ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р.Справа № 922/1160/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федорова Т.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії ПАТ "Укртелеком", м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтон.Телеком", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 100 781,95 грн.
за участю представників сторін:

від позивача - Перхун Ю.М. (дов.№ 3639 від 03.11.2014 року);

від відповідача - Трофімова П.В. (дов. б/н від 06.04.2015 року).

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ПАТ "Укртелеком" в особі Запорізької філії (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Велтон.Телеком" (надалі - відповідач), в якому просило суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 72 980,59 грн., 3 % річних в розмірі 333,71 грн., збитки від інфляційних процесів в розмірі 3 146,01 грн., пеню в розмірі 1 313,51 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 827 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього зобов'язань за договором про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку № 444/32 від 05.08.2014 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.02.2015 року за позовною заявою порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.03.2015 року о 10:30 год.

Ухвалою суду від 18.03.2015 року розгляд справи було відкладено на 07.04.2015 року о 10:30 год.

18 березня 2015 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (Вх.№ 10665), в якій адресант просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 90 957,81 грн., суму збитків від інфляційних процесів в розмірі 7 122,57 грн., 3 % річних в сумі 512,01 грн., пеню в розмірі 2 132,70 грн., а також витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою суду від 07.04.2015 року подана позивачем заява була прийнята до розгляду, як така не суперечить інтересам сторін та узгоджується з приписами діючого законодавства.

06 квітня 2015 року від ПАТ "Укртелеком" в особі Запорізької філії до суду надійшло клопотання (Вх.№ 13556), в якому заявник, посилаючись на повну сплату відповідачем суми основного боргу в розмірі 90 957,81 грн. і пені в сумі 2 132,70 грн., просив суд припинити провадження у справі в частині стягнення вказаних сум грошових коштів.

Дане клопотання було прийнято судом до розгляду, досліджене та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 07.04.2015 року розгляд справи відкладався на 23.04.2015 року о 10:30 год.

20 квітня 2015 року від позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму інфляційних втрат в розмірі 7 122,57 грн., три відсотки річних в сумі 568,87 грн., а також суму витрат зі сплати судового збору.

Подана позивачем заява приймається до розгляду, як така, що не суперечить інтересам сторін та узгоджується з приписами діючого законодавства.

З урахуванням викладеного розгляд справи продовжується, виходячи із нового розміру позовних вимог та ціни позову.

Представник позивача у судовому засіданні 23.04.2015 року підтримав заявлений позов в частині стягнення з відповідача сум збитків від інфляції та відсотків річних.

Присутній у судовому засіданні 23.04.2015 року представник відповідача позовні вимоги визнав частково, заперечивши проти нарахування позивачем суми збитків від інфляційних процесів в розмірі 1 560 грн., а також 3 % річних в розмірі 118,21 грн., посилаючись на арифметичну невірність даних нарахувань.

Крім того, відповідач також зазначив, що сума непогашеної ним заборгованості за спірним договором за вересень 2014 року, на дату подання даного позову, становить 629,36 грн., а не 1 071,71 грн., як вказує позивач.

Також, відповідач зауважує на тому, що сума заборгованості в розмірі 17 997,22 грн. за лютий 2015 року була заявлена позивачем до стягнення передчасно, з огляду на те, що строк виконання грошового зобов'язання відповідачем за вказаним платежем, станом на момент звернення позивачем до суду з даним позовом, не настав.

Поряд із цим, відповідач також констатує й факт сплати ним суми пені в розмірі 2 132,70 грн.

З урахуванням викладеного відповідач просить суд ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення суми основного боргу в сумі 18 419,57 грн. інфляційних втрат в розмірі 1 560 грн., 3 % річних в розмірі 118,21 грн. та припинити провадження у справі в частині стягнення пені в розмірі 2 132,70 грн., а також суми основної заборгованості в розмірі 72 538,24 грн.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

05.08.2014 року між позивачем (Укртелеком) та відповідачем (замовник) було укладено договір № 444/32 про надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку ПАТ "Укртелеком".

Предметом даного договору є технічні, організаційні та економічні умови прокладання кабелів електрозв'язку відповідача в каналах кабельної каналізації електрозв'язку Укртелекому.

Відповідно до умов п.2.2. договору позивач надає відповідачеві в користування кабельну каналізацію електрозв'язку (ККЕ), що передбачає виконання комплексу організаційно-технічних заходів та надання таких послуг: бронювання місця в ККЕ ПАТ Укртелеком, погодження робочого проекту, технічний нагляд за роботою відповідача в ККЕ Укртелеком, надання місця в каналі ККЕ Укртелекому та використання ККЕ Укртелекому.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, у період з вересня 2014 року по лютий 2015 року надав відповідачеві послуги на загальну суму 90 957,81 грн., що підтверджується наданими позивачем рахунками.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За умовами п. 3.2.1. договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України, на підставі виставлених позивачем рахунків.

Згідно п.4.1. договору вартість послуг визначається на підставі Граничних тарифів на надання в користування кабельної каналізації електрозв'язку операторів телекомунікацій, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Відповідно до п.п. 4.10.-4.11. договору оплату послуги з використання ККЕ відповідач здійснює щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця на підставі рахунка Укртелеком у безготівковій формі шляхом перерахування коштів зі свого поточного рахунку на поточний рахунок Укртелекому або в інший спосіб, не заборонений чинним законодавством України, за домовленістю сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач послуги отримав, але в порушення взятих на себе договірних зобов'язань сплатив їх вартість частково та не в повному обсязі.

Судом встановлено, що в процесі розгляду справи відповідач перерахував на рахунок позивача частину заборгованості за надані в період з вересня 2014 року по лютий 2015 року послуги в розмірі 72 538,24 грн., що підтверджується відповідними розрахунковими документами, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи проведення відповідачем розрахунків за вищевказаними платежами в ході судового розгляду, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в сумі 72 538,24 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку із відсутністю предмета спору.

Поряд із цим, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підтягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 442,35 грн. за вересень 2014 року, виходячи із наступного.

Так, позивачем у позовній заяві було зазначено, що вартість наданих у вересні 2014 року послуг в розмірі 17 977,22 грн. була погашена відповідачем частково в сумі 16 905,51 грн.. Решта суми в розмірі 1 071,71 грн. за вказаний період залишилась непогашеною.

Разом з тим, такі твердження позивача спростовуються матеріалами справи.

Із наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 10403 від 30.12.2014 року на суму 18 419,57 грн. вбачається призначення відповідного платежу, а саме: "оплата за використання ККЕ за вересень 2014 року та пеня 442,35 грн.". З рахунку - акта за грудень 2014 року від 31.12.2014 року слідує, що згідно умов Договору, здійсненою відповідачем у грудні 2014 року оплатою було погашено заборгованість зі сплати пені в сумі 1 071,71 грн. Отже, сума здійсненої відповідачем оплати заборгованості за вересень 2014 року (без пені) складає 17 347,86 грн., а не 16 905,51 грн., як стверджує позивач. Таким чином, на дату подання позову, сума неоплаченої відповідачем заборгованості за вересень 2014 року становить 629,36 грн., а не 1 071,71 грн.

Відтак, до подання даного позову відповідачем було оплачено заборгованість за вересень 2014 року частково в сумі 17 347,86 грн., з огляду на що суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 442,35 грн. за відповідний період.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за лютий 2015 року в сумі 17 977,22 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.10. Договору, оплату послуги з використання ККЕ Замовник здійснює щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця на підставі рахунку Укртелеком".

В той же час, рахунками - актами, що виставляються відповідачу для проведення розрахунків, визначено кінцевий термін їх оплати - до 20 числа місяця, наступного за поточним.

Отже, позивач набуває право вимоги щодо сплати заборгованості за поточний місяць на відповідну заборгованість, починаючи з 21 числа місяця, наступного за поточним.

Так, у рахунку - акті за лютий 2015 року від 28.02.2015 року на суму 17 977,22 грн. зазначено, що останній повинен бути оплачений до 20.03.2015 року.

Враховуючи викладене та, виходячи з того, що позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості за лютий 2015 року 18.03.2015 року (Заява про збільшення розміру позовних вимог, а.с.55), тобто до настання строку виконання відповідачем грошових зобов'язань за вказаний місяць, суд дійшов висновку щодо неправомірності та необґрунтованості вимог щодо стягнення заборгованості за лютий 2015 року в сумі 17 977,22 грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми пені в розмірі 2 132,70 грн., суд зазначає наступне.

За змістом ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Так, частиною шостою ст. 232 ГК України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи із змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

В п.6.2. договору сторони передбачили, що за порушення строків оплати, передбачених цим договором, відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від вартості неоплачених послуг за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі недостатності суми проведеного відповідачем платежу для виконання грошових зобов'язань у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Укртелекому в такій черговості: 1-пеня, 2- сума основного боргу.

Під час розгляду справи відповідач перерахував на рахунок позивача пеню в розмірі 2 132,70 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд припинити провадження у справі в цій частині вимог.

З огляду на викладене, суд вважає, що на даний час між сторонами відсутній предмет спору в цій частині позову, тому провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення пені в розмірі 2 132,70 грн. має бути припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 7 122,57 грн. та 3 % річних в сумі 568,87 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Перевіривши представлений позивачем до матеріалів справи розрахунок інфляційних втрат, судом було встановлено, що останній проведено з невірним розрахунком сукупного індексу інфляції.

Так, судом було проведено перерахунок інфляційних втрат, що були понесені позивачем за спірний період, відповідно до якого належна до стягнення сума збитків від інфляційних процесів склала 5 562,57 грн.

Крім того, позивачем було невірно здійснено й розрахунок 3 % річних із визначенням періоду, який виходить за межі фактичного прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань за спірний період.

Судом було здійснено перерахунок відсотків річних, нарахованих на заборгованість за період жовтень - 2014 року - січень 2015 року до 22.03.2015 року включно (до дати фактичної оплати - 23.03.2015 року), за яким сума 3 % річних, що підлягає стягненню склала 450,66 грн.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 1 560 грн., та 3 % річних в сумі 118,21 грн. належить відмовити.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст.49 ГПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, але без врахування сум заборгованостей сплачених в процесі розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, 75, п.1-1. ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Велтон.Телеком" (61002, м. Харків, вул. Сумська, 50, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії ПАТ "Укртелеком" (69005. м. Запоріжжя, проспект Леніна, 133, ) інфляційні втрати в розмірі 5 562,57 грн., 3 % річних в сумі 450,66 грн., а також судовий збір в сумі 1 613,68 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 72 538,24 грн. та пені в сумі 2 132,70 грн. припинити.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 27.04.2015 р.

Суддя С.Ч. Жельне

справа № 922/1160/15