ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" квітня 2015 р.Справа № 924/427/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Міністерства освіти і науки України, м. Київ, Вищого професійного училища №4, м. Хмельницький

до 1) фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

2) регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, м. Хмельницький

про 1) визнання недійсним на майбутнє договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.03.2004р. №166 та додаткового договору від 03.09.2014р. до договору №166 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.03.2004р., у редакції від 15.10.2009р.

2) виселення ФОП ОСОБА_1 з нежитлового приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2, загальною площею 265 кв.м, та передання його по акту приймання-передачі балансоутримувачу - Вищому професійному училищу №4, м. Хмельницький

За участю представників:

від позивачів: Міністерства освіти і науки України: не з'явився; Вищого професійного училища №4: Шелепюк Н.А., Комар Г.В. - за довіреністю №128 від 15.04.2015р.

від відповідачів: ФОП ОСОБА_1: не з'явився; регіонального відділення ФДМ: ОСОБА_4 - за довіреністю №1948 від 07.04.2015р.

від прокуратури: Лапко О.В. - за службовим посвідченням від 01.07.2014р.

У судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: прокурор в інтересах позивачів звернувся з позовом до суду про визнання недійсним на майбутнє договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.03.2004р. №166 та додаткового договору від 03.09.2014р. до договору №166 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.03.2004р., у редакції від 15.10.2009р. та про виселення ФОП ОСОБА_1 з нежитлового приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2, загальною площею 265 кв.м., і передання його по акту приймання-передачі.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що спірним договором у користування відповідача - ФОП ОСОБА_1 було передано частину приміщення вищого професійного училища №4, м. Хмельницький з метою розміщення цеху по виробництву та ремонту меблів, тобто з метою, не пов'язаною з освітньою діяльністю, що є порушенням ч. 5 ст. 63 Закону України „Про освіту".

Присутній у судовому засіданні представник вищого професійного училища №4 наполягав на задоволенні позовних вимог. Крім того, представником подано заяву, яка погоджена прокурором відділу прокуратури області, згідно якої повідомлено про допущення технічної помилки у позові стосовно юридичної особи, якій необхідно повернути майно за актом прийому-передачі, а саме: замість балансоутримувача було зазначено орендаря. З огляду на викладене, просить прийняти рішення про передання нежитлового приміщення по акту приймання-передачі балансоутримувачу - Вищому професійному училищу №4, м. Хмельницький.

Прокурор відділу прокуратури області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Міністерство освіти і науки України повноважного представника для участі в судовому засіданні не направило, надіславши письмові пояснення, згідно яких просить позов задовольнити, та здійснювати розгляд справи без участі представника останнього.

Відповідач - регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує. В обгрунтування своєї позиції посилається на ті обставини, що ФОП ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі виконувала зобов'язання по договору щодо сплати орендної плати та надіслала 19.06.2014р. заяву про продовження терміну дії договору на два роки 11 місяців, а також до регіонального відділення не надходив лист від органу управління вказаним майном - Міністерства освіти і науки України про ненадання згоди на продовження терміну дії договору, тому підстав не продовжувати дію договору в органа приватизації не було.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача - регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області підтримав подані раніше заперечення та наполягав на відмові у позові.

Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, письмового відзиву на позов не подала. Повідомляючи відповідача про розгляд справи в суді, їй направлено ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи за адресою, яка згідно витягу з ЄДР є її реєстраційною адресою. Повідомлення ж за реєстраційною адресою, відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму ВГС України від 26 грудня 2011 року №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" є належним повідомленням про розгляд справи в суді.

За таких обставин, суд, в порядку ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив:

01.03.2004р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір №166 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

У подальшому, 15.10.2009р. сторони уклали договір оренди №166 в новій редакції, а 03.09.2014р. внесли до нього зміни, уклавши додатковий договір.

Відповідно до умов п. 1.1 вказаних договорів, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно - нежитлове приміщення, що належить до державної власності, загальною площею 265 кв.м., яке розміщене за адресою: АДРЕСА_2, у цокольному поверсі навчального корпусу, що перебуває на балансі вищого професійного училища №4 м. Хмельницького, вартість якого згідно з висновком про вартість майна станом на 30.09.2011р. становить 212000 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору №166 та п. 1.2 додаткового договору майно передається в оренду з метою розміщення цеху по виробництву та ремонту меблів.

