ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.15р. Справа № 904/1259/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", смт. Радушне, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про зобов'язання укласти договір.

Представники:

Від позивача: Перетятько А.В., дов. №б/н від 19.01.2015р.

Від відповідача: Спірідонова Ю.С., дов. №31/016-юр від 19.01.2015р.

на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні від 23.03.2015р. проголошено перерву до 08.04.2015р., з 08.04.2015р. по 20.04.2015р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» м. Київ в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів смт. Радушне звернулось до Публічного акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ» м. Дніпродзержинськ з позовом про зобов'язання відповідача укласти договір з транспортування природного газу №15-18 від 10.12.2014р., а саме - спірні пункти 2.7, 3.1, 4.3 в редакції позивача, пункти 4.2 та 6 (в протоколі розбіжностей) в редакції відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на отримання 16.01.2015р. протоколу розбіжностей до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №15-18 від 10.12.2014р. для потреб Публічного акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ» в 2015р.; перебування позивача у Зведеному переліку суб'єктів природних монополій, який ведеться Антимонопольним комітетом України; норми Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу»; постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України «Про затвердження типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами» №1579 від 22.09.2011р., «Про затвердження Правил користування природним газом для юридичних осіб» №1181 від 13.09.2012р., «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами» №9 від 13.01.2010р.; наказ НАК Нафтогаз №142 від 01.06.2012р.; положення пункту 7 статті 181 та частини 3 статті 179 Господарського кодексу України.

Позивач зазначає, що відповідно до норм Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України «Про затвердження типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами» №1579 від 22.09.2011р. не може змінювати істотні умови договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Позивач вказує, що є суб'єктом природної монополії та перебуває в Зведеному переліку суб'єктів природних монополій.

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

У відзиві, наданому до суду 10.03.2015р., відповідач не погодився з позовними вимогами в повному обсязі з наступних підстав:

- позовна заява не містить належних та відповідних позовних вимог, які б відповідали загальним засадам подання позовів та підлягали б розгляду в господарському судочинстві.

- після розгляду отриманого 16.12.2014р. проекту договору №15-18 від 10.12.2014р., направленого позивачем, були підготовлені заперечення (пропозиції) щодо умов пунктів 2.7, 3.1, 4.2, 4.3, 11.4 договору, викладені в протоколі розбіжностей від 17.12.2014р. до договору та разом з листом №3315/01-6 від 25.12.2014р. направлені на адресу позивача. Відповідач стверджує, що згідно повідомлення про вручення поштового відправлення №033 вказаний пакет документів позивач отримав 30.12.2014р. Посилаючись на частину 7 статті 181 Господарського кодексу України відповідач зазначає, що останнім днем зі строку, встановленого для передачі до господарського суду розбіжностей, що залишились неврегульованими, є 19.01.2015р. До зазначеної дати позивач не звернувся до суду, тому втратив право на врегулювання розбіжностей в судовому порядку.

- посилання в позові на постанову Вищого господарського суду України від 09.09.2014р. у справі №904/428/14 на підтвердження заявлених позовних вимог, відповідач вважає помилковим. Під час розгляду касаційної скарги у справі №904/428/14 не досліджувалась правильність застосування судами норм матеріального права.

Відповідач також наполягав на правомірності викладеної ним редакції спірних пунктів в протоколі розбіжностей 17.12.2014р. до договору №15-18 від 10.12.2014р.

Позивач не погодився з твердженням відповідача про отримання документів 30.12.2014р. та наполягав на отриманні протоколу розбіжностей від 17.12.2014р. до договору саме 16.01.2015р., посилаючись на вхідний штамп підприємства. Також позивач надав до суду копію листа №3316/01-6 від 25.12.2014р., який було отримано 30.12.2014р.

У письмових поясненнях №016-юр/с-3 від 07.04.2015р. відповідач додатково надав пояснення відносно дати отримання позивачем протоколу розбіжностей.

До складу поштового відправлення №033 входили - лист №3315/01-6 від 25.12.2014р. на одному аркуші в одному примірнику; договір №15-18 від 10.12.2014р. на трьох аркушах в одному примірнику; протокол розбіжностей до договору №15-18 від 10.12.2014р. на чотирьох аркушах в двох примірниках; повідомлення про вручення поштового відправлення; конверт.

