КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа№ 911/4853/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Самсіна Р.І.

за участю представників

від позивача: Лапін Д.А. за дов. № 1 від 12.01.2015р.

від відповідача: Чиж С.С. за дов. б/н від 26.12.2014 р.

розглянувши у

відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

„ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР"

на рішення Господарського суду Київської області

від 29.01.2015 р.

у справі № 911/4853/14 (головуючий суддя Антонова В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

„ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

„ЮНІТРАНС ЛС"

про розірвання договору та компенсацію завданих збитків

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.01.2015 р. у справі № 911/4853/14 в позові Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" про розірвання договору та компенсацію завданих збитків відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2015 р. у справі № 911/4853/14, прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" про розірвання договору та компенсацію завданих збитків.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було прийнято рішення з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2015 р. у справі № 911/4853/14 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Самсіна Р.І. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 21.04.2015 р.

21.04.2015 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" надійшло клопотання про витребування доказів.

21.04.2015 р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" надійшов відзив на апеляційну скаргу у справі № 911/4853/14.

21.04.2015 р. в судове засідання з'явились уповноважені представники позивача та відповідача.

Представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просить суд її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2015 р. у справі № 911/4853/14 та винести нове рішення, яким повністю задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" про розірвання договору та компенсацію завданих збитків.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2015 р. у справі № 911/4853/14 - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вбачається з копій матеріалів справи, 20.04.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ» (в подальшому перейменоване в Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР», далі - Замовник) укладено договір на надання складських послуг № S-01-12, згідно якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується за плату і за рахунок замовника надати замовнику складські послуги, а замовник прийняти такі послуги та здійснити їх оплату.

Згідно п. 1.2 договору місце надання послуг: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 23-Ж.

Відповідно до п. 6.1 договору договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2013. Договір щоразу подовжується на один рік, якщо жодна зі сторін письмово не повідомить іншу сторону, не пізніше, ніж за два місяці до закінчення терміну дії договору, щодо рішення не продовжувати його. Кількість послідовних пролонгацій не обмежена.

Предметом позову в суді першої інстанції виступали вимоги про розірвання договору про надання складських послуг № S-01-12 від 20.04.2012 та про стягнення 76 248,16 грн завданих збитків.

В своїй апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" зазначає, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги вимоги п.1 ч.1 ст.208 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), щодо вчинення правочинів між юридичними особами у письмовій формі. Клопотанням про витребування доказів № 3343 від 01.12.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" зверталось до суду з проханням витребувати оригінал договору. Судом першої інстанції дане клопотання було задоволено, проте в судовому засіданні оригінал договору про надання складських послуг № S-01-12 від 20.04.2012 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" не надало, чим не виконало на думку скаржника вимоги суду.

В відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" зазначає, що 29.11.2014 р. в результаті незаконного проникнення до їх офісу, що знаходиться за адресою: вул. Київська, 24, с. Софіївська Борщагівка, Києво - Святошинський район, Київська область, було викрадено офісну техніку, яка належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" до переліку якої входить Договір про надання складських послуг № S-01-12 від 20.04.2012 р. та Акт приймання-передачі ТМЦ на зберігання від 20.04.2014 р.

Відповідно, вказані вище договір та акт разом з поточною договірною документацією Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС", що знаходились в коробці для ноутбуку, було сприйнято крадіями за ноутбук та вкрадено.

У зв'язку із неможливістю виконати вимоги ухвали Господарського суду Київської області Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" повідомило суд першої інстанції, що не має можливості надати для огляду оригінал Договору про надання складських послуг № S-01-12 від 20.04.2012 р. та Акт приймання-передачі ТМЦ на зберігання від 20.04.2014 р., оскільки дані документи були викрадені. На підтвердження вищезазначеного суду було надано Рішення Києво - Святошинського суду Київської області від 12.01.2015 р. у справі № 369/14529/14-к.

Також скаржник стверджує, що Господарським судом Київської області не було прийнято до уваги Акт від 03.11.2014 р. про відсутність майна Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" на складі, де воно мало б зберігатися відповідно до умов договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" вважає, що зазначені факти порушують норми ч. 2 ст. 959 ЦКУ, де передбачено, що товарний склад зобов'язаний надавати поклажодавцеві можливість оглянути товар або його зразки протягом усього часу зберігання, а якщо предметом зберігання є речі, визначені родовими ознаками, - взяти проби та вжити заходів, необхідних для забезпечення його схоронності.

Варто зазначити, що 17.11.2014 р. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» надійшла позовна заява про розірвання договору на надання складських послуг № S-01-12 від 20.04.2012 р. та компенсації завданих збитків у розмірі 76 248 грн.

З метою перевірки фактів викладених у позовній заяві, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» було проведено інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 18.11.2014 р., у відповідності до якого ТМЦ, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» знаходяться в повній кількості та схоронності.

Листом від 20.11.2014 р. вих. № 57, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» , що станом на 19.11.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» не проводилось жодної спільної з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» документальної звірки обліку ТМЦ, які були передані Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» по вищезазначеному акту, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» не зверталось до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» про надання можливості провести огляд або спільну перевірку ТМЦ.

Згідно інвентаризаційного опису ТМЦ від 18.11.2014 р., проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» , ТМЦ які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» знаходяться в повній кількості та схоронності, яка визначена в Акті приймання-передачі на зберігання ТМЦ від 20.04.2014 р., а обставини викладені у позовній заяві є безпідставними та необґрунтованими.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що 20.11.2014 р., до представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» Чиж С.С. зателефонувала особа, яка представилась юристом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» Лапіним Д.А., та що він має бажання провести огляд товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), що були передані Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» на зберігання згідно Акту №1 приймання-передачі ТМЦ.

Враховуючи вищезазначене, контрагенти домовились провести огляд ТМЦ 21.11.2014 р. о 15:00 на території складу, що знаходиться за адресою: Київська обл.., Києво - Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова 23-ж.

21.11.2014 р. працівник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» Лапін Д.А, з невідомою особою забажав провести огляд та інвентаризацію складських приміщень. З метою встановлення на підставі яких документів діє Лапін Д.А. та особа, яка його супроводжує, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» запропонував вказаним особам надати для огляду довіреність або у відповідності до п. 2.2.2. Договору № S-01-12 від 20.04.2012 р., письмове повідомлення від скаржника до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС», в якому зазначається коло відповідальних співробітників, які будуть мати право підпису на документах між Виконавцем та Замовником, а саме Акту інвентаризації ТМЦ.

В свою чергу, працівник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» Лапін Д.А. та супроводжуюча його особа відмовились надавати будь-які документи, що могли б підтвердити їх повноваження представляти Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР».

Враховуючи вищезазначене, з метою уникнення конфлікту, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» запропонував перенести дату інвентаризації ТМЦ на інший день та час, оскільки йому не пред'явлено жодного документу або листа, який би надав можливість ідентифікувати вказаних вище осіб та пересвідчитись, що вони дійсно є уповноваженими представниками скаржника.

Листом від 27.11.2014 р. вих. №63, керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» звернувся до керівника скаржника з описом події, яка сталась 21.11.2014 р. та повторно повідомив, що огляд, спільну документальну звірку ТМЦ, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» може провести протягом усього часу зберігання, попередньо повідомивши представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» про дату та час приїзду скаржника, який обов'язково буде мати при собі документи, які підтверджують факт того, що дана особа уповноважена представляти інтереси скаржника та документи, що ідентифікують особу.

Листом від 13.01.2015 р. вих. №8 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ЛС» з метою врегулювання відносин, які стали причиню відкриття судового провадження в господарському суді Київської області, запропонувало скаржнику забрати ТМЦ, які були передані на зберігання згідно Договору № S-01-12 від 20.04.2012 р., та Акту приймання-передачі на зберігання ТМЦ від 20.04.2014 р., оплативши в подальшому вартість її зберігання у розмірі 20% від нарахованої суми за весь час зберігання, а саме 1 980,00 грн.

Проте, звернення до скаржника про спільну документальну звірку ТМЦ (визначена в листі від 27.11.2014 р. вих. №63) та пропозиція про надання знижки за зберігання ТМЦ (визначена в листі від 13.01.2015 р. вих. №8) залишились з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР» проігнорованими.

Частиною 2 ст. 951 ЦКУ передбачено, що якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилась настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 957 Цивільного кодексу України визначено, що за договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Згідно ст. 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору (ст. 652 ЦК України).

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" використовує передане йому на зберігання майно у своїй господарській діяльності, що на думку Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР", є порушенням істотних умов договору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, скаржник не надав належних доказів обґрунтування своїх вимог щодо порушення істотних умов договору, що може призвести до його розірвання.

В свою чергу, в відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" зазначає, що згідно з інвентризаційним описом товарно - матеріальних цінностей від 18.11.2014 р. проведеної Товариством з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС", ТМЦ які належать скаржнику знаходяться в повній кількості та схоронності, яка визначена в Акті приймання-передачі на зберігання ТМЦ. Проте, скаржник не навів жодного доводу, доказу який підтвердив би що Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" користується Майном скаржника, чим порушує умови Договору про надання складських послуг № S-01-12 від 20.04.2012 р. та норми ст. 936 ЦК України.

Відповідно до письмових звернень Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" до скаржника від 20.11.2014 р. вих. № 57 та від 27.11.2014 р. вих. № 63, Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" звертався до скражника з повідомленням, що огляд ТМЦ, які належать скаржнику можна провести протягом усього часу зберігання, попередньо повідомивши представника Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" про дату та час приїзду представника Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" (який буде мати при собі документи, які могли б підтвердити, що дана особа уповноважена представляти інтереси скаржника та документ, який ідентифікує відповідну особу).

Варто зазначити, що скражник не навів жодного доводу, доказу, який свідчив би про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" порушує вимоги ч. 2 ст. 959 ЦКУ, яка передбачає можливість поклажедавцеві оглядати товар або його зразки протягом усього часу зберігання. Скаржник не навів жодного факту чи доказу того, що речі, які були передані ним на зберігання пошкоджені, їх якість змінилась і вони не можуть бути використані за первісним призначенням у зв'язку із чим у поклажедавця виникає право відмовитись від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ЛС" з вимогою про видачу товарно-матеріальних цінностей, що були передані на зберігання згідно договору.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про розірвання договору про надання складських послуг № S-01-12 від 20.04.2012, є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" було заявлено вимогу про стягнення 76 248,16 грн грошової суми завданих збитків як наслідок розірвання договору.

Згідно ч.ч. 2, 3 та 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Враховуючи вищевикладене та те, що суд відмовив у задоволенні вимоги про розірвання договору про надання складських послуг № S-01-12 від 20.04.2012, господарський суд Київської області дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 76 248,16 грн грошової суми завданих збитків як наслідок розірвання договору, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2015 р. у справі № 911/4853/14.

Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм законодавства, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги чи скасування рішення у суду не вбачається.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2015 р. у справі № 911/4853/14 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮНІТРАНС ОПЕРАТОР" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2015 р. у справі № 911/4853/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/4853/14 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

Р.І. Самсін