РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015№910/5173/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест"
до Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охматдит"
простягнення 248 853,00 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Ольховець С.О. - представники за дов.;

від відповідача: Лазаренко В.О. - представник за дов.

У судовому засіданні 20.04.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охматдит" про стягнення 248 853,00 грн.

Ухвалою від 06.03.2015 порушено провадження у справі №910/5173/15-г, розгляд справи призначено на 25.03.2015.

В судовому засіданні 25.03.2015, в порядку ст. 77 ГПК України, оголошено перерву на 20.04.2015.

У відзиві на позов, відповідач не заперечив проти існування заборгованості в сумі 248 853,00 грн., при цьому звернув до уваги на положення п. 4.2 договору, що містить положення про здійснення розрахунку за поставлений товар проводиться протягом 3 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок, у разі затримки бюджетного фінансування.

Крім того, відповідач наголосив на те, що є бюджетною установою і тому не в змозі виконати договірні зобов'язання без належного фінансування з боку держави.

В судовому засіданні 20.04.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

26.10.2012 між відповідачем (замовник за договором) та позивачем (постачальник за договором) укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти №65012-16 (далі -Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити устаткування медичне, хірургічне та ортопедичне (код 33.10.1. лабораторне обладнання): лот3. Імуноферментна система напівавтоматична (в комплекті), а замовник - прийняти і оплатити вартість товару та інших елементів пов'язаних з виконанням зобов'язань по договору безпосередньо постачальником.

Відповідно до п. 1.3 Договору, оплата здійснюється по факту поставки товару. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 3 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій рахунок.

Відповідно до п. 3.2 Договору, загальна вартість його становить 248 853,00 грн., в тому числі ПДВ - 11 375,44 грн.

Згідно п. 3.4 Договору, замовник має право зменшити обсяг товару, який є предметом закупівлі в залежності від реального фінансування витрат.

Замовник зобов'язується зробити оплату вартості партії товару визначеної у видатковій накладній шляхом перерахування безготівкових коштів в сумі вартості товару на розрахунковий рахунок постачальника за фактом постачання товару протягом 30 календарних днів або в залежності від дати та обсягу надходження бюджетних коштів оплата товару здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника в розмірі 30% попередньої оплати на підставі рахунків-фактур (п. 4.1).

Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що у разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 3 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Поставка товару здійснюється на умовах DDP за адресою замовника, а саме: Україна, м. Київ, вул. Чорновола, 28/1, протягом жовтня-грудня 2012 року.

Згідно п. 5.4 Договору, приймання-передача товару проводиться за кількістю відповідно до видаткової накладної, за кількістю - відповідно до документів, що засвідчують його якість.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2012, але до повного виконання зобов'язань.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частина 1 статті 175 ГК України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Підставою для звернення з даним позовом до суду стало виникнення заборгованості за договором у розмірі 248 853,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наступних видаткових накладних: №1254 від 13.12.2012 на суму 33 453,00 грн., №1203 від 30.11.2012 на суму 180 600,00 грн., № 1204 від 30.11.2014 на суму 34 800,00 грн., на загальну суму 248 853,00 грн., відповідач прийняв товар на вказану суму за довіреностями №1990 від 13.12.2012, № 1777 від 30.11.2012.

Таким чином, відповідач після отримання товару за вказаними накладними зобов'язаний за умовами 4 розділу договору перерахувати позивачу кошти у розмірі 248 853,00 грн. Доказів сплати зазначеної заборгованості сторони суду не надали.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою №14-039 від 06.03.2014 про погашення заборгованості у розмірі 248 853,00 грн., яка отримана відповідачем 06.03.2014 згідно вхідного штампу за № 58. Претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Відповідач не заперечив проти наявності у нього заборгованості перед позивачем у розмірі 248 853,00 грн. При цьому, відповідач зазначив, що у грудні 2012 року Державним казначейством України було проведено обмеження проплат по капітальним видаткам. Відповідач зазначив, що було надано до ГУ ДКСУ Шевченківського району м. Києва на оплату рахунок-фактура, видаткову накладну та платіжне доручення на суму 248 853,00 грн. Станом на 01.01.2015 вказана кредиторська заборгованість не зареєстрована в ГУ ДКСУ Шевченківського району м. Києва у зв'язку з відсутністю кошторисних призначень на 2015 рік.

Відповідач також зазначив, що лікарня - бюджетною установою і тому не в змозі виконати договірні зобов'язання без належного фінансування з боку держави.

Таким чином, відповідач повідомив, що кредиторська заборгованість в сумі 248 853,00 грн. буде обов'язково погашена по мірі надходження коштів з Державного бюджету України.

Однак, з такими твердженнями відповідача погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ст. 49 БК України - розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Судом встановлено, та не спростовано відповідачем, що він не здійснив погашення заборгованості у розмірі заявленої до стягнення за отриманий товар за договором.

Слід також зазначити, що умовами договору передбачено, що у разі затримки бюджетного фінансування, розрахунки за надані послуги здійснюються протягом 3 банківських днів з дати отримання замовником відповідного бюджетного фінансування (п. 4.2).

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б станом на день розгляду справи підтверджували факт затримки бюджетного фінансування відповідача, що було б підставою для застосування наведених умов Договору.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача заборгованості у розмірі 248 853,00 грн. Відповідачем вказаний розмір заборгованості підтверджений у відзиві на позовну заяву, доказів погашення заборгованості суду не надано.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, тому вони підлягають задоволенню. Відповідач, в свою чергу, в порядку ст. 33 ГПК України не спростував обставин наведених позивачем та документи наявні в матеріалах справи.

Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У зв'язку із задоволенням позову, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охматдит" (01135, м. Київ, вул. Чорновола, 28/1, код 01994089) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біомедінвест" (01103, м. Київ, вул. Драгомирова, 4, код 24740569) заборгованість у розмірі 248 853,00 грн. (двісті сорок вісім тисяч вісімсот п'ятдесят три гривні 00 коп.) та 4 977,06 грн. (чотири тисячі дев'ятсот сімдесят сім гривень 06 коп.) судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 24.04.2015.

Суддя М.Є. Літвінова