвалу господарського суду Сумської області від 24.07.2014 року по справі № 920/1174/14 залишено без змін ( а.с.225-231 т.1).

Постановою Вищого господарського суду України від 17.12.2014 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.10.2014 року та ухвалу господарського суду Сумської області від 24.07.2014 року у справі № 920/1174/14 скасовано в частині визнання безспірних кредиторських вимог ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Справу направлено в цій частині на новий розгляд до господарського суду Сумської області ( а.с. 76-82 т.2).

При цьому, Вищим господарським судом України зазначено, що суди в порушення матеріального права визнали безспірні вимоги ініціюючого кредитора, ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», у сумі 13 872 875,59 грн., до складу якої входить і розмір вимог, що забезпечені заставою. Разом з тим, Вищий господарський суд України погодився з доводами апеляційного суду, що звіт про незалежну оцінку майна - нежитлове приміщення в АДРЕСА_1, в якому визначено ринкову вартість об'єкта оцінки у розмірі 13 710 600,00 грн., наданий суду апеляційної інстанції, не може бути предметом дослідження, оскільки вказаний звіт здійснено об'єктом оціночної діяльності 11.09.2014 року, і не був предметом оцінки господарського суду Сумської області при прийнятті ухвали. Крім того, проведена будь-якою із сторін договору в односторонньому порядку оцінка заставного майна, не може слугувати підставою для визначення розміру вказаних грошових вимог ініціюючого кредитора.

Також, Вищий господарський суд України зазначив, що відповідно до ч.3 статті 10 Закону про банкрутство справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 11 Закону про банкрутство заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі та повинна містити, зокрема виклад обставин, що є підставою для звернення до суду, а також перелік документів, що додаються до заяви, серед яких: докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави), тощо.

Згідно ч.1 статті 16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюється у підготовчому засіданні, яке проводиться у порядку, передбаченому цим Законом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи (ч.2 статті 16).

Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження (ч.3 статті 16).

Відповідно до положень частини 2 статті 11 Закону про банкрутство заява про порушення провадження у справі про банкрутство повинна містити, зокрема докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Відповідно до ч. 7 статті 16 Закону про банкрутство суд відмовляє в порушення провадження у справі про банкрутство, якщо вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника.

Отже, Виший господарський суд України зазначив, що кредитор, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника частково, може ініціювати справу про банкрутство лише у випадку, якщо сума його вимог до боржника перевищує вартість переданого в заставу майна, за умови відповідності цих вимог приписам ч.3 статті 10 Закону про банкрутство.

При зверненні з заявою про порушення провадження у справі кредитор, вимоги якого забезпечені заставою, повинен надати докази звернення стягнення на заставне майно, що буде відповідати приписам Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умовам договорів застави, або докази того, що реалізація заставного майна не забезпечить задоволення грошових вимог ініціюючого кредитора, і залишок незадоволених грошових вимог буде відповідати приписам ч.3 статті 10 Закону про банкрутство.

05.03.2015 року постановлено оскаржувану ухвалу. При цьому, приймаючи, оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на день звернення до господарського суду грошові вимоги кредитора ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» становили 6 668 216,88 грн. (13 872 875,59 грн. - 7 204 658,71 гривень). Зазначені вимоги кредитора не забезпечені заставою, незадоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого строку їх погашення, та становили більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, отже відповідають вимогам частини 3 статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Також, суд дійшов висновку, що на день звернення до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство вимоги ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» були забезпечені іпотекою, нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, заставною вартістю в розмірі 7 204 658,71 грн. (5 172 158,71 + 2 032 500,00 грн.).

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно статті 5 зазначеного Закону вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.23 Закон України «Про іпотеку» у разі переходу права власності ( права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Згідно з ч. 2 ст. 23 цього Закону особа, до якої перейшло права власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Під час розгляду справи № 920/564/13 господарським судом встановлено перехід права власності на предмет іпотеки, нежитлове приміщення площею 1275,5 кв.м, розташованого у АДРЕСА_1, та право іпотекодавця за договором іпотеки від 16.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко за реєстровим № 3815, від попереднього іпотекодавця (ТОВ «Катана») до ТОВ «СК-Центр Нерухомості».

Як свідчать матеріали справи, заставна вартість предмета іпотеки, нежитлового приміщення площею 1275,5 кв.м, розташованого у АДРЕСА_1, визначена пунктом 2.3 договору іпотеки від 16.09.2008 року, укладеному на забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 122/пп./08 від 29.08.2008 року у розмірі 15 520 000,00 грн. Цей договір на момент звернення ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до суду із заявою про порушення справи про банкрутство є чинним, дійсним та обов'язковим до виконання сторонами згідно статті 629 Цивільного кодексу України; доказів внесення змін відносно вартості заставного майна до суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення про стягнення на предмет іпотеки не може змінити зміст та обсяг зобов'язань за кредитним та договором іпотеки, а лише встановлює правомірність стягнення у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитом, встановлюючи початкову ціну предмету іпотеки.

