ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа № 908/3263/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

позивача - Мельник В.В., довіреність № 14-93 від 18.04.14 р.

відповідача - Богінська Т.М. , довіреність № 37/01 від 21.11.14 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ (вх. №2377 З/3) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.03.15 у справі № 908/3263/14

за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 78 738 937,28 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.03.2015 у справі № 908/3263/14 (суддя Місюра Л.С.) заяву Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради „Маріупольтепломережа" про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.09.2014 року у справі № 908/3263/14, задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.09.2014 року у справі № 908/3263/14 на 24 (двадцять чотири) місяці, з проведенням щомісячно до 26 числа, починаючи з квітня 2015 року, виплат у розмірі 3 085 336 (три мільйони вісімдесят п'ять тисяч триста тридцять шість) грн. 64 коп., а в останній місяць (до 26.03.2017 року) - 3 085 336 (три мільйони вісімдесят п'ять тисяч триста тридцять шість) грн. 67 коп. В іншій частині заяви - відмовлено.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.03.2015 у справі № 908/3263/14. У задоволенні заяви Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради „Маріупольтепломережа" про розстрочку виконання рішення відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач заперечує посилання боржника на важкий фінансовий стан, оскільки вважає, що дана обставина не є винятковою в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності якої можливе надання розстрочки виконання рішення. Як зазначає скаржник, господарський суд, розглядаючи заяву боржника про надання розстрочки, прийняв до уваги доводи лише однієї сторони, а саме, Комунального комерційного підприємства "Маріупольтепломережа", не встановивши при цьому матеріальний інтерес стягувача, що є порушенням принципів змагальності та рівності сторін перед законом і судом. Позивач посилається на звіт про фінансові результати та баланс за 2013 рік, відповідно до яких чистий збиток стягувача на кінець 2013 року склав 12 521 508 тис. грн., та звіт про фінансові результати та баланс стягувача за 9 місяців 2014 року, відповідно до яких чистий збиток стягувача на початок жовтня 2014 року склав 62 474 671 тис. грн., що свідчить про збитковість підприємства позивача. Позивач вважає, що відповідачем не надано доказів, якими підтверджується наявність тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення згідно ст. 121 ГПК України

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скаржника. Просить оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення. Представник відповідача зазначив, що скрутне фінансове становище боржника, велика дебіторська заборгованість, наявність суттєвих грошових заборгованостей перед кредиторами, обов'язок забезпечувати безперебійне та безаварійне надання послуг, утримувати теплові мережі, ускладнюють та роблять неможливим негайне виконання рішення суду та сплату заборгованості у повному обсязі, оскільки стягнення усієї суми боргу одразу може призвести до зупинки діяльності підприємства, що виключить надалі можливість розрахунку з позивачем. Відповідач посилається на збитковість підприємства, наявність виконавчих проваджень по стягненню заборгованості за послуги теплопостачання з населення та юридичних осіб, особливий стан та режим підприємства, яке має стратегічне суспільне значення, а також надзвичайні події внаслідок проведення АТО у Донецькій області, що впливає на загальну економічну ситуацію в місті, можливість своєчасно виконувати зобов'язання перед контрагентами, витрачання коштів на незаплановані статті видатків (поновлення зруйнованого майна, допомога в проведенні АТО).

28.04.2015 відповідач надав до матеріалів справи документальні докази на підтвердження часткової сплати боргу перед позивачем у справі № 908/3264/14.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.09.2014 року були задоволені частково позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України". Стягнуто на його користь з Комунального комерційного підприємства "Маріупольтепломережа" основний борг в сумі 59 849 225,04 грн., інфляційні витрати в сумі 6 671 461,06 грн. 3 % річних в сумі 2 722 814,87 грн., пеню в сумі 2 313 401,61 грн., штраф в сумі 2 418 133,35 грн. та судовий збір в сумі 73 043,46 грн., що разом становить суму 74 048 079,39 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2014 року була залишена без задоволення апеляційна скарга стягувача, та залишено в силі рішення господарського суду Запорізької області від 30.09.2014 року у даній справі.

На виконання рішення суду від 30.09.2014 року господарським судом Запорізької області був виданий відповідний наказ від 27.11.2014 року про стягнення з боржника на користь стягувача суми 74 048 079,39 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.12.2014 року касаційна скарга стягувача у справі були залишена без задоволення, а постанова Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2014 року у справі № 908/3263/14 - без змін.

24.02.2015 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 27.11.2014 року у справі № 908/3263/14.

16.03.2015 року боржник звернувся до господарського суду з заявою про надання розстрочки виконання рішення суду у справі на двадцять п'ять років з щомісячним платежем у розмірі 246 826,93 грн. а в останній місяць - 246 827,32 грн., мотивуючу заяву важким фінансовим становищем, а також низкою виключних обставин, що роблять неможливим виконання рішення одно моментно.

