РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015Справа №910/5387/15-г
Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ»
до За участю про Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню
Представники:

від Позивача: Косминін О.В. (представник за довіреністю);

від Відповідача: Шагін О.В. (представник за довіреністю)

від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (надалі також - «Відповідач») про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 05.04.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ» (Лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (Лізингодавець) було укладено Договір фінансового лізингу № 150-L, відповідно до умов якого Лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) зобов»язався набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння і користування майно, наведене в специфікації, а Лізингоодержувач зобов»язався прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору. 20.02.2015 року був вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. за реєстровим №1057 про вилучення та повернення Відповідачу відповідних об'єктів фінансового лізингу. Як зазначив Позивач, вказаний виконавчий напис є незаконним, оскільки Договором фінансового лізингу не передбачено можливості повернення предмету лізингу за виконавчим написом, а також в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Позивач не отримував жодних повідомлень або письмових вимог від Відповідача про усунення порушення Договору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/5387/15-г, залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., судове засідання призначено на 26.02.2015 р.

26.03.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача та представник відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 10.03.2015 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви, а також подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 10.03.2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог та подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 10.03.2015 року.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням Відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.03.2015 р. відкладено розгляд справи на 22.04.2015 р., у зв'язку з неявкою представника третьої особи в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

02.04.2015 р. через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшли письмові пояснення по справі, якими просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

22.04.2015 р. через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення на відзив, якими просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 22 квітня 2015 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача надав усні пояснення по суті спору, викладені у відзиві на позовну заяву, просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В судове засідання представник Третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 02.03.2015 р. уповноваженій особі ухвали суду від 26.03.2015 р.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 22 квітня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ» (Лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (Лізингодавець) було укладено Договір фінансового лізингу № 150-L, відповідно до умов якого Лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) зобов»язався набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння і користування майно, наведене в специфікації, а Лізингоодержувач зобов»язався прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Строк користування Лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком сплати лізингових платежів (Додаток № 2 до Договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу за формою, встановленою Лізингодавцем (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 5.2 Договору лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, винагороду Лізингодавця, у зв'язку з передачею у лізинг предмет лізингу.

Відповідно до п.5.3 Договору складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені у графіку згідно з Додатком 2 до Договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 5.10 Договору розрахунки за договором здійснюється на базі місяця, що складається з 31 днів та року, що складається з 360 днів.

Лізингодавець направляє Лізингоодержувачу рахунки щодо сплати лізингових платежів. Неотримання таких рахунків Лізингоодержувачем не звільняє його від обов'язку сплачувати лізингові платежі згідно з договором. У випадку наявності очевидної помилки у рахунку Лізингодавцю, Лізингодавець повідомляє про це Лізингоодержувача та надсилає новий рахунок. Лізингодавець звільняється від відповідальності перед Лізингоодержувачем у випадку помилки у зазначених рахунках Лізингодавцю (п. 5.12 Договору).

Відповідно до п. 6.1.1. Договору істотним порушенням умов договору є обставина, коли Лізингоодержувача не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або у повному обсязі) за Договором та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу згідно з Договором.

У випадку виникнення обставини, визначеної п. 6.1.1. Договору, Лізингодавець має право, зокрема, вилучити предмет лізингу в порядку, передбаченому Договором та/або законодавством України (п. 6.2 Договору).

Відповідно до п. 11.2.1 Договору він може бути розірваний достроково в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного письмового повідомлення лізингоодержувача, зокрема, у випадку, коли Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або у повному обсязі та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в Договорі.

Додатком № 1 до Договору фінансового лізингу сторони визначили Предмет лізингу, який на виконання умов вказаного Договору був переданий відповідачем позивачу.

Як вбачається з письмових пояснень Відповідача, 23.01.2015 рок він звернувся до Позивача з повідомленням за вих. № 75/01, в якому зазначив, що станом на 20.01.2015 року прострочена заборгованість перед Лізингодавцем строком понад 30 днів за Договором фінансового лізингу № 150-L від 05.04.2011 року становить 12 309 346 грн. 50 коп., не оплачені рахунки №25289 від 30.04.2014 р., №26005 від 21.05.2014 р., №27795 від 23.06.2014 р., №29714 від 23.07.2014 р., №32148 від 21.08.2014 р., №33656 від 05.09.2014 р., №33847 від 25.09.2014 р., №35473 від 21.10.2014 р., №36333 від 21.11.2014 р. Крім того, повідомив про розірвання Договору фінансового лізингу з 06.02.2015 р., а також вимагав протягом 10-ти робочих днів з дня припинення Договору повернути Предмет лізингу, факт отримання якого 06.02.2015 року підтверджується накладною №044-337319 служби кур'єрської доставки.

