КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2015 р. Справа№ 910/22332/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Охріменко В.І.,

від відповідача -не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська гірничо-металургійна компанія» №764 від 26.02.2015

на рішення господарського суду міста Києва від 16.02.2015

у справі №910/22332/14

за позовом приватного акціонерного товариства «Українська гірничо-металургійна компанія», м. Київ

до відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

про стягнення 24884грн.40коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.02.2015 (суддя Мельник В.І.) частково задоволено позовні вимоги ПрАТ «Українська гірничо-металургійна компанія» та стягнуто з ВАТ «НАСК «Оранта» 19 038грн. вартості матеріального збитку за завдану майнову шкоду автомобілю позивача, внаслідок ДТП спричиненого страхувальником відповідача, 1406 грн. 79 коп. - судового збору, 781 грн. 71 коп. - вартості проведення експертизи за власною ініціативою позивача, 2156 грн. - вартості проведення судової експертизи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у вказаній частині, оскільки позивач набув право вимоги щодо стягнення збитків з відповідача, завданих майну позивача внаслідок ДТП, як страхового відшкодування, з визначенням його суми проведеною у справі судовою експертизою.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, позовні вимоги задовольнити повністю, а саме: стягнути з відповідача 23869грн.20коп. вартості матеріального збитку, визначеного проведеною позивачем за власною ініціативою оцінкою пошкодженого майна. Апелянт вважає розрахунок стягнутої судом суми вартості матеріального збитку невірним, а саме без врахування зміни курсу валют, оскільки реальна вартість матеріального збитку станом на 16.02.2015 (день прийняття рішення) значно збільшилась, що на думку позивача є підставою для проведення у справі повторної експертизи, проте судом відмовлено в задоволенні відповідного клопотання позивача.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належними чином (в справі наявне повідомлення про вручення поштового відправлення).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного розгляду скарги.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

14.02.2014р. в м. Києві по проспекту Палладіна сталася ДТП за участю транспортного засобу "ТОЙОТА", д.н.з АА 3585 СЕ, під керуванням Білобаби М.Г., та транспортного засобу "МІТСУБІСІ АУТЛЕНДЕР", державний номерний знак АІ 8440 ВТ, під керуванням Загнибороди В.І., відповідальність якої на момент ДТП була застрахована у ВАТ "НАСК "Оранта", згідно полісу № АС/5753893.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «ТОЙОТА», який належить позивачу.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва № 759/2711/14-п від 27.02.2014р., встановлено вину гр. Загнибороди В.І. у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту, страхового акту та калькуляції до нього, складених відповідачем, розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «ТОЙОТА», внаслідок ДТП, за розрахунком відповідача, склав 17432грн.25коп.

Позивач, не погодившись з визначеним розміром матеріальної шкоди, провів оцінку пошкодженого майна за власною ініціативною, на підставі висновку експертного дослідження від 26.09.2014 розмір матеріальної шкоди завданої позивачу, внаслідок пошкодження автомобіля «ТОЙОТА», становить 23869грн.20коп.

Для визначення розміру матеріальної шкоди та складення звіту позивач сплатив 1015грн.20коп. згідно платіжного доручення, копія якого долучена до матеріалів справи.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача 23869грн.20коп. страхового відшкодування, тобто суму встановлену висновком експертного дослідження проведеного на замовлення позивача.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується право позивача на виплату страхового відшкодування про що не заперечує і сам відповідач.

Спірним питанням у вирішенні даного спору є розмір страхового відшкодування. Так, позивач вважає, що його сума становить 23869грн.20коп., згідно висновку експертного дослідження від 26.09.2014, проведеного позивачем. Згідно відзиву на позов, відповідач заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що за його розрахунком відшкодуванню підлягає 17432грн.25коп. за шкоду завдану транспортному засобу «ТОЙОТА», в підтвердження чого долучено звіт від 24.02.2014.

Так, судом першої інстанції для врегулювання розбіжностей сторін щодо визначення суми страхового відшкодування було призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення вказаної експертизи суд доручив Київській незалежній судово-експертній установі та попередив експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1068 від 15.01.2015р. вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «ТОЙОТА», внаслідок ДТП становить 19038грн.63коп. При цьому розрахунок здійснено виходячи з курсу 18, 5764 грн. за 1 ЄВРО.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 19038грн.63коп., встановленої вказаним висновком експертизи.

Судом, також, стягнуто з відповідача 781 грн. 71 коп. - вартості проведення експертизи за власною ініціативою позивача та 2156 грн. - вартості проведення судової експертизи, пропорційно розміру задоволених вимог, оскільки позивач сплатив за проведення судової експертизи кошти у розмірі 2800грн., про що свідчить рахунок-фактура № 19/12-2 від 19.12.2014р., також позивачем було проведено власне дослідження для визначення розміру завданого позивачу матеріального збитку, під час підготовки позову для подачі його до суду, розмір якого становить 1015грн.20коп.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам, а викладені заперечення в поданій апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до вимог статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції прийнято в межах заявленого позову, ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 16.02.2015 у справі №910/22332/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська гірничо-металургійна компанія» - без задоволення.

2. Справу № 910/22332/14 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко