ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015 р. Справа№ 914/740/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Білані О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача: Державного комунального підприємства „Стебниктеплокомуненерго", м.Стебник Львівської області

про стягнення заборгованості.

За участю представників сторін:

від позивача: Козак Н.В. - головний юрисконсульт (довіреність №14-174 від 24.06.2014р.);

від відповідача: Панас Ю.А. - представник (довіреність б/н від 13.03.2015р.).

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням представників сторін технічна фіксація судового процесу не проводилася.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» про стягнення основного боргу в сумі 00грн. 01коп., пені у розмірі 25725грн. 02коп., 7% штрафу в розмірі 52653грн. 43коп., інфляційних втрат у розмірі 7778грн. 57коп. та 3% річних 8249грн. 74коп.

Ухвалою суду від 10.03.2015р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 24.03.2015р. З метою повного і всестороннього з'ясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача та невиконання сторонами вимог попередньої ухвали суду, а також враховуючи подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладався на 14.04.2015р. В судовому засіданні 14.04.2015р. за участю представників сторін оголошено перерву до 21.04.2015р.

В судове засідання 21.04.2015р. представник позивача явку забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і просить суд позов задоволити.

В судове засідання 21.04.2015р. представник відповідача явку забезпечив, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№12648/15 від 26.03.2015р.) і просить суд у задоволенні позову відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що між Територіальним органом Казначейства в Львівській області, Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації, Головним Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради, Державним комунальним підприємством «Стебниктеплокомуненерго» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» були підписані п'ятисторонні договори №1155/517з про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах від 17.12.2012р. та №129/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік») від 13.02.2014р. Як зазначає відповідач, на підставі цих договорів відповідач 17.10.2014р. сплатив кошти на рахунок позивача в сумі 458724грн. 47коп. та 02.04.2014р. сплатив кошти в сумі 142401грн. 36коп. Відтак, як стверджує відповідач, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок та строк проведення розрахунків за поставлений газ відповідно до договору купівлі-продажу від 03.09.2012р. №12/338-ТЕ-21 і також зазначив, що розрахунок за поставлений згідно договору від 03.09.2012р. №12/338-ТЕ-21 природний газ у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків і відповідно до умов яких сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. З огляду на викладене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

03.09.2012р. між Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (продавець) та Державним комунальним підприємством «Стебниктеплокомуненерго» (покупець) укладено договір №12/338-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу (далі по тексту - договір), згідно до умов (п.1.1. договору) якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі-газ), на умовах цього договору. Продавець передає покупцеві з 01.09.2012р. по 31.12.2012р. газ, обсягом до 1538,0тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (п.2.1. договору), жовтень - 202,3тис. куб.м., листопад - 566,7тис. куб.м., грудень - 769,0тис. куб.м.

Згідно із п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.11.1. договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.09.2012р. і діє в частині поставки газу до 31.12.2012р., а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач протягом жовтня-грудня 2012рр. передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 1432677грн. 20грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, а саме: актом прийому-передачі від 30.11.2012р. передано 84,380тис. куб.м. газу на загальну суму 110470грн. 30коп. (з ПДВ); актом прийому-передачі від 30.11.2012р. передано 325,523тис. куб.м. газу на загальну суму 426181грн. 26коп. (з ПДВ); актом прийому-передачі від 31.12.2012р. передано 684,407тис. куб.м. газу на загальну суму 896025грн. 65коп. (з ПДВ), акти підписані та скріплені печатками сторін.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач свої зобов'язання за договором поставки природного газу не виконав належним чином, за поставлений природний газ не розрахувався, чим порушив умови п.6.1. договору, а відтак сума боргу, станом на 15.01.2015р. становить 0грн. 01коп.

17.12.2012р. між Територіальним органом Казначейства в Львівській області (сторона-1), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона-2), Головним Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради (сторона-3), Державним комунальним підприємством «Стебниктеплокомуненерго» (сторона-4) та Публічним акціонерним товариством «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (сторона-5) підписано п'ятисторонній договір №1155/517з про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах (далі по тексту - договір №1155/517з від 17.12.2012р.).

Згідно із п.4 договору №1155/517з від 17.12.2012р., сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 458724,47грн. для погашення заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню.

Пунктом 5 договору №1155/517з від 17.12.2012р. визначено, що сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 458724,47грн для погашення заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню.

Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 458724,47грн. для погашення заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню (пункт 6).

Згідно із п.7 договору №1155/517з від 17.12.2012р., сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 458724,47грн., у тому числі податок на додану вартість 76454,08грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2012 рік згідно з договором № 2/338-ТЕ-21 від 03.09.2012р.

За змістом пп.2 п.10 та п.11 договору №1155/517з від 17.12.2012р. сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору. Сторони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за договором відповідно до законодавства.

Відповідно до п.15 договору №1155/517з від 17.12.2012р., сторони обумовили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Згідно із п.13 та п.14 договору про організацію взаєморозрахунків, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним у разі проведення відповідного фінансування.

17.10.2014р. відповідачем сплачено на рахунок позивача суму коштів у розмірі 458724,47грн. , що підтверджується платіжним дорученням №6 від 27.12.2012р. та випискою з банківського рахунку В призначенні платежу зазначено: «погашення заборгованості за спожитий природній газ за 2012 рік згідно договору №12/338-ТЕ-21 від 03 вересня 2012 року, договір №1155/517з від 17.12.2012р.».

13.02.2014р. між Територіальним органом Казначейства в Львівській області (сторона-1), Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації (сторона-2), Головним Фінансовим управлінням Дрогобицької міської ради (сторона-3), Державним комунальним підприємством «Стебниктеплокомуненерго» (сторона-4) та Публічним акціонерним товариством «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (сторона-5) підписано п'ятисторонній договір №129/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п.2 ст.16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік») (далі по тексту - договір №129/30 від 13.02.2014р.).

Згідно із п.4 договору №129/30 від 13.02.2014р., сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 530500грн. для погашення заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню.

Пунктом 5 договору №129/30 від 13.02.2014р., що сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 530500грн. для погашення заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню.

Сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 530500грн. для погашення заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню (пункт 6 договору №129/30 від 13.02.2014р.).

Згідно із п.7 договору №129/30 від 13.02.2014р., сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 530500грн., у тому числі податок на додану вартість 88416,67грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ: за 2012 рік згідно з договором від 03 вересня 2012 року №12/338-ТЕ-21 у сумі 142401,36грн., у тому числі ПДВ 23773,56грн.; за 2013 рік згідно з договором № 13/3582-ТЕ-21 від 31 січня 2013 року у сумі 338098,64грн., у тому числі ПДВ 64683,11грн.

За змістом пп.2 п.10 договору №129/30 від 13.02.2014р. сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до п.15 договору №129/30 від 13.02.2014р., сторони обумовили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Згідно із п.13 та п.14 договору №129/30 від 13.02.2014р. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір є дійсним у разі проведення відповідного фінансування.

02.04.2014р. відповідачем сплачено на рахунок позивача суму коштів у розмірі 142401,36грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 02.04.2014р. В призначенні платежу зазначено: «погашення заборгованості за спожитий природній газ за 2013 рік згідно договору від 03.09.2012р. №12/338-ТЕ-21, ЗУ «Про державний бюджет на 2014 рік», договір №129/30 від 13.02.2014р.».

З огляду на викладене та положення договору №129/30 від 13.02.2014р., та проведення оплати, суд дійшов висновку, що у задоволенні стягнення з відповідача основного боргу в сумі 0грн. 01коп. належить відмовити.

Відповідно до вимог ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України).

Згідно із ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В інформаційному листі Вищого господарського суду України від 13.07.2012р. №01-06/908/2012 роз'яснено про наступне. У випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень щодо передбачення умовами договору одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Таким чином, одночасне стягнення пені та штрафу не суперечить законодавству.

Відповідно до п.7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Відповідно до п.9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

