РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Справа № 918/42/15

Головучої судді Гудак А.В.

судді Сініцина Л.М.

судді Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Лукащик Г.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро"

на рішення господарського суду Рівненської області від 10.03.15 р.

у справі № 918/42/15 (суддя Бережнюк В.В. )

за позовом Фізична особа - підприємець ОСОБА_2

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро"

про стягнення боргу в сумі 178 978 грн. 12 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області у справі №918/42/15 від 10.03.15р. позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що постановою РАГС від 19.02.2014 р. №5019/1661/12 встановлено, що акти виконаних робіт між сторонами були підписані 11.08.2011 р. та 31.08.2011 р., відповідно, з урахуванням положень пункту 3.1 Договору, кінцевим днем оплати виконаних робіт по акту № 14 від 11.08.2011року є 14.08.2014 р., а по акту № 633 від 31.08.2011року - 03.09.2014 р. Станом на 10 березня 2015 року докази погашення боргу у сумі 155755,04 грн. сторонами не надані. Покликаючись на ст.625 ЦК України позивач нарахував 2 246 грн. 08 коп. - 3% річних та 20977 грн. 00 коп. - інфляційних втрат (розрахунок на арк.с. 27-29). Надані суду розрахунки заборгованості перевірено та визнано правильними. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 178 978 грн. 12 коп. (155 755 грн. 04 коп. + 2 246 грн. 08 коп. + 20 977 грн. 00 коп.).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 10.03.15р. у справі 918/42/15 в частині нарахування інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо визнання повністю позовних вимог позивача представником відповідача, так як представник відповідача дійсно визнав існування між сторонами спірних відносин та за договором від 20.07.2012 року № 20/07/11 однак не визнав нарахування позивачем інфляційних втрат. Сума інфляційних втрат, нарахована позивачем в сумі 20977,00 грн. не відповідає фактичним обставинам справи та є значно завищеною. У рішенні суду немає жодного посилання щодо мотивів чи доказів правильності нарахування позивачем інфляційних втрат. Отже, вказане вище свідчить про неповне, необ"єктивне з"ясування судом обставин справи , внаслідок чого судом першої інстанції зроблено хибних висгновок, що в свою чергу призвело до винесення необ"єктивного та незаконного рішення у справі, яке на нашу думку в оскаржуваній частині має бути скасовано та прийняте в цій частині нове про відмову у позові.

Позивач не скористався правом подачі письмового відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

Представник позивача в судове засідання 29.04.2015р. не з'явився, про час, день та місце слухання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання 29.04.2015р. не з'явився, однак направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 (із змінами і доповненнями) (далі - Постанова Пленуму), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Також, слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна особа. Так, юридичну особу за посадою може представляти її керівник. Інші особи, які є штатними працівниками юридичної особи, можуть бути її представниками, якщо вони діють у межