КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. Справа№ 910/17738/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Корсакової Г.В.

Хрипуна О.О.

представники сторін:

Від позивача: Омельченко М.М., Стеценко Д.Л.;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київради (КМДА)

на рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 у справі № 910/17738/14

(суддя Ярмак О. М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Київпідземшляхбуд",

до Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київради (КМДА),

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва 04.11.2014 у справі № 910/17738/14 позов ТОВ "Концерн "Київпідземшляхбуд" до Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київради (КМДА) про розірвання договору - задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю законодавчо обумовлених підстав для розірвання договору № 09/11 від 11.07.2011.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 - скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволені позовним вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що умовами п. 6.1.2 договору № 09/11 від 11.07.2011 визначено, що генпідрядник у разі невиконання зобов'язань замовником має право достроково розірвати договір, повідомивши про це замовника у строк 14 робочих днів. Проте, всупереч наведеної умови договору, позивачем не було дотримано наведеної умови щодо письмового повідомлення відповідача про розірвання договору. Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що саме з вини позивача (неосвоєння позивачем коштів, виділених у 2013 році на виконання робіт за договором), пропозиції відповідача при формуванні проекту Програми економічного і соціального розвитку м. Києва на відповідний рік, у 2014 році не були прийняті та кошти не було передбачено, про що відповідачем повідомлено позивачу листом від 21.05.2014 № 058/7/2-4234.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київради (КМДА) на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 у справі №910/17738/14 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Синиці О.Ф. для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Синиця О.Ф., судді: Зеленін В.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 справу № 910/17738/14 прийнято до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Синиця О.Ф., судді: Зеленін В.О., Ткаченко Б.О. Розгляд справи призначено на 18.02.2015.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справи № 910/17738/14 між суддями, справу розподілено судді - доповідачу Станіку С.Р. у складі колегії суддів: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2015 справу № 910/17738/14 прийнято до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 04.03.2015 справу № 910/17738/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 справу № 910/17738/14 прийнято до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Хрипун О.О. Розгляд справи ухвалено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 04.03.2015 о 10:00 год.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/17738/14 відкладено до 18.03.2015.

Але 18.03.2015 судове засідання по справі № 910/17738/14 не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 розгляд апеляційної скарги Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київради (КМДА) на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 в справі № 910/17738/14 призначено до розгляду на 15.04.2015.

В судове засідання 15.04.2015 апелянт (відповідач) повторно представників не направив, причин неявки суд не повідомив. Про розгляд справи був повідомлений належним чином (витяг з сайту «Укрпошта»: відстеження поштового відправлення 608, яке вручено 30.03.2015 за довіреністю). Через канцелярію суду апелянт заяв та клопотань не подавав.

Представники позивача в судовому засіданні 15.04.2015 проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили суд у задоволення апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно прийнято у відповідності з нормами матеріального та процесуального права і підстави для його скасування - відсутні.

Дослідивши наявні матеріали, враховуючи те, що усі сторони були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, зокрема і апелянт, неявка представників апелянта не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, визначених ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників апелянта за наявними у справі матеріалами.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і підтверджується наявними матеріалами справи, 11.07.2011 між Головним управлінням комунального господарства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), як замовником (правонаступником якого є відповідач), та позивачем - ТОВ "Концерн "Київпідземшляхбуд", як генпідрядником, укладено договір № 09/11 (далі - договір № 09/11 від 11.07.2011), відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого генпідрядник зобов'язався виконати за замовленням замовника будівельно-монтажні роботи по об'єкту: "Перша черга будівництва комплексу споруд артезіанського водопостачання ж/м Осокорки-Північні та водопровідної магістралі по проспекту Петра Григоренка у Дарницькому районі" у відповідності із затвердженою проектно-кошторисною документацією, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 2.1. договору № 09/11 від 11.07.2011, ціна договору розрахована на підставі договірної ціни та є динамічною 16 020 074,40 грн.

