КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа№ 910/27368/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання Д'яковій Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: Медвідь О.І. - дов. від 25.12.2014 № 14/1041

від позивача: Кобець Р.Ю. - дов. від 02.01.2015 № ГН-14-Ю

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015.

у справі № 910/27368/14 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу, в розмірі 5 797, 40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 у справі № 910/27368/14 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу, в розмірі 5 797, 40 грн. задоволено в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позов задоволено,через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду має бути скасоване.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Самсіна Р.І., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2015 у складі суддів: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Гончаров С.А.,

Самсін Р.І., прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 21.04.2015.

30.03.2015 та 08.04.2015 до відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли відзиви на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 21.04.2015 представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі з урахуванням відзивів поданих під час апеляційного провадження, просив рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 21.04.2015 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзивів поданих на апеляційну скаргу та просив рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" та Гусарським Костянтином Миколайовичем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1-04 від 01.10.2013 (далі Договір страхування), згідно з умовами якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля "Fiat Nuova Doblo", реєстраційний номер АМ 8399 ВН.

У відповідності до Договору страхування позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Як передбачено ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

19.11.2013 о 09 год 10 хв. громадянин Заїка Юрій Петрович, на 43 км. + 700 м. автодороги Київ-Знамянка, керуючи автомобілем "Opel Vectra", державний номерний знак АІ 4708 ВХ, при виконанні розвороту, виконуючи маневр не зайняв крайне ліве положення, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "Fiat Nuova Doblo", державний номерний знак АМ 8399 ВН, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Відповідно до постанови Обухівського районного суду Київської області від 25.11.2014 у справі №372/5623/13-п Заїку Юрія Петровича, за здійснення вказаного ДТП, було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи страхувальник завчасно повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 19.11.2013 та просив виплату страхового відшкодування здійснити відповідно до листа банка (Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" від 14.01.2014 № 16.1-05/4122), про що свідчить заява про виплату страхового відшкодування від 21.11.2013.

З рахунку № РАСС078846 від 24.11.2013 виставленого Фізичною особою-підприємцем Аваєвим Дмитром Анатолійовичем вбачається що фактичні відновлювальні ремонтні роботи застрахованого позивачем автомобіля були здійсненні на суму 29 231, 83 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі звіту №5194-70 від 23.01.2014, позивачем погоджена сума страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 19.11.2013 у вигляді Дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 27 395, 45 грн.

У відповідності до страхового акту № 459-02 від 27.01.2014, позивач узгодив здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору № 1-04 від 01.10.2013, в розмірі 27 395, 45 грн., шляхом перерахування коштів Публічному акціонерному товариству "Ідея Банк" (відповідно до умов договору про визначення вигодонабувача).

Відповідно до листа №16.1-05/4122 від 14.01.2014 Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" повідомило Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" про необхідність здійснення на виплати страхового відшкодування Гусарського Констянтина Миколайовича на р/р ПАТ "Ідея Банк", у зв'язку із існуванням непогашеної заборгованості останнього згідно кредитного договору №910.18872 від 15.10.2012.

Згідно платіжного доручення №1019 від 27.01.2014 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" здійснило виплату страхового відшкодування за договором на суму 27 395, 45 грн. (без ПДВ, оскільки в зазначеному платіжному дорученні відсутня графа розрахунку суму, яка б включала в себе ПДВ).

Також в матеріалах справи міститься "Отчету об оценке колесного транспортного средства №14/1/62/601706" від 04.02.2014, розробленого ФОП Прохоровим Костянтином Миколайовичем, відповідно до якого сума відновлювального ремонту застрахованного позивачем автомобіля склала 23 697, 93 грн.

03.04.2014 позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою вих. № 1355 від 03.04.2014 про виплату страхового відшкодування до 03.05.2014 за наслідками ДТП, що сталося 19.11.2013, в розмірі 27 395, 45 грн. відповідно до платіжного доручення №1019 від 27.01.2014 на суму 27 395, 45 грн., надісланого на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням № 832.

Згідно довідки №11 від 29.11.2014, позивач підтвердив факт оплати 28.07.2014 від відповідача суму коштів в розмірі 21 598,41 грн. (без ПДВ).

З огляду на викладене позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в сумі 5 797,40 грн. (27 395, 45 грн. - 21 598,41 грн. = 5 797,40 грн.)

Як визначено ст. 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток в межах суми 27 395,45 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування).

У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, з вищевказаних норм вбачається, що у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи, вина фізичної особи Заїки Юрія Петровича. встановлена у судовому порядку, а відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом "Opel Vectra", державний номерний знак АІ 4708 ВХ застрахована відповідачем на підставі Полісу №АС/4042961.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як встановлено п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як передбачено ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003р., відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що вартість ремонту застрахованого позивачем автомобіля склала 29 231,83 грн., що підтверджується рахунком №РАСС078846 від 24.11.2013 виставленим Фізичною особою-підприємцем Аваєвим Дмитром Анатолійовичем.

Також слід зазначити що між Гусарським К.Н. та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО", відповідно до звіту №5194-70 від 23.01.2014, погоджена сума страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 19.11.2013 у вигляді ДТП , в розмірі 27 395, 45 грн.

В той же час, як наголошує на тому Вищий господарський суд України у своїх постановах при розгляді справ даної категорії, (постанови від 23.08.2011 у справі №42/92, від 07.08.2012 у справі №2/22, від 01.03.2011 у справі №47/372) звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Отже, позивачем на підставі платіжного доручення №1019 від 27.01.2014 виплачено страхове відшкодування в сумі 27 395,45 грн.

Враховуючи все вищевикладене, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, згідно зі ст. ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до Довідки від 29.11.2014 № 14 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" підтвердила факт оплати Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" суму коштів у розмірі 21 598,41 грн.

Отже, беручи до уваги все вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 5 797,40 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 в справі № 910/27368/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2014 у справі № 910/27368/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 у справі № 910/27368/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/27368/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Гончаров

Р.І. Самсін