ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р.Справа № 916/3336/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В. В.

суддів: Петрова М.С., Ярош А.І.

при секретарі судового засідання: Ляшенко М.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Пушкаренко С.О. - за дорученням

від відповідача: Лісецька Н.В., Шевченко Т.Ю. - за дорученням

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Державного підприємства "Одеська залізниця"

на рішення господарського суду Одеської області

від 24 лютого 2015 року

у справі № 916/3336/14

за позовом Приватного підприємства "Олімп-Юг"

до Державного підприємства "Одеська залізниця"

про стягнення 448.514 грн.

ВСТАНОВИЛА:

19.08.2014 р. Приватне підприємство "Оліпм-Юг" (далі позивач, ПП) звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Одеська залізниця" (далі відповідач, ДП) про стягнення 2.145.905 грн. 75 коп.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання за укладеним між сторонами у справі договором № ОД/Л-14-93 НЮ від 27.02.2014 р. щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг з охорони територій та об'єктів структурних підрозділів пасажирської служби ДП «Одеська залізниця» за період з березня по липень 2014 р., внаслідок чого має борг по їх оплаті в сумі 2.145.905 грн. 75 коп., а тому повинний сплатити позивачеві не лише зазначену суму боргу а також відшкодувати понесені судові витрати по справі на сплату судового збору.

Заявою від 25.11.2014 р. позивач зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на свою користь борг у сумі 448.514 грн. (а.с. 162).

25.12.2014 р. позивач звернувся до місцевого суду із заявою про зміну підстави заявленого позову (т. 2 а. с. 5-6) та просив стягнути з відповідача на свою користь відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України грошові кошти в сумі 448.514 грн. в якості повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні посилаючись на те, що рішенням господарського суду Одеської області від 01.07.2014 р. у справі № 916/1878/14 встановлено, що спірний договір від 27.02.2014 р. є припиненим з 01.06.2014 р., а тому, оскільки, позивачем надано відповідачеві послуги з охорони територій та об'єктів структурних підрозділів пасажирської служби ДП «Одеська залізниця» на протязі періоду з 01.06.2014 р. по 29.06.2014 р. поза межами договору, то останнім було фактично набуті певні блага у вигляді послуг позивача з охорони об'єктів за період з 01.06.2014 р. по 29.06.2014 р., у зв'язку з чим відповідач повинний сплатити позивачеві вартість фактично отриманих ним послуг з охорони об'єктів за період з 01.06.2014 р. по 29.06.2014 р. у загальній сумі 448.514 грн.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги позивача не визнавав та вважав їх безпідставними, посилаючись на те, що в період з 01.06.2014 р. по 29.06.2014 р. послуги з охорони об'єктів позивачем йому не надавались, внаслідок чого підстави для задоволення позову - відсутні.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.02.2015 р. (головуючий: Шаратов Ю.А., судді: Власова С.Г., Степанова Л.В.) позов задоволений у повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не оплатив фактично надані йому позивачем послуги з охорони об'єктів за період з 01.06.2014 р. по 29.06.2014 р. вартістю 448.514 грн., а тому позов підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з порушеннями норм матеріального права та постановити нове рішення яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що, по-перше, журнали прийому-здачі чергувань на об'єктах, рапорти чергувань на об'єктах та рапорти співробітників позивача є виключно документами внутрішнього користування та не є належними доказами надання послуг. По-друге, акт виконаних робіт за червень 2014 р. не підписаний відповідачем, а тому не може бути належним доказом надання послуг позивачем з охорони об'єктів відповідача. Крім того, зазначений акт взагалі не надсилався відповідачеві для підписання. По-третє, за договором взагалі не передбачено складання актів прийому-передачі виконаних робіт з охорони об'єктів, а тому такі акти не можуть прийматись до уваги, внаслідок чого висновки суду щодо не надання відповідачем доказів на підтвердження зняття з охорони об'єктів та не надання доказів прийняття об'єктів під власну охорону є такими що не відповідають дійсності, оскільки охорона структурних підрозділів пасажирської служби здійснюється силами особового складу відомчої воєнізованої охорони залізниці, у зв'язку з чим послуги з охорони за період з 01.06.2014 р. по 29.06.2014 р. взагалі не надавались позивачем відповідачеві, а тому підстави для задоволення позову - відсутні.

В судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи 19.08.2014 р. позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення 2.145.905 грн. 75 коп. - боргу.

Ухвалою місцевого суду від 21.08.2014 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 22.09.2014 р. В судовому засіданні 22.09.2014 р. оголошено перерву до 08.10.2014 р. В судовому засіданні 08.10.2014 р. оголошено перерву до 24.10.2014 р. Ухвалою місцевого суду від 24.10.2014 р. розгляд справи відкладено на 03.11.2014 р.

Ухвалою місцевого суду від 03.11.2014 р. справа призначена до колегіального розгляду та ухвалою від 05.11.2014 р. прийнята до провадження в складі колегії судді: головуючий: Шаратов Ю.А., судді: Власова С.Г., Д'яченко Т.Г. та розгляд справи призначено на 20.11.2014 р. В судовому засіданні 20.11.2014 р. оголошена перерва до 04.12.2014 р. В судовому засіданні від 04.12.2014 р. оголошена перерва до 10.12.2014 р. та ухвалою від 10.12.2014 р. розгляд справи відкладено на 24.12.2014 р.

25.12.2014 р. позивач звернувся до місцевого суду із заявою про зміну підстави заявленого позову (т. 2 а. с. 5-6) та просив стягнути з відповідача на свою користь відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України грошові кошти в сумі 448.514 грн. в якості повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням керівника апарату господарського суду Одеської області № 1098 від 24.12.2014 р. здійснений повторний автоматичний розподіл справи та ухвалою місцевого суду від 26.12.2014 р. справа прийнята до провадження колегії суддів у складі головуючий: Шаратов Ю.А., судді: Власова С.Г. та Степанова Л.В. та її розгляд признаний на 27.01.2015 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач до початку розгляду справи по суті має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно абз. 7 п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо розгляд справи здійснюється спочатку, то позивач також вправі змінити підставу або предмет позову до початку розгляду повторного розгляду справи по суті.

Оскільки, повторний розгляд справи по суті в новому складі колегії суддів розпочався у судовому засіданні 27.01.2015 р., тобто після подання заяви позивачем про зміну підстави заявленого позову (25.12.2014 р.), то суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що заява позивача про зміну предмета позову подана з дотриманням вимог ч. 4 ст. 22 ГПК України, зокрема, до початку розгляду судом справи по суті, а тому підставне прийняв названу заяву позивача та вирішив спір, виходячи із позовних вимог з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 25.12.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції 27.02.2014 р. між сторонами у справі укладено договір на охорону № ОД/Л-14-93 НЮ (т.1, а.с. 54-58) за умовами якого відповідач доручив, а позивач прийняв на себе зобов'язання надавати послуги з охорони територій та об'єктів структурних підрозділів пасажирської служби ДП „Одеська залізниця", розташованих за адресою:

- 18000, м. Черкаси, проспект Хіміків, 14, пасажирська вагонна дільниця Шевченко (ЛВЧ-2);

- 20705, Черкаська обл., м. Сміла, пров. Московський, 1, пасажирська вагонна дільниця Шевченко (ЛВЧ-2);

- 65012, м. Одеса, пл. Привокзальна, 2, пасажирський вокзал Одеса-Головна (ЛВОК Одеса-Головна);

- 73026, м. Херсон, вул. Паровозна 33, пасажирський вокзал Херсон (ЛВОК Херсон);

- 65039, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 26, пасажирське вагонне депо Одеса-Головна (ЛВЧД-3);

- 67400, Роздільнянський р-н, с. Молодіжне, вул. Виноградна, 19, пасажирське вагонне депо Одеса-Головна (ЛВЧД-3);

- 65012, м. Одеса, вул. Вокзал, 4, пасажирське вагонне депо Одеса-Головна (ЛВЧД-3);

- 74800, м. Таврійськ, вул. Промислова, 18, вагонне депо Каховка (ВЧД-12);

- 54020, м. Миколаїв, Привокзальна пл., 14, вагонне депо Миколаїв (ЛВЧД-13)

При цьому, відповідач зобов'язався прийняти ці послуги та оплатити їх вартість за цінами, які зазначені у калькуляції, що додається до договору і є його невід'ємною частиною.