Приймаючи оскаржувану ухвалу та вирішуючи питання щодо надання розстрочки виконання рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт наявності обставин які ускладнюють виконання рішення суду по даній справі у зв'язку з чим наявні всі підстави для застосування приписів ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також, не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відповідно до п.7.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Пленум Вищого господарського суду України в п. 7.2 постанови "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2010 року №9 розтлумачив приписи ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та вказав, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, має право відстрочення виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Обґрунтовуючи неможливість виконання рішення суду у даній справі, заявник посилається на скрутний фінансовий стан, збитковість, обмеженість матеріальних ресурсів, які позбавляють підприємство можливості погашення існуючої заборгованості у повному обсязі. Виконання рішення у справі також ускладнюється наявністю виконавчих проваджень по стягненню заборгованості на користь ККП «Маріупольтепломережа», а також тим, що підприємство має здійснювати заходи з поточного та капітального ремонту тепломереж, аби належним чином забезпечувати функціонування опалювальної системи міста.

Заявник вказує, що він є єдиним підприємством з постачання теплової енергії, послугами якого користується майже півмільйона мешканців міста. На обслуговуванні підприємства знаходяться основна маса соціальних об'єктів міста : 72 школи, 88 дитячих садочків, 36 лікарень. Одномоментне стягнення заборгованості призведе до вилучення обігових коштів підприємства та може спричинити зупинення сталого теплопостачання в місті Маріуполі. Також ККП «Маріупольтепломережа», як централізований теплопостачальник у місті Маріуполі, визначений таким на підставі рішення виконкому Маріупольської міської Ради від 20.12.2006р. №361, згідно зі ст. 18, 28 закону «Про теплопостачання» не може в односторонньому порядку, навіть за наявності заборгованості споживачів, припинити теплопостачання.

Тяжкий фінансовий стан боржник підтверджує наданими до матеріалів справи документами, зокрема, документами фінансової звітності підприємства, а саме: (балансом (звіт про фінансовий стан), звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід)) підприємства станом на 31 грудня 2013р., згідно яких має непокритий збиток 289 431 тис. грн., на 01 жовтня 2014р. - 361 184 тис.грн., на 31 грудня 2014р. непокритий збиток складав 224 443 тис. грн. Дебіторська заборгованість споживачів підприємства станом на 01.01.2015 року становить 111 980,3 тис. грн.

Також, боржник посилається на те, що підприємство наразі перебуває в режимі суворої економії коштів. В ККП «Маріупольтепломережа» за період 2012-2014р. було скорочено 313 штатних одиниць, при тому що обсяги виробництва теплової енергії залишаються незмінними. У 2014 році з метою економії коштів підприємство ввело режим неповного робочого часу та працювало на умовах 4-денного робочого тижня. З 05.08.2014р. підприємство не постачало, та відповідно, не отримувало кошти за гарячу воду, внаслідок опломбування мереж з боку ПАТ «Маріупольгаз» з метою економії енергоресурсів.

Як зазначає ККП «Маріупольтепломережа», станом на 01.09.2014р. у Відділах державної виконавчої служби м. Маріуполя на виконанні знаходяться виконавчі документи про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з населення на суму майже 10 млн. грн. та з юридичних осіб - на суму 10,9 млн. грн., ведеться претензійна та позовна робота.

Також, заявник звертає увагу суду на обставини, за якими підприємство надає комунальні послуги за регульованим тарифом, який не вправі встановлювати самостійно і який не відшкодовує собівартість теплової енергії на сто відсотків внаслідок чого підприємство несе прямі збитки через непокриття різниці в тарифі. Відповідно до п. 6.2 Статуту ККП «Маріупольтепломережа», підприємство надає послуги, реалізує свою продукцію, майно за цінами і тарифами, затвердженими органами місцевого самоврядування, а у випадках, передбачених законодавчими актами України - за державними тарифами або на договірній основі.

В свою чергу, відшкодування різниці в тарифах здійснюється з державного бюджету згідно з механізмом, встановленим постановами Кабінету міністрів України про надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (постанова КМУ від 29 січня 2014 р. N 30, від 20.03.2013р. №167, від 11.06.2012р. №157).

Як зазначає заявник ККП "Маріупольтепломережа" за 2015 рік очікує отримати за надані послуги з теплопостачання споживачам 485,10 млн. грн., а також наводить економічне обґрунтування розстрочення виконання рішення суду з посиланням на інформацію про структуру доходів та витрат підприємства, обґрунтування фінансово-економічної можливості сплачувати заборгованість в режимі розстрочення. Таким чином, за даними ККП "Маріупольтепломережа", орієнтовна сума, яка залишається у розпорядженні підприємства та може бути направлена на погашення заборгованості за судовим рішенням, буде складати 5,9 млн. в рік.

Як зазначає ККП "Маріупольтепломережа", підприємство для забезпечення сталого теплопостачання та уникнення техногенних катастроф має працювати у сталому режимі та мати в наявності хоча б мінімальний обсяг оборотних коштів для здійснення поточних ремонтів, ліквідацій аварій, закупку енергоносіїв та виплату заробітной плати. Тому розстрочення виконання судового рішення є вкрай необхідним заходом для збереження стабільного існування підприємства.

