КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа№ 910/28558/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Медвідь О.І.

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 (суддя Домнічева І.О.).

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"Провідна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія

"Княжа Вієнна Іншуранс Групп"

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 3561,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 по справі №910/28558/14 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду 21.04.2015.

В судове засідання 21.04.2015 з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2015. Проти розгляду справи у відсутність представника відповідача не заперечував.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

06 листопада 2012 року між позивачем та Сенюк Ю.М. укладено договір добровільного комплексного страхування №06/0660851/1403/12 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору позивачем застраховано майнові інтереси ДП "Бі Ті Україна" пов'язані з володінням, експлуатацією і розпорядженням наземного транспортного засобу автомобіля "Шкода Супер Б", д.р.н. ВС 9491 СТ. від страхових ризиків.

Місцевим господарським судом встановлено, що 30.10.2013 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю вищезазначеного автомобіля та автомобіля "БАЗ А079", д.р.н. ВС 1645 АА, під керуванням Шинклярського М.М, в результаті якої транспортні засоби одержали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Львова від 19.11.2013, Шинклярського М.М. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, що спричинило вищезгадану дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на підставі заяви страхувальника, звіту №PROVID-6с від 03.11.2013 та страхового акту № року, виплатив страхувальнику страхове відшкодування на загальну суму 2200,08 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода мала місце після того як договір добровільного комплексного страхування №06/0660851/1403/12 припинив свою дію, отже позивач не повинен був виплачувати кошти страхувальнику.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Згідно з п. 19 Договору строк дії останнього встановлено терміном на 1 рік з 00:00 год 07.11.2012 по 24:00 06.11.2013.

Пунктом 20 Договору встановлено страховий платіж в розмірі 9260,00 грн. та визначено графік сплати страхового платежу частинами, в кількості 4 платежі по 2315,00 грн., відповідно до графіку:

1-й - 06.11.2012 - 06.02.2013;

2-й - 06.02.2013 - 06.05.2013;

3-й - 06.05.2013 - 06.08.2013;

4-й - 06.08.2013 - 06.11.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, страхувальник не сплатив четверту частину страхового платежу в сумі 2315,00 грн.

Відповідно до п. 32.3. Договору № 06/0660851/1403/12 від 06.11.2012, у разі несплати або сплати не в повному розмірі чергової частини страхового платежу, дія Договору вважається припиненою та Договір втрачає чинність з 00 год. дати наступної за встановленою (з 00 год. 07.08.2013) датою сплати чергової частини страхового платежу, з урахуванням умов, визначених у п. 32.6.3. Договору.

Відповідно до п. 32.6.3. Договору № 06/0660851/1403/12 від 06.11.2012 р., дія Договору припиняється та Договір втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати Страхувальником чергової частини страхового платежу у встановлений Договором строк або плати в неповному обсязі (якщо Договором передбачена сплата страхового платежу частинами), крім випадків, передбачених п. 29.4. Договору.

Згідно з п. 29.4. Договору, у разі сплати страхового платежу частинами у настання події і повної сплати страхувальником страхового платежу вважається, що наступає строк сплати несплачених частин страхового платежу страхувальником: частина несплаченого страхового платежу повинна бути сплачена протягом 3 днів з дати настання події. Несплата Страхувальником несплачених частин страхового платежу у визначений строк в цьому випадку не є підставою для відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування. При цьому, Страховик зменшує розмір страхового відшкодування на суму однієї або декількох несплачених частин страхового платежу, про що зазначається у страховому акті.

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Враховуючи вищевикладене, станом на 30.10.2013 (дата дорожньо-транспортної пригоди) договір № 06/0660851/1403/12 від 06.11.2012 був чинним.

Таким чином, беручи до уваги, що несплата Страхувальником несплачених частин страхового платежу у визначений строк в цьому випадку не є підставою для відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування, позивач обґрунтовано виплатив страхувальнику страхове відшкодування в сумі 2200,08 грн., та зменшив суму фактично виплаченого страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 2315,00 грн. (несплачена частина страхового платежу).

Отже, фактично позивачем виплачено страхове відшкодування в сумі 4515,08 грн., частину з якого, виплачено стахувальнику, а частину зараховано в рахунок несплачених страхувальником страхових платежів.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Місцевим господарським судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність страхувальника наземного транспортного засобу "БАЗ А079", д.р.н. ВС 1645 АА, застрахована відповідачем відповідно до поліса № АЕ/0456291, згідно з яким ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00грн., розмір франшизи становить 500,00 грн.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що до позивача в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Так, позивач просить сягнути з відповідача 3561,08 грн. (4061,08 грн. - вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу, за мінусом 500 грн. - франшизи)

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 49 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої відбулося судове рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським суд не повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 по справі №910/28558/14 - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" задовольнити.

Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 по справі №910/28558/14.

Постановити нове рішення.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Групп" про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 3561,08 грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Групп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 25, ) 3561,08 (три тисячі п'ятсот шістдесят одна) грн. 08 коп. - відшкодування шкоди в порядку регресу та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн., 00 коп. - судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Групп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 25, ) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 00 коп. - судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/28558/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

О.М. Баранець

Повний текст постанови виготовлено та підпсиано 22.04.2015