Також, колегія суддів вважає, що господарський суд помилково визначив вартість заставного майна кредитора у сумі 5 172 158,71 грн за рішенням суду у справі № 920/564/13, оскільки судом встановлено початкову вартість майна, яка зазначається на виконання приписів статті 39 Закону України «Про іпотеку» для його подальшої реалізації на публічних торгах і яка не є вартістю заставного майна в розумінні статті 5 Закону України «Про іпотеку».

Як убачається з матеріалів справи, виконавче провадження за рішенням суду у справі № 920/564/13 про стягнення з на предмет іпотеки на нежитлове приміщення площею 1275,5 кв.м, розташоване у АДРЕСА_1, відкрите на підставі постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 20.06.2014 року, доказів проведення торгів спірного заставного майна до суду не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з метою визначення розміру заставного майна слід виходити з умов договору застави (іпотеки). Зміна ринкової вартості предмета застави не може впливати на розмір заставного майна, встановленого договором за згодою сторін. І лише після реалізації майна на торгах під час проведення публічних торгів державним виконавцем у виконавчому провадженні можливо встановити дійсний розмір безспірних вимог, необхідних для відкриття процедури банкрутства, оскільки в результаті проведення торгів вартість майна може змінитися або у сторону збільшення, або - зменшення.

Також, приймаючи оскаржувану ухвалу, господарським судом узято до уваги той факт, що вимоги банку за кредитним договором станом на 03.07.2014 року були ще також забезпечені іпотекою (наступної черги) майном - нежитловим приміщенням по АДРЕСА_2; відповідно до п. 2.2 договору від 16.09.2008 року (із змінами від 15.10.2010 року), укладеному між ФОП ОСОБА_6 та кредитором ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», заставна вартість предмету іпотеки станом на дату укладення договору іпотеки (наступної черги) становить 2 032 500,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що системний аналіз статей 1, ч.2 ст. 11, ч. 1 ст.14, ч.7 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 22.12.2011 року надає можливість зробити висновок про те, що забезпеченим кредитором у справі про банкрутство може вважатися кредитор, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, а не заставою майна третьої особи. Отже, колегія суддів вважає, що суд необґрунтовано врахував те, що вимоги ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» були забезпечені іпотекою, нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_2, заставною вартістю в розмірі 2 032 500,00 грн, оскільки боржником у даній справі є ТОВ «СК - Центр Нерухомості», і зазначене майно не є власністю боржника.

Матеріалами справи підтверджується, що судовим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2013 року у справі № 1806/7264/12 встановлено розмір заборгованості боржника солідарно перед ініціюючим кредитором у валюті договору 1 167 920,35 доларів США, перерахованому у національній валюті на дату прийняття судового рішення (9 335 187,36 гривень).

У відповідності до статті 1 Закону про банкрутство склад і розмір грошового зобов'язання визначаються на день подачі до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство. Однак, ініціюючий кредитор у своєї заяві не надає жодного розрахунку щодо суми 13 872 875,59 грн, та не зазначає склад грошового зобов'язання.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта про необхідність залучення в якості доказу визначення вартості предмету іпотеки звіту про незалежну оцінку майна - нежитлове приміщення в АДРЕСА_1, в якому визначено ринкову вартість об'єкта оцінки у розмірі 13 710 600,00 грн., наданий суду апеляційної інстанції, не може бути предметом дослідження, оскільки проведена будь-якою із сторін договору в односторонньому порядку оцінка заставного майна не може слугувати підставою для визначення розміру вказаних грошових вимог ініціюючого кредитора.

З огляду на те, що заява ініціюючого кредитора про порушення справи про банкрутство у відношенні боржника та додані документи не містять достатніх підстав та достатніх даних для встановлення дійсного розміру грошового зобов'язання, не забезпеченого заставою, не містять належних та допустимих доказів того, що при реалізації заставного майна не забезпечено задоволення грошових вимог ініціюючого кредитора, і залишок незадоволених грошових вимог відповідає приписам ч.3 статті 10 Закону про банкрутство, колегія суддів дійшла висновку, що кредитор звернувся до суду передчасно, у зв'язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Сумської області скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким у порушенні провадження у справі про банкрутство ТОВ «СК-Центр Нерухомості» - слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.7 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 99, ст.101, п. 3 ч.1 ст.103, п.2, п.4 ч.1 ст.104, ст.105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд; -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Центр Нерухомості» задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 05.03.2015 року у справі № 920/1174/14 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у порушенні провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Центр Нерухомості» відмовити.

Повний текст постанови складено 29.04.2015 року.

Головуючий суддя О.А. Пуль

суддя Я.О. Білоусова

суддя В.В. Лакіза