Згідно з п. 2.1 договорів, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цих договорів та акта приймання-передачі майна.

У разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю (або іншій юридичній особі, вказаній орендодавцем). Орендар повертає майно аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором (п. 2.4 договору).

Договір №166 від 01.03.2004р. укладено строком на 11 місяців - з 01.03.2004р. по 31.01.2005р. та в подальшому строк дії договору продовжено. Згідно п. 10.1 додаткового договору від 03.09.2014р., договір продовжено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.09.2014р. по 31.07.2017р. включно.

Згідно листів №1559-39/2014 від 20.05.2014р., №03-22/931 від 23.07.2014р., адресованих департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації, вищому професійному училищу №4, регіональному відділенню Фонду державного майна по Хмельницькій області, Міністерство освіти та науки України не надало згоди на продовження терміну дії договору оренди №166, посилаючись на те, що навчальний заклад планує використовувати приміщення за цільовим призначенням.

Відповідно до акту прийому-передачі нерухомого майна, що належить до державної власності, складеному 01.03.2004р., нежитлове приміщення загальною площею 265 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_2 у цокольному поверсі навчального корпусу вищого професійного училища №4 м. Хмельницького, передано ФОП ОСОБА_1 в оренду.

Передане в оренду нежитлове приміщення належить до державної власності, згідно п. 2.2 договору, перебуває у сфері управління Міністерства освіти і науки України та закріплено за вищим професійним училищем №4 м. Хмельницького на праві оперативного управління.

Згідно з п.п. 1.1, 1.3, 5.1, 6.1, 6.7, 6.8, 6.9 Статуту, Вище професійне училище №4 м. Хмельницького є професійно-технічним навчальним закладом третього атестаційного рівня, що здійснює підготовку робітників високого рівня кваліфікації з технологічно складних спеціальностей. ВПУ здійснює перепідготовку та підвищення кваліфікації працюючих робітників і незайнятого населення.

Засновником училища є Міністерство освіти і науки України. Управління навчальним закладом здійснюється Міністерством освіти і науки України та управлінням освіти Хмельницької облдержадміністрації. Його фінансування в межах обсягів державного замовлення здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України на нормативній основі.

Для забезпечення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів з професій, що визначені у Статуті, надання середньої освіти училище має повний навчальний комплекс, до складу якого входять: навчальний корпус, навчально-виробничі майстерні, бібліотека, суспільно-побутовий блок, гуртожиток, складські приміщення, гаражі.

Функції управління майном училища здійснює його засновник-Міністерство освіти і науки України. Об'єкти права власності, закріплені за училищем засновником, перебувають у його користуванні. Училище несе відповідальність перед засновником за збереження та використання за призначенням закріпленого за ним майна.

Державне майно, що перебуває у користуванні училища, не підлягає вилученню, передачі іншим організаціям або використанню для цілей, що перечать основним завданням училища.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Із змісту зазначеної статті випливає, що правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, до яких, зокрема, треба віднести: законність змісту правочину, наявність у особи, яка вчиняє правочин, необхідного обсягу цивільної дієздатності; вільне волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі; відповідність форми вчинення правочину вимогам законодавства, його спрямованість. Правочин є чинним, якщо він не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам громадського суспільства.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України правочин є дійсним, якщо його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та загальним умовам дійсності правочину.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Як вбачається із Статуту, Вище професійне училище №4 є навчальним закладом і його фінансування здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Частиною 5 статті 63 Закону України „Про освіту" передбачено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Враховуючи те, що сторони, укладаючи спірний договір (із змінами, які вносились додатковими договорами), припустилися порушення законодавства, а саме: приміщення училища, що є навчальним закладом, було надано в оренду для розміщення цеху по виробництву та ремонту меблів, і ця діяльність не може розцінюватися як навчально-виховний процес, є достатньою правовою підставою для визнання договору недійсним на підставі положень ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України.

