ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015 року Справа № 904/9183/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Лисенко О.М.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Тодавчин С.М., довіреність №759/70-0/-П від 15.01.15, представник,

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ХЕРСОНСЬКИЙ СУДНОБУДІВНИЙ ЗАВОД", м. Херсон

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року у справі № 904/9183/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "ХЕРСОНСЬКИЙ СУДНОБУДІВНИЙ ЗАВОД", м. Херсон

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в розмірі 4 191 грн. 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року (суддя Ліпинський О.В.) в задоволенні позову про стягнення з відповідача на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України отриманих без достатньої правової підстави коштів в розмірі 4 191 грн. 60 коп. відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що спірна сума отримана відповідачем на підставі договору №467/53 від 24 вересня 2012 року, а тому не може бути витребувана відповідно до положень ст.1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач Публічне акціонерне товариство "ХЕРСОНСЬКИЙ СУДНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" його оскаржує на предмет невідповідності нормам матеріального права.

Апелянт посилається на те, що підстава, на якій були набуті відповідачем грошові кошти в сумі 4 191 грн. 60 коп. відпала внаслідок припинення дії договору згідно п.5.2 останнього, а не його розірвання. Таким чином господарським судом неправомірно застосована норма ч.4 ст.653 Цивільного кодексу України.

Позивач вважає, що ст.1212 Цивільного кодексу України може бути застосована після того, як правова підстава для набуття (збереження) майна в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Апелянт просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року скасувати, позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29 січня 2015 року апеляційна скарга прийнята до розгляду, який призначено на 26 березня 2015 року.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді -доповідача Сизько І.А. на лікарняному, справа передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючого судді (доповідача) Джихур О.В., суддів Виноградник О.М., Лисенко О.М.

Згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30 березня 2015 року розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ХЕРСОНСЬКИЙ СУДНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" проводиться в режимі відеоконференції.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу, витребувані документи не представив, його представник в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 28 квітня 2015 року представник апелянта наполягає на задоволенні апеляційної скарги, додатково пояснив, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2014 року у справі №904/66/14 в задоволенні позову, пред'явленого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал" про стягнення цієї ж суми відмовлено.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарським судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 24 вересня 2012 року між позивачем (замовником) та відповідачем (виконавцем) укладено договір про надання послуг зі знищення відходів № 764/53 (далі договір), згідно п.1.1 якого замовник зобов'язався передати, а виконавець зобов'язався прийняти відходи, зв'язані з послугами автотранспорту -шини відпрацьовані, зіпсовані перед початком експлуатації, ушкоджені або забруднені при експлуатації та відходи виробництва машин і устаткування -вироби гумові (у тому числі шини) зіпсовані, забруднені або не ідентифіковані, котрі не можуть бути використані за призначенням (стрічки гумово-тканині, рукава, вироби трубчасті, матеріали монтажні гумові, гумові деталі машин тощо) зіпсовані, забруднені або не ідентифіковані, їх залишки, які не можуть бути використані за призначенням.

Відповідно п.1.4 та п.1.5 поговору здача відходів здійснюється на підставі накладної, з переходом права власності на відходи до виконавця. Після здачі відходів і оплати - замовникові видається: податкова накладна, акт здачі -прийняття робіт, довідка для пред'явлення в служби безпеки.

Згідно п.2.1. договору вартість послуг по здачі відходів - шин відпрацьованих складає 1 320 грн. 00 коп. та гумотехнічних відходів - 1 500 грн. 00 коп. за одну тону, у тому числі 20% ПДВ.

Відповідно п.2.2 договору розрахунок за послуги по здачі відходів здійснюється на протязі 3-х банківських днів, з моменту відвантаження відходів, у безготівковому порядку, шляхом переказу всієї суми на розрахунковий рахунок виконавця.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2013 року. Договір вважається пролонгованим на наступний рік, якщо в місячний строк до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не надіслала письмового повідомлення про припинення його дії або перегляду відповідно до п.п.5.1. та 5.2. договору.

На підставі рахунку №005 від 09 січня 2013 року позивач оплатив відповідачу платіжним дорученням №5318 від 11 січня 2013 року 12 513 грн. 60 коп. за зношені шини в кількості 3, 230 тн на суму 3 553, 00 грн. та рукав гумовий в кількості 5, 500 тн на суму 6 875 грн.

Фактично, позивач передав на утилізацію 3, 35 тн шин та 2, 6 тн гумотехнічних відходів на загальну суму 8, 32 грн., що підтверджується наказом -накладною від 05 лютого 2013 року №000207 та актом приймання для подальшої утилізації зношених шин від 05 лютого 2013 року №001/1 (а.с.76-77).

01 вересня 2014 року позивач направив на адресу відповідача лист -вимогу №759-1010, в якому повідомив про припинення дії договору №764/53 від 24 вересня 2012 року.

Позивач вважає, що різниця між оплаченою сумою 12 513 грн. 60 коп. та сумою на яку було здано на утилізацію продукцію (8 322 грн.), що складає 4 191 грн. 60 коп. зберігається відповідачем без достатньо правових підстав, у зв'язку з припиненням договору від 24 вересня 2012 року, підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін (ч.1 ст.907 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що позивач згідно п.5.2 договору повідомив відповідача про припинення дії договору №764/53 від 24 вересня 2012 року, вказаний договір вважається припиненим.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ст.1212 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що правовідносини між сторонами припинилися, у зв'язку з чим відповідач повинен йому повернути надмірно сплачені кошти в розмірі 4 191 грн. 60 коп.

За приписами ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають з договорів та інших правочинів.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 631 Цивільного кодексу України визначає, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Необхідність в поверненні виконаного однією із сторін договору виникає у разі припинення договору.

У випадках, коли положеннями законодавства про окремі види зобов'язань передбачено обов'язок повернути отримане на виконання зобов'язання, повернення отриманого регулюється нормами інституту, що поширюється на відповідні зобов'язальні правовідносини. Якщо відповідний правовий інститут не містить таких норм, повернення виконаного здійснюється відповідно до норм інституту набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Норми зобов'язального права, що регулюють правовідносини з надання послуг не передбачають повернення отриманого за договором про надання послуг.

Відтак, після припинення договору право вимагати повернення отриманого надається не стороні договору, а суб'єкту, який втратив цей статус. Аналогічно і обов'язок повернення несе не сторона договору, а суб'єкт, який мав такий статус у минулому.

Також слід враховувати, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2014 року у справі №904/66/14, яке набуло законної сили, позивачу було відмовлено в позові про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал" 4 191 грн. 60 коп. боргу, з огляду на те, що на час звернення з позовом дія договору №764/53 від 24 вересня 2012 року не припинена (а.с.92-94).

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, у зв'язку з тим, що договір №764/53 від 24 вересня 2012 року припинив дію, тобто відпала підстава, на якій відповідач отримав від позивача суму попередньої оплати.

З врахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року скасуванню на підставі ч.1 п.п.1, 4 ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, апеляційної скарги покладаються на відповідача згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ХЕРСОНСЬКИЙ СУДНОБУДІВНИЙ ЗАВОД", м. Херсон задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року у справі № 904/9183/14 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал" (49005, м. Дніпропетровськ, вул. О. Гончара, 16, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ХЕРСОНСЬКИЙ СУДНОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (73019, м. Херсон, Карантинний острів, 1, ) 4 191 грн. 60 коп. основного боргу, 1 827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 913 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.М. Лисенко

(Дата підписання постанови в повному обсязі 30.04.15 р.)