Згідно п.2.3 договору № 09/11 від 11.07.2011, джерелом фінансування є бюджетні кошти, бюджетне зобов'язання за цим договором виникає у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Розділом 3 договору № 09/11 від 11.07.2011, сторони визначили права та обов'язки генпідрядника та замовника.

Пунктом 3.1 договору № 09/11 від 11.07.2011 визначено, що генпідрядник бере на себе наступні права та обов'язки:

- п.3.1.1: виконати всі роботи, визначені даним договором, в повному обсязі та у встановлені строки та передати об'єкт за актом замовнику;

- п. 3.1.2: виконувати роботи за даним договором відповідно до проектно - кошторисної документації та будівельних норм і правил;

- п. 3.1.3: нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання робіт, за якість виконаних робіт, за якість використаних матерів, за прострочення передачі об'єкта замовнику з вини генпідрядника, та за інші порушення умов даного договору згідно з чинним законодавством України.

Зокрема, пунктом 3.2 договору № 09/11 від 11.07.2011 обумовлено наступні права та обов'язки замовника:

- п.3.2.1: замовник до початку робіт передає генпідряднику будівельний майданчик (об'єкт), затверджену проектно - кошторисну та дозвільну документацію в трьох примірниках, яка дозволяє виконання робіт, зазначених в п. 1.2 договору;

- п. 3.2.2: приймати та оплачувати виконані генпідрядником роботи на умовах, визначених даним договором;

- п. 3.2.3: здійснює контроль та технагляд з якістю, обсягами та вартістю виконаних робіт згідно з проектом, кошторисом, державними будівельними нормами та іншим чинним законодавством; в разі виявлення відхилень, замовник видає генпідряднику письмовий припис про їх усунення, а при необхідності приймає рішення про призупинення робіт;

- п. 3.2.4: у разі наявного фінансування, замовник залишає за собою право розрахуватись з генпідрядником за фактично виконані роботи згідно актів виконаних робіт;

- п. 3.2.5: сприяти генпідряднику в порядку, встановленому даним договором, у виконанні робіт;

- п. 3.2.6: прийняти в установленому порядку та оплатити виконані роботи;

- п. 3.2.7: замовник відповідає за якість розробленої проектно - кошторисної документації та її відповідність діючим нормам і правилам, та при необхідності, вносить зміни до проектно-кошторисної документації.

Умовами п.6.1.2 договору № 09/11 від 11.07.2011 визначено, що генпідрядник у разі невиконання зобов'язань замовником має право достроково розірвати договір, повідомивши про це замовника у строк 14 робочих днів.

Умовами п.9.1 договору № 09/11 від 11.07.2011 в редакції додаткової угоди № 6 від 28.12.2012р. сторони визначили строк виконання робіт: липень 2011р. - грудень 2013р.

Відповідно до п.10.1 договору № 09/11 від 11.07.2011 в редакції додаткової угоди № 6 від 28.12.2012р., договір набирає юридичної сили з моменту його підписання та діє до 31.12.2013р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання договору № 09/11 на виконання будівельно-монтажних робіт від 11.07.2011р. посилається на те, що при виконанні договору виникли обставини, за які жодна із сторін не відповідає, а саме: відсутність фінансування та перезатвердженої проектно-кошторисної документації, що робить неможливим виконання позивачем та відповідачем взятих на себе зобов'язань. Зазначає, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо передачі проектно-кошторисної документації, необхідної для виконання робіт на об'єкті, погодження плану фінансування будівництва на 2014 рік, що свідчить про істотне порушення умов договору та є підставою для розірвання договору відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Договір підряду може бути розірваний внаслідок односторонньої відмови замовника від Договору (ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України) у судовому порядку у зв'язку з істотним порушенням договору (ст. 651 Цивільного кодексу України), або істотною зміною обставин (ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України).