Згідно квитанції №5172 від 25.12.2014р. маса поштового відправлення №033 становить 0,052кг. Маса одного аркуша паперу орієнтовно дорівнює 0,004кг, орієнтовна маса повідомлення про вручення поштового відправлення - 0,002кг, орієнтовна маса конверта - 0,016кг. Враховуючи похибку ваг, маса відправлених документів з листом №3315/01-6 від 25.12.2014р. дорівнює масі поштового відправлення №033, зазначеній в квитанції №5172 від 25.12.2014р.

Згідно списків згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Дніпродзержинськ-09 відправником ВАТ «ДніпроАЗОТ» за період з 15.12.2014р. по 16.01.2015р. на адресу позивача направлялось три поштових відправлення - №210 (лист №3240/01-6 від 19.12.2014р.), №161 (лист №3316/01-6 від 25.12.2014р.), №390 (лист №3852/01-6 від 29.12.2014р.) Маса вказаних поштових відправлень складає до 20г, що свідчить про неможливість направлення вказаним відправленням 8аркушів паперу з конвертом та повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» м. Київ в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів смт. Радушне звернулось до Публічного акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ» м. Дніпродзержинськ з позовом про зобов'язання відповідача укласти договір з транспортування природного газу №15-18 від 10.12.2014р., а саме - спірні пункти 2.7, 3.1, 4.3 в редакції позивача, пункти 4.2 та 6 (в протоколі розбіжностей) в редакції відповідача.

Загальний порядок укладення договорів викладений в статті 181 Господарського кодексу України.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває в Зведеному переліку суб'єктів природних монополій.

16.12.2014р. відповідач отримав від позивача поштою проект договору №15-18 від 10.12.2014р.

За результатами розгляду виклав свої заперечення (пропозиції) щодо умов пунктів 2.7, 3.1, 4.2, 4.3, 11.4 договору та надіслав листом №3315/01-06 від 25.12.2014р. договір з відміткою про підписання з протоколом розбіжностей та два примірники протоколу розбіжностей від 17.12.2014р.

Відповідач стверджує, що вказаний протокол позивач отримав 30.12.2014р. На думку відповідача, позивач мав звернутись до суду для врегулювання в судовому порядку неврегульованих питань в строк до 19.01.2015р.

Оскільки позов був поданий після 19.01.2015р., відповідач вважає, що згідно положень пункту 7 статті 181 Господарського кодексу України договір №15-18 від 10.12.2014р. є укладеним в редакції відповідача.

Позивач стверджує, що протокол розбіжностей до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, в якому відповідач виклав в своїй редакції зміст пунктів 2.7, 3.1, 4.2, 4.3, 11.4 договору та банківські реквізити сторін, отримав лише 16.01.2015р.

Частково не погодившись з запропонованою редакцією спірних пунктів, позивач звернувся з позовом №187/18 від 17.02.2015р. про зобов'язання відповідача укласти договір з транспортування природного газу №15-18 від 10.12.2014р., а саме - спірні пункти 2.7, 3.1, 4.3 в редакції позивача, пункти 4.2 та 6 (в протоколі розбіжностей) в редакції відповідача. Вказаний позов надійшов на адресу суду 18.02.2015р.

Таким чином, навіть з урахуванням позиції позивача про отримання протоколу розбіжностей лише 16.01.2015р., на момент звернення до суду з позовом №187/18 від 17.02.2015р. сплив строк, передбачений частиною 7 статті 181 Господарського кодексу України.

Частиною 7 статті 181 Господарського кодексу України передбачено, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Як вбачається зі змісту наведеного пункту, вказаний строк є пресікальним, його сплив тягне за собою наслідки у вигляді констатації факту прийняття пропозицій іншої сторони відносно редакції спірних пунктів договору.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» м. Київ в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів смт. Радушне до Публічного акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ» м. Дніпродзержинськ про зобов'язання відповідача укласти договір з транспортування природного газу №15-18 від 10.12.2014р., а саме - спірні пункти 2.7, 3.1, 4.3 в редакції позивача, пункти 4.2 та 6 (в протоколі розбіжностей) в редакції відповідача.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 38, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» м. Київ в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів смт. Радушне до Публічного акціонерного товариства «ДніпроАЗОТ» м. Дніпродзержинськ про зобов'язання відповідача укласти договір з транспортування природного газу №15-18 від 10.12.2014р., а саме - спірні пункти 2.7, 3.1, 4.3 в редакції позивача, пункти 4.2 та 6 (в протоколі розбіжностей) в редакції відповідача - відмовити.

В судовому засіданні від 20.04.2015р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 24.04.2015р.

Суддя Р.Г. Новікова