Зважаючи на те, що у встановлені у вищенаведеному повідомленні строки Позивач не повернув предмет лізингу, 20.02.2015 року був вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. за реєстровим №1057 про вилучення та повернення Відповідачу відповідних об'єктів фінансового лізингу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на те, що вказаний виконавчий напис є незаконним, оскільки Договором фінансового лізингу не передбачено можливості повернення предмету лізингу за виконавчим написом, а також в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Позивач не отримував жодних повідомлень або письмових вимог від відповідача про усунення порушення Договору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Предметом доказування у господарських спорах даної категорії за загальним правилом є обставини, які свідчать про існування правових підстав для вчинення виконавчого напису, зокрема, існування у боржника відповідного боргу перед кредитором та того, чи допускається у спірних правовідносинах застосування вказаного досудового способу вирішення спорів.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.

Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від Лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Таким чином, за змістом приписів вказаної норми Закону, відмова Лізингодавця від договору лізингу повинна передувати у часі реалізації Лізингодавцем права вимагати повернення предмета лізингу від Лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як встановлено Судом, 23.01.2015 рок Відповідач звернувся до Позивача з повідомленням за вих. № 75/01, в якому зазначив, що станом на 20.01.2015 року заборгованість перед Лізингодавцем понад 30 днів за Договором фінансового лізингу № 150-L від 05.04.2011 року становить 12 309 346 грн. 50 коп., не оплачені рахунки №25289 від 30.04.2014 р., №26005 від 21.05.2014 р., №27795 від 23.06.2014 р., №29714 від 23.07.2014 р., №32148 від 21.08.2014 р., №33656 від 05.09.2014 р., №33847 від 25.09.2014 р., №35473 від 21.10.2014 р., №36333 від 21.11.2014 р. Крім того, повідомив про розірвання Договору фінансового лізингу з 06.02.2015 р., а також вимагав протягом 10-ти робочих днів з дня припинення Договору повернути Предмет лізингу, факт отримання якого 06.02.2015 року підтверджується накладною №044-337319 служби кур'єрської доставки.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повної оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ» виставлених Відповідачем рахунків до моменту вчинення оспорюваного виконавчого напису.

Таким чином, внаслідок невиконання Позивачем взятих на себе зобов'язань зі сплати лізингових платежів та вимог Відповідача, останній реалізував своє право розірвати договір, укладений між сторонами, з огляду на що Позивач має право повернути відповідний предмет лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, що передбачено ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про нотаріат", нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси, зокрема, вчиняють виконавчі написи.

Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до п. 1-3 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

- відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

- дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

- номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

- строк, за який має провадитися стягнення;

- інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р.

Відповідно до п. 8 Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р., такими документами є договори лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу. Зокрема, відповідно до положень вказаного пункту Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Як вбачається з письмових пояснень Третьої особи, до заяви про вчинення виконавчого напису Відповідачем було додано відповідні документи, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: оригінал Договору фінансового лізингу № 150-L від 05.04.2011 року, засвідчені копії рахунків Лізингодавцем, направлені Лізингоодержувачу, письмове повідомлення про несплату лізингових платежів, яке було отримане Позивачем.

Таким чином, Відповідачем було надано Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Осипенку Д.О. всі необхідні документи, на підставі яких останнім було вчинено виконавчий напис.

Що стосується доводів Позивача про те, що він, в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не отримував жодних повідомлень або письмових вимог від відповідача про усунення порушення Договору фінансового лізингу № 150-L від 05.04.2011 року, Суд зазначає наступне.

Згідно з абз. 3 п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Таким чином, господарські суди при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за яким було вилучено предмет лізингу, перевіряють лише належність кредитору права вимагати повернення майна, зазначеного у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) об'єктивних обставин, при яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

У свою чергу, господарські суди не повинні перевіряти правильність виконавчого напису з позиції законності дій нотаріуса при його вчиненні та надавати оцінку його діям при вчиненні виконавчого напису, оскільки за змістом ст. ст. 1, 2, 18 ГПК України, ст. ст. 1 і 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а відповідно до ст. 50 названого Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Таким чином, доводи Позивача стосуються лише порушення приватним нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій. Проте, останнім не було надано Суду жодних доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед Відповідачем за договором фінансового лізингу, її розміру та строків, інших, ніж визначено Відповідачем, а відповідно й відсутності підстав для вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

За таких обставин, Позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, не доведено Суду обставин на підтвердження відсутності порушення зобов'язань зі сплати лізингових платежів та відсутності спірної заборгованості за Договором лізингу та її прострочення більш ніж 30 днів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬТКОМТРАНСМЕХАНІЗАЦІЯ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 квітня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин