РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015Справа № 910/22820/14

Колегія суддів у складі: головуючого судді Плотницької Н.Б., суддів Гулевець О.В., Пригунової А.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2"
доПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
пророзірвання договору
Представники:
від позивача:Дементьєв Я.Т. - представник за довіреністю від 03.04.2015
від відповідача:Марковська В.В. - представник за довіреністю № 91/2014/11/073 від 07.11.2014
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.10.2014 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про розірвання договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560213 від 04.08.2011 з 26.04.2014.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.08.2011 між сторонами був укладений договір № 7560213 на постачання теплової енергії у гарячій воді з метою надання відповідних послуг виконавцем (позивачем) кінцевим споживачам. У зв'язку з внесенням змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), тоді як позивач не є теплопостачальною організацією та відповідно не може проводити діяльність з надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. Таким чином, у зв'язку з істотною зміною обставин та неможливістю подальшого надання таких послуг відповідач просить розірвати договір № 7560213 на постачання теплової енергії у гарячій воді з 26.04.2014 на підставі статті 607 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2014 порушено провадження у справі № 910/22820/14 та справу призначено до розгляду на 18.11.2014.

18.11.2014 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судових засіданнях 18.11.2014, 09.12.2014 оголошено перерву до 09.12.2014 та до 16.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2014 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів, про призначення судової будівельно-технічної експертизи та про відвід судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 розгляд справи № 910/22820/14 призначено у колегіальному складі суддів та відкладено розгляд справи, в зв'язку з призначенням колегіального складу розгляду справи на дату, яка буде визначена ухвалою про прийняття справи до провадження колегією суддів.

Розпорядженням заступника Голови Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 розгляд справи № 910/22820/14 доручено здійснювати колегіально у складі: головуючий суддя Бондаренко Г.П., судді Гулевець О.В., Пригунова А.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 колегією суддів справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 27.01.2015.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 27.01.2015 оголошено перерву до 16.02.2015.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 у зв'язку з припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя у судді Бондаренко Г.П., справу № 910/22820/14 передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) справу № 910/22820/14 призначено судді-доповідачу Плотницькій Н.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 колегією суддів у складі: головуючий суддя Плотницька Н.Б., судді Гулевець О.В., Пригунова А.Б., справу № 910/22820/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.03.2015.

Судове засідання, призначене на 24.03.2015, не відбулося, у зв'язку з перебуванням судді Гулевець О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2015 розгляд справи призначено на 21.04.2015.

У судове засідання 20.04.2015 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті справи.

У судовому засіданні 20.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані суду докази, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» є експлуатуючою організацією за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 12, що підтверджується листом Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-5359/02 від 24.07.2014.

04.08.2011 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (абонент) укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560213, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 2.2.1 договору енергопостачальна організація зобов'язалась постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року в кількості та в обсягах згідно з додатком 1 до договору.

Відповідно до пункту 2.3.1 договору абонент зобов'язався додержуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Положеннями розділу 8 договору встановлено термін дії договору, а саме даний договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2011. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

У відповідності до пункту 8.2. договору даний договір припиняє свою дію в випадках: закінчення строку на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення Господарським судом; передбачених пунктом 6.4.1 договору; ліквідації сторін.

Як свідчать наявні в матеріалах справи документи, договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560213 від 04.08.2011 пролонговувався на кожен наступний рік на підставі пункту 8.4 правочину та на теперішній час є чинним.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, зміна та припинення правовіднощення.

Згідно з частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

За приписами статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Нормами частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 23.05.2011 Верховного Суду України по справі № 3-47гс11.

31.07.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» звернулось до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» з пропозицією про розірвання договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560213 від 04.08.2011 з 26.04.2014, у зв'язку з внесенням змін до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії».

Вказаним законом було внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, статтю 19 було доповнено частиною 4, відповідно до якої виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Також, було доповнено статтю 29 частиною 3, відповідно до якої договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Споживач теплової енергії -це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

За приписами пункту 42 частини 3 статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії є видами господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню.

Як вбачаться з наявних в матеріалах справи документів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 2» не є кінцевим споживачем послуг, які надаються Публічним акціонерним товариством «Київенерго» за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560213 від 04.08.2011.

Зокрема, у додатку № 8 до договору визначено, що опалення та гаряче постачання за договором № 7560213 від 04.08.2011 здійснюється до житлового будинку, що розташований за адресою: м. Київ, Дарницький район, вул. Срібнокільська, 12.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору. Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно з частиною 3 статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії є видами господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню.

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач має право у встановленому законодавством порядку здійснювати діяльність з виробництва і постачання теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання, має необхідні дозвільні документи на провадження діяльності у сфері теплопостачання та, відповідно, може бути виконавцем цих послуг з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії»

Суд погоджується з твердженнями позивача щодо наявності істотної зміни обставин, з урахуванням наступного. При укладенні договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, так як сторони не могли передбачити відповідні законодавчі зміни та можливість бути виконавцем послуг з теплопостачання лише за умови наявності статусу теплопостачальної організації. Зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися, оскільки позивач позбавлений можливості надавати послуги з теплопостачання за відсутності відповідної ліцензії, отримання якої є правом, а не обов'язком позивача. З урахуванням того, що метою укладення договору було не безпосереднє споживання позивачем теплової енергії, а надання ним житлово-комунальних послуг як виконавцем кінцевим споживачам, виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б позивача того, на що він розраховував при його укладенні. Крім того, із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином доведено існування істотної зміни обставин, що є підставою для розірвання договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560213 від 04.08.2011.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Рішення господарського суду в такому випадку є юридичним фактом, з яким пов'язується настання правових наслідків, визначених статтею 653 Цивільного кодексу України.

Суд відхиляє заперечення відповідача проти позовних вимог, які полягають у тому, що на момент вирішення спору відсутні зміни у підзаконних нормативних актах з огляду на внесення змін до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Суд звертає увагу відповідача, що факт не приведення у відповідність до нового законодавства попередньо прийнятих підзаконних нормативно-правових актів щодо регулювання правовідносин у сфері надання послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, не може бути підставою для порушення законодавства та бездіяльності у питанні належного оформлення договорів зі споживачами житлово-комунальних послуг. Так само, суд зазначає, що посилання відповідача на недотримання позивачем передбаченого договором порядку припинення зобов'язань за договором не впливає на право позивача звертатися до суду для розірвання договору за наявності умов, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560213 від 04.08.2011, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (02068, м. Київ, вул. Г. Ахматової , 3, ідентифікаційний код 32070519) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І.Франка 5, ідентифікаційний код 00131305).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» (02068, м. Київ, вул. Г. Ахматової , 3, ідентифікаційний код 32070519) судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 24.04.2015

Головуючий суддя Н.Б. Плотницька

Судді О.В. Гулевець

А.Б. Пригунова