Умовами п.6.1.2 договору № 09/11 від 11.07.2011 визначено, що генпідрядник у разі невиконання зобов'язань замовником має право достроково розірвати договір, повідомивши про це замовника у строк 14 робочих днів.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частина 2 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належних і допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України виконання замовником своїх зобов'язань по договору № 09/11 від 11.07.2011, у т.ч. передача генпідряднику проектно-кошторисної та дозвільної документації (п.3.2.1 договору № 09/11 від 11.07.2011), вживання усіх можливих заходів щодо забезпечення фінансування робіт на об'єкті, ні суду першої інстанції під час вирішення спору, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження - не надано.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно листа позивача за вих. № 121/8 від 12.06.2014р., адресованого відповідачу, позивач звернувся з повідомленням про дострокове розірвання договору № 09/11 від 11.07.2011р. з 04.07.2014р. у зв'язку з невиконанням замовником взятих на себе зобов'язань, відповідно до п.6.1.2 договору № 09/11 від 11.07.2011 та проханням підписати додаткову угоду про розірвання договору № 09/11 від 11.07.2011, створити комісію з представників замовника та товариства щодо передачі-приймання об'єкту незавершеного будівництва.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, направлення позивачем відповідачу листа за вих. № 121/8 від 12.06.2014, як не містять і доказів надання відповідачем відповіді на вказаний лист № 121/8 від 12.06.2014р.

Доводи апелянта про те, що всупереч п. 6.1.2 договору № 09/11 від 11.07.2011, позивачем не було дотримано наведеної умови щодо письмового повідомлення відповідача про розірвання договору - судом апеляційної інстанції відхиляється з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як зазначено в резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини 2 статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), положення частини 2 статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

В свою чергу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду зазначає, що в контексті частини 2 статті 124 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини 2 статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), недотримання стороною договору, яка має намір розірвати договір, вимог частини 2 статті 188 Господарського кодексу України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору, у разі виникнення такої необхідності, не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про розірвання оспорюваного договору,

Таким чином, позивачем згідно частини 2 статті 124 Конституції України реалізовано своє право на звернення до суду з прямим позовом про розірвання договору № 09/11 від 11.07.2011, який підлягає задоволенню відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, оскільки при виконанні договору виникли обставини, за які жодна із сторін не відповідає, а саме: відсутність фінансування та перезатвердженої проектно-кошторисної документації, що робить неможливим виконання позивачем та відповідачем взятих на себе зобов'язань.

Довод апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що саме з вини позивача (неосвоєння позивачем коштів, виділених у 2013 році на виконання робіт за договором), пропозиції відповідача при формуванні проекту Програми економічного і соціального розвитку м. Києва на відповідний рік, у 2014 році не були прийняті та кошти не було передбачено, про що відповідачем повідомлено позивачу листом від 21.05.2014 № 058/7/2-4234 - судом апеляційної інстанції відхиляється як безпідставний та необґрунтований, та такий, що суперечить приписам статті 526 Цивільного кодексу України та умовам договору № 09/11 від 11.07.2011.

Зокрема, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду зазначає, що умовами договору № 09/11 від 11.07.2011 не передбачено обов'язку позивача освоювати кошти будівництва, адже обов'язок формування проектно - кошторисної документації (яка визначає перелік, обсяги і вартість відповідних робіт) покладено на відповідача, який наділений зокрема повноваженнями по внесенню до неї відповідних змін (п. 3.2.7 договору № 09/11 від 11.07.2011), а на позивача покладено обов'язок виконувати роботи відповідно до проектно - кошторисної документації (п. 3.1.2 договору № 09/11 від 11.07.2011).

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимоги позивача про розірвання договору № 09/11 на виконання будівельно-монтажних робіт від 11.07.2011 та задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у рішенні Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 в справі № 910/17738/14, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни зазначеного рішення - у суду апеляційної інстанції відсутні.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процессуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київради (КМДА) на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 в справі № 910/17738/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 в справі № 910/17738/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/17738/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Г.В. Корсакова

О.О. Хрипун