До інших надзвичайних подій боржник зазначає проведення антитерористичної операції у Донецькій області, що впливає на загальну економічну ситуацію в місті, можливість своєчасно виконувати зобов'язання перед контрагентами, витрачання коштів на незаплановані статті видатків (поновлення зруйнованого майна, допомога в проведенні АТО). Заявник при цьому вказує на те, що підприємство, як комунальне, одне з перших надає допомогу в проведенні АТО та у відновленні міста - транспортом, технікою, робочою силою. Зокрема, Маріупольською міською радою прийняті рішення від 30.10.2014р. №6/42-4710 та від 27.02.2015р. №6/46-5143, якими зобов'язано ККП "Маріупольтепломережа" надати допомогу в проведенні АТО технікою та матеріально-технічними ресурсами. Також, на підставі доручення міського голови та наказу по підприємству від 14.04.2015р., після завершення опалювального сезону підприємство направляє вивільнених працівників для виконання робіт із зведення укріплювальних споруд. Внаслідок терористичного акту 24 січня 2014 р. у мікрорайоні «Східний» було пошкоджено декілька котелень підприємства, зупинено теплопостачання мікрорайону, яке було відновлено в найкоротший термін, що також завдало майнової шкоди.

Отже, вищенаведені обставини, що призводить до нестабільної роботи підприємств, установ та організацій - є такими, що ускладнюють виконання рішення у даній справі та роблять неможливим його одномоментне виконання.

Положеннями ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Надавши правову оцінку вказаним заявником обставинам та наданим на їх підтвердження доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що відповідач належним чином обґрунтував, що на даний час є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем, а дотримання принципу обов'язкового виконання судового рішення не повинно призводити до припинення фінансування першочергових зобов'язань боржника за відсутності реальної можливості виконати судовий акт неминуче і одночасно. Отже, одночасне стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 74048079,39 грн., з урахуванням збитковості ККП "Маріупольтепломережа", фактично є неможливим та на даний час матиме негативний вплив, що призведе до катастрофічних наслідків для підприємства.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 року, розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співрозмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Таким чином, розстрочка виконання судового рішення дозволить акумулювати необхідні фінансові кошти для повного його виконання, а тому наявні виняткові обставини для розстрочення виконання рішення суду.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги той факт, що відповідачем станом на момент прийняття судом апеляційної інстанції постанови вживаються заходи щодо виконання рішення суду. Вказане підтверджується платіжним дорученням № 294 від 23.04.2015 року, № 298 від 24.04.2015, № 303 від 27.04.2015, згідно яких відповідачем на користь позивача здійснено сплату заборгованості по справі № 908/3263/14 в розмірі 400000,00 грн.

Слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що господарський суд надав належну оцінку викладеним боржником обставинам, що унеможливлюють негайне виконання прийнятого по справі рішення, а також документальним доказам на їх підтвердження, та навів належне обґрунтування підстав для задоволення заяви боржника стосовно розстрочки виконання рішення, прийнявши до уваги також доводи та докази ККП "Маріупольтепломережа" на підтвердження реальної перспективи погашення боржником заборгованості перед стягувачем на протязі 2 років за рахунок усього прибутку, що буде отриманий підприємством, від здійснення операційної діяльності.

Посилання позивача на те, що судом не враховано матеріальні інтереси позивача при наданні відстрочки виконання рішення є безпідставними, оскільки вимоги заявника задоволені частково, розстрочене виконання рішення не на 25 років, як просив заявник, а на 2 роки, з врахуванням також інтересів позивача, та надання можливості боржнику виконати рішення суду, приймаючи до уваги доводи сторін, їх матеріальні інтереси та фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, проведення на території Донецької області АТО, існуючу нестабільну ситуацію в державі, положення законодавства щодо обов'язкового виконання рішень господарського суду, які набрали законної сили, на всій території України.

Посилання позивача на звіт про фінансові результати та баланс за 2013 рік, які за даними позивача свідчить про збитковість підприємства, колегія суддів до уваги приймає, але зазначає, що позивачем не доведено того, що зазначені обставини виникли саме в зв'язку з несплатою відповідачем боргу по даній справі.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції прийняв до уваги доводи лише однієї сторони і не врахував інтереси позивача, спростовуються аналізом суду обставин справи.

Колегія суддів зауважує, що розстрочка виконання рішення є правом суду. При цьому, в даному випадку надання розстрочки виконання рішення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, а також, виходячи з принципу розумності та справедливості.

За таких обставин, позивач ані під час вирішення спору у господарському суді Запорізької області, ані під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного документального доказу обґрунтованості та правомірності висловлених у своїй апеляційній скарзі тверджень. Тому, вказані вимоги позивача, що зазначені ним в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 26.03.15 у справі № 908/3263/14.

На підставі викладеного та керуючись статтями статями 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статтею 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.03.15 у справі № 908/3263/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 30 квітня 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.