За умовами ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно з вимогами п.7.2. договору позивач по кожному акту прийому-передачі газу за період з 14.11.2012р. по 07.08.2014р. нарахував відповідачу пеню у розмірі 25725грн. 02коп., а також позивач нарахував 7% штрафу у розмірі 52653грн. 43коп. (розрахунки наявні в матеріалах справи).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, на підставі ст.625 ЦК України нарахував відповідачу по кожному акту прийому-передачі газу інфляційні втрати у розмірі 7778грн. 57коп. за період з листопада 2012 року по червень 2014 року та 3% річних в розмірі 8249грн. 71коп. за період з 14.11.2012р. по 07.08.2014р. (розрахунки наявні в матеріалах справи).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що підписавши договори про організацію взаєморозрахунків сторони у цій справі тим самим змінили порядок та строк проведення розрахунків за поставлений газ відповідно до договору купівлі-продажу від 03.09.2012р. №12/338-ТЕ-21. Застосування санкцій передбачених договором купівлі продажу природного газу та ч.2 ст.625 ЦК України було б можливим лише у випадку невчасного розрахунку з позивачем згідно договору про організацію взаєморозрахунків. Оплата відповідачем суми коштів в розмірі 458724,47грн. та 142401,36грн. відбулася вчасно згідно договорів про організацію взаєморозрахунків, у відповідача є відсутнім борг перед позивачем за поставлений природний газ на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2012р. №12/338-ТЕ-21, відтак позивач є таким, який не може мати будь - яких претензій, в тому числі майнових до відповідача (п.15 договорів про організацію взаєморозрахунків).

Умовами договорів №1155/517з від 17.12.2012р. та №129/30 від 13.02.2014р. про організацію взаєморозрахунків змінено умови та строки оплати поставленого природного газу за договором. В п.11 даних договорів встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за даними договорами відповідно до законодавства. Порядок нарахування та розмір штрафу і пені у даних договорах не визначено. При цьому, у даних договорах визначено наступний порядок та строки проведення розрахунків, а саме у пп.3 п.10 договору №1155/517з від 17.12.2012р. встановлено, що сторонни зобов'язуються перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на її рахунок, а сторона остання - як сплату податкових зобов'язань перед бюджетом та на її поточний рахунок, відкритий у ПАТ «Ощадбанк», для подальшого спрямування цих коштів на проведення розрахунків з постачальником імпортованого природного газу, а у п.п.3 п.10 договору №129/30 від 13.02.2014р. передбачено, що сторони зобов'язуються перерахувати кошти наступній стороні. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п.13 договору №129/30 від 13.02.2014р.). Позивачем не обґрунтовано обставин щодо прострочення строків оплати із врахуванням укладених договорів №1155/517з від 17.12.2012р. та №129/30 від 13.02.2014р. про організацію взаєморозрахунків та не подано доказів зарахування коштів на рахунки відповідача, а також не обґрунтовано правових підстав для стягнення штрафу, пені із врахуванням відповідальності, визначеної у договорах №1155/517з від 17.12.2012р. та №129/30 від 13.02.2014р. про організацію взаєморозрахунків. Відтак, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для нарахування та стягнення пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних нарахованих в періоди, після дати укладення договорів, зокрема №1155/517з від 17.12.2012р. та №129/30 від 13.02.2014р. про організацію взаєморозрахунків, якими сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природній газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу. Така правова позиція висвітлена у Постановах ВСУ від 09.09.2014р. у справі №3-101гс14, від 23.09.2014р. у справі №3-119гс14 та від 30.09.2014р. у справі №3-114гс14.

При цьому належить зазначити, що у період з 14.11.12р. по 16.12.12р.(до дати першого договору про організацію взаєморозрахунків №1155/517з від 17.12.2012р.) діяли порядок та строки розрахунків, а також відповідальність за прострочення оплати визначені договором поставки, тому із врахуванням положень договору та вимог чинного законодавства, підставними є нарахування за прострочення оплати та підлягають задоволенню 2018грн. 06коп. - пені, 7732грн. 92коп. - 7% штрафу, 962грн. 61коп. - інфляційних втрат та 404грн. 72коп. - 3% річних.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати проведених позивачем нарахувань суду не надано.

Згідно ч.2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача в частині стягнення пені в розмірі 2018грн. 06коп., 7% штрафу у розмірі 7732грн. 92коп., інфляційних втрат в розмірі 962грн. 61коп. та 3% річних у розмірі 404грн. 72коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню. В решті позовних вимог належить відмовити.

Судові витрати необхідно віднести на відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог, відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 22, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Державного комунального підприємства "Стебниктеплокомуненерго" (82172, Львівська область, м.Стебник, вул.Мельника, 17, ідентифікаційний ) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний ) 2018грн. 06коп. - пені, 7732грн. 92коп. - 7% штрафу, 962грн. 61коп. - інфляційних втрат, 404грн. 72коп. - 3% річних та 222грн. 37коп. - судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Суддя Іванчук С.В.

Повне рішення складено 24.04.2015р.