Крім того, відмічається, що у пп. 2.7 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. вказано, що частиною третьою статті 207 ГК України передбачена і можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє. Отже, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

При цьому слід враховувати, що зобов'язання припиняються на майбутнє не на підставі відповідної вказівки в рішенні суду, а в силу закону, тому при визнанні недійсним правочину (господарського договору) зобов'язання його сторін припиняються на майбутнє з моменту набрання чинності рішення суду про визнання правочину (договору) недійсним, хоча б у судовому рішенні й не було зазначено про таке припинення.

Таким чином, вимога про визнання недійсним на майбутнє договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.03.2004р. №166 та додаткового договору від 03.09.2014р. до договору №166 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.03.2004р., у редакції від 15.10.2009р., є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки договір оренди №166 від 01.03.2004р. та додатковий договір від 03.09.2014р. оренди нежитлового приміщення, у редакції від 15.10.2009р., визнано недійсним, у відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відсутні підстави для подальшого перебування у займаному приміщенні, яке має бути повернуто балансоутримувачу - Вищому професійному училищу №4, м. Хмельницький.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 14.11.2012р. по справі №8/5025/2227/11 та від15.10.2014р. по справі №910/17883/13 про визнання недійсними договорів оренди приміщень та зобов'язання вчинити дії.

При цьому, суд звертає увагу на положення п. 9.10 Постанови Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 „Про судове рішення", відповідно до яких суд повинен зазначити у рішенні про вчинення певних дій або про припинення певних дій - відповідний припис, наприклад: „Такому-то звільнити таке-то приміщення (із зазначенням його найменування, місцезнаходження згідно з поштовою адресою, площі)", „Такому-то припинити такі-то дії, які перешкоджають доступу такого-то у приміщення (із зазначенням тих же даних про приміщення)", строк виконання відповідних дій та/або про видачу наказу про примусове виконання рішення.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідачів. До того ж, судом враховується абз. 3 пп. 4.1 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013р., згідно якого у разі якщо позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів, судові витрати розподіляються між відповідачами порівну.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Міністерства освіти і науки України, м. Київ, Вищого професійного училища №4, м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький, до регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, м. Хмельницький про визнання недійсним на майбутнє договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.03.2004р. №166 та додаткового договору від 03.09.2014р. до договору №166 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.03.2004р., у редакції від 15.10.2009р.; про виселення ФОП ОСОБА_1 з нежитлового приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2, загальною площею 265 кв.м., та передання його по акту приймання-передачі балансоутримувачу - Вищому професійному училищу №4, м. Хмельницький, задовольнити.

Визнати недійсним на майбутнє договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.03.2004р. №166 та додатковий договір від 03.09.2014р. до договору №166 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.03.2004р., у редакції від 15.10.2009р., укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) звільнити нежитлове приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2, загальною площею 265 кв.м., та передати нежитлове приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2, загальною площею 265 кв.м., по акту приймання-передачі балансоутримувачу - вищому професійному училищу №4 (АДРЕСА_2; код 02548506).

Видати наказ.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) в дохід Державного бюджету України (по коду класифікації доходів бюджету 22030001, символ звітності 206, р/р 3002, отримувач УДКСУ у м. Хмельницькому, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, призначення платежу: „Судовий збір, код 03500128, пункт ставок судового збору") судовий збір в розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 коп.).

Видати наказ.

Стягнути із Фонду державного майна України по Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Соборна, 75; код 02898152) в дохід Державного бюджету України (по коду класифікації доходів бюджету 22030001, символ звітності 206, р/р 3002, отримувач УДКСУ у м. Хмельницькому, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, призначення платежу: „Судовий збір, код 03500128, пункт ставок судового збору") судовий збір в розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 коп.).

Видати наказ.

Повне рішення складено 29 квітня 2015 року.

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 7 примірників:

1 - до справи,

2, 3 - позивачам: Міністерству освіти і науки України (м. Київ, проспект Перемоги, 10), вищому професійному училищу №4,

4, 5 - відповідачам: ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), регіональному відділенню Фонду державного майна України по Хмельницькій області,

6 - прокуратурі м. Хмельницького (м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 63),

7 - прокуратурі Хмельницької області.