У п. 3.2. договору сторонами погоджено, що вартість послуг визначається на підставі калькуляції вартості послуг охорони за одну чоловіко/годину.

Відповідно до п. 3.3. договору, загальна вартість надання послуг з охорони об'єктів становить 4.732.596 грн., у тому числі ПДВ 20%. Розрахунок за надані послуги з охорони об'єктів здійснюються протягом 42 банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт за фактично відпрацьовані години, які від імені замовника підписують начальники відповідних підрозділів, на балансі яких знаходяться об'єкти охорони.

У Додатку № 2 до договору сторонами погоджено, що ціна на послугу охорони за одну чоловіко/годину внутрішнього/зовнішнього поста охорони об'єкту становить 18 грн. 50 коп. (т.1, а.с. 61).

Згідно п. 10.1 договору останній вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2014 р. Послуги надаються з 01.03.2014 р. Оплата по договору нараховується з дня виставлення охорони.

У п. 5.2.3 договору сторонами погоджено, що відповідач має право у випадку припинення необхідності в користуванні послугами позивача, достроково припинити дію договору шляхом письмового повідомлення про це виконавця не менше ніж за один місяць.

Листом від 30.04.2014 р. № Л-17/1880 відповідач відповідно до вимог п. 5.2.3 договору повідомив позивача про свою відмову від договору та припинення його дії з 01.06.2014 р. Ці дії відповідача визнані законними та обґрунтованими рішенням господарського суду Одеської області від 01.07.2014 р. по справі № 916/1878/14, що набрало законної сили та яким позовні вимоги ПП „Олімп-Юг" до ДП „Одеська залізниця" про визнання недійсним п. 5.2.3. договору залишені без задоволення. Тому, починаючи з 01.06.2014 р. позивач повинний був припинити надання послуг з охорони, внаслідок припинення дії відповідного договору.

Задовольняючи позов у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою господарського суду Одеської області від 29.05.2014 р. у справі № 916/1878/14 заява ПП „Олімп-Юг" про забезпечення позову задоволена та на період розгляду цієї справи заборонено ДП „Одеська залізниця" вчиняти дії які перешкоджають виконанню обов'язків взятих на себе ПП „Олімп-Юг" за договором від 27.02.2014 р., зокрема: зняття існуючої охорони та перешкоджати діяльності охорони на охоронюваних об'єктах, а оскільки, послуги з охорони у період з 01.06.2014 р. по 29.06.2014 р. надавались позивачем на об'єктах пасажирське вагонне депо Миколаїв (ЛВЧД-13), пасажирський вокзал Херсон (ЛВОК Херсон), вагонне Депо Каховка (ВЧД-12), пасажирська вагонна дільниця Шевченко (ЛВЧ-2), пасажирський вокзал Одеса-Головна (ЛВОК Одеса-Головна), пасажирське вагонне депо Одеса-Головна (ЛВЧД-3) та приймались відповідачем, що підтверджується оригіналами журналів прийому-здачі чергувань на об'єктах та рапортами співробітників позивача, що містяться в них копії яких наявні в матеріалах справи, графіками чергувань співробітників ПП „Олімп-Юг" на об'єктах у червні 2014 року. Окрім того, по об'єкту вагонне депо Каховка (ВЧД-12 Каховка), сторонами складено акт прийому-передачі під охорону ВОХР об'єктів вагонного депо ст. Каховка лише 04.07.2014 р. По інших об'єктах акти обстеження та прийому передачі об'єктів та актів прийому-передачі, надані позивачем, ДП „Одеська залізниця" не підписані.

Але, з такими висновками місцевого суду колегія суддів погодитись не може, оскільки умовами договору № ОД/Л-14-93 НЮ від 27.02.2014 р. взагалі не передбачена можливість та необхідність складання сторонами актів обстеження та прийому-передачі об'єктів, а крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що надані позивачем акти взагалі направлялись та були отримані ДП „Одеська залізниця" та остання ухилилась від їх підписання, а тому названі акти не є та й не можуть бути належними доказами надання позивачем послуг з охорони в період з 01.06.2014 р. по 29.06.2014 р., а тим паче прийняття цих послуг відповідачем.

Журнали прийому-здачі чергувань на об'єктах, рапорти чергувань на об'єктах та рапорти співробітників позивача є виключно документами внутрішнього користування та не є належними доказами надання послуг, а акт виконаних робіт за червень 2014 р. не підписаний відповідачем, а тому не може бути належним доказом надання послуг позивачем з охорони об'єктів відповідача. Крім того, зазначений акт взагалі не надсилався відповідачеві для підписання.

Складання актів зняття охорони з об'єктів та прийняття їх під власну охорону також не передбачено умовами договору № ОД/Л-14-93 НЮ від 27.02.2014 р.

Разом з тим, договором на охорону № ОД/Л-14-93НЮ чітко та однозначно визначений порядок та умови здавання і приймання об'єктів під охорону та з-під охорони. Так, п. 2.8. встановлено, що здавання приміщень об'єкта під охорону і приймання з-під охорони здійснюється уповноваженими на те службовими особами замовника та постовими виконавця. Відповідальна особа визначається замовником з числа його працівників, що мешкають в районі розташування об'єкта. Згідно п. 2.10 договору приміщення об'єкта що підлягають охороні передаються під охорону з 01.03.2014 р. з 8.00 до 8.30 щоденно, а п. 2.11.3 договору встановлено, що об'єкт вважається прийнятим під охорону після підписів постового виконавця та відповідальної особи замовника, у відповідних розділах (графах) «Журналу приймання-здавання» об'єкта. Приміщення об'єкта відповідно до п. 2.12.1 договору вважається знятим з під охорони з моменту коли відповідальна особа замовника спільно з посадовими особами охорони ставлять підписи про приймання об'єкта у відповідних графах «Журналу приймання-здавання об'єкта».

Вищенаведене свідчить про те, що належним доказом фактичного надання послуг з охорони позивачем у червні 2014 р. є журнали приймання-здавання об'єкта з підписами відповідальних осіб як позивача, так і відповідача, які свідчать про щоденне прийняття під охорону та зняття з-під охорони об'єктів працівниками позивача. Але, таких доказів в матеріалах справи не міститься та їх, всупереч вимогам ст. 33 ГПК України, позивачем суду не надано. Крім того, в судовому засіданні представник позивача пояснив, що надати журнали приймання-здавання об'єкта з підписами відповідальних осіб як позивача, так і відповідача, що свідчать про щоденне прийняття під охорону та зняття з-під охорони об'єктів працівниками позивача він надати не може, так як у червні 2014 р. такі журнали сторонами не велися.

При викладених обставинах вважати, що позивач належними та допустимими доказами довів факт надання ним та прийняття відповідачем в період з 01.06.2014 р. по 29.06.2014 р. послуг з охорони об'єктів останнього - неможливо, а тому заявлений позов задоволений бути не може.

Оскільки при ухваленні судового рішення місцевий суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та його висновки не відповідають обставинам справи, то колегія суддів вважає за необхідне це рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України позивач повинний відшкодувати відповідачеві 4485 грн. 14 коп. понесених судових витрат на сплату судового збору за подану апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 105 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Одеська залізниця» - задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 24.02.2015 року у справі № 916/3336/14 - скасувати, а в позові відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства "Олімп-Юг" на користь Державного підприємства "Одеська залізниця" 4485 грн. 14 коп. понесених судових витрат на сплату судового збору за подану апеляційну скаргу.

Зобов'язати господарський суд Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням повних та необхідних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29.04.2015 року.

Головуючий суддя: Шевченко В.В.

Судді: Петров М.С.

Ярош А.І.