ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015 р. Справа № 914/334/15

За позовом:Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, м. Львів;
до відповідача:Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», м. Київ в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», м. Львів;
про:визнання події страховим випадком, стягнення страхового відшкодування в розмірі 17321,74 грн.
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача: Ганчар М.П. - представник (довіреність №12/1-575 від 25.02.2015р.);
від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

03.02.2015р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (надалі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (надалі - Відповідач) про визнання події страховим випадком, стягнення страхового відшкодування в розмірі 17321,74 грн.

Ухвалою суду від 04.02.2015р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 05.03.2015р. Розгляд справи відкладався на 16.03.2015р., 26.03.2015р. та 16.04.2015р., про що судом виносились відповідні ухвали. Крім цього, на підставі клопотання позивача, суд ухвалою від 26.03.2015р. продовжив строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Представник позивача в судове засідання 16.04.2015р. з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 08.08.2013р. у м. Червонограді трапилася ДТП за участі службового транспортного засобу позивача та транспортного засобу марки ВАЗ 21099 під керуванням гр. Мельника В.І. Згідно постанови Червоноградського міськрайонного суду Львівської обл., винного у вчиненні ДТП визнано водія автомобіля ВАЗ 21099, державний номерний знак 14-0766 - Мельника В.І. та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності. Оскільки цивільно-правова відповідальність винного у вчиненні ДТП була застрахована відповідачем, позивач звернувся до ЛФ ПАТ «Гарант-авто» з заявою про виплату страхового відшкодування, проте така і наступна заява залишилися без відповіді. На замовлення позивача, ТОВ «ЄвроАсистанс» було проведено розрахунок вартості матеріального збитку завданого автомобілю позивача, відповідно до якого вартість збитків склала 17321,74 грн. Так як в добровільному порядку відповідач не здійснив відшкодування вказаних збитків, позивач просить суд стягнути ці кошти з відповідача та визнати подію страховим випадком.

Відповідач явки повноважного представника в судові засідання жодного разу не забезпечив, вимог ухвал, які виносилися судом не виконав. Причин неявки представника та невиконання вимог ухвал, суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

На думку суду, неявка належним чином повідомленого відповідача в силу положень п. 3.9.2. Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2012р. між гр. Мельником Володимиром Івановичем та відповідачем по справі було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АВ/9398457, строком до 02.10.2013р.

Зі змісту вказаного Договору вбачається, що його предметом являється страхування цивільно-правової відповідальності гр. Мельника В.І., пов'язаної з експлуатацією автомобіля марки ВАЗ -111730-110-30, номер кузова ХТА2393.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи Довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9244130 від 08.08.2013р., виданої ВДАІ з обслуговування м. Червоноград ГУ МВС у Львівській області, 08.08.2013р. у м. Червонограді по вул. Чорновола, 8 сталася ДТП за участі належного позивачу автомобіля ВАЗ 210990, державний номерний знак 140766, номер кузова Y6D4940, під керуванням водія Мотлюка П.І. та автомобіля марки ВАЗ 111730-110-30, номер кузова ХТА2393 під керуванням Мельника В.І.

Внаслідок ДТП, автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень, а саме деформовано центральну, бокову ліву та праву частини автомобіля, його дах та розбито переднє вітрове скло, що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою ВДАІ Червоноградського ГУМВС у Львівській області.

Постановою Червоноградського міськрайонного суду Львівської обл. від 18.06.2014р. у справі №459/2700/14-п Мельника В.І. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Разом з тим, як свідчить постанова суду, в судовому засіданні гр. Мельник В.І. свою вину у спричиненому ДТП визнав.

Листом від 15.08.2013р. №12/5-2-2686 позивач повідомив відповідача як страхувальника цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи про настання ДТП, яке призвело до пошкодження автомобіля, належного Управлінню Державної служби охорони при ГУ МВС України у Львівській обл.

Як встановлено судом, 12.09.2013р. ТОВ «ЄвроАсистанс» в присутності представника позивача здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу.

За результатами огляду оцінювачем ТОВ «ЄвроАсистанс» 15.10.2013р. складено Розрахунок вартості збитку завданого власнику КТЗ №12461, відповідно до якого матеріальний збиток, який був завданий позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 17321,74 грн.

В подальшому, а саме 10.07.2014р. позивач звернувся до відповідача з листом №12/5-2-2192, яким просив відшкодувати завдані по страховому випадку збитки, які зазнав позивач в результаті пошкодження службового автомобіля марки ВАЗ 21099, державний номерний знак 140766. Однак, жодної відповіді позивачем одержано не було, грошові кошти в якості відшкодування збитків відповідачем не перераховувалися.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України встановлено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування), а також відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

З наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що 08.08.2013р. трапилася ДТП, яка виникла з вини особи, цивільно-правова відповідальність котрої застрахована відповідачем згідно полісу №АВ/9398457 від 02.10.2012р., що в свою чергу підтверджується постановою Червоноградського міськрайонного суду Львівської обл. від 18.06.2014р. у справі №459/2700/14-п.

Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого (п. 9.1., 9.2. Закону).

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як вбачається з вказаного вище Полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн. Розмір франшизи - 0 грн. Разом з тим, згідно Розрахунку вартості збитків завданого власнику КТЗ №12461 від 15.10.2013р. вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля (матеріального збитку власника пошкодженого автомобіля) складає 17321,74 грн.

За змістом п. 36.4 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача з вимогою здійснити виплату страхового відшкодування, однак така залишилася без відповіді та задоволення.

Оскільки в процесі судового розгляду судом було встановлено, вину особи (цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідачем) у ДТП, яка відбулася 08.08.2013р. та призвела до пошкодження автомобіля позивача, розмір понесених збитків (відновлювального ремонту автомобіля) доведено позивачем документально, страхове відшкодування в розмірі 17321,74 грн. підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

З приводу позовної вимоги про визнання події страховим випадком, то суд зазначає слідуюче.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічні законодавчі положення викладені в ст. 20 ГК України.

Зі змісту наведених положень вбачається, що відсутні такі способи захисту, згідно яких суд може визнати подію (ДТП) страховим випадком.

Більше того, вимога про визнання події, що сталася, страховим випадком є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення; цей факт може встановлюватися господарським судом лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне; його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Вимога про встановлення факту щодо визнання події, що сталася страховим випадком, не призводить до поновлення порушених прав, вона не може бути предметом спору, самостійно розглядатися в окремій справі.

Відтак, суд відмовляє в задоволенні вказаної позовної вимоги.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення.

Згідно п.1.7 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача, пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (код ЄДРПОУ юридичної особи 16467237; код ЄДРПОУ філії 20775855) на користь Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області () 17321,74 грн. страхового відшкодування та 1827,00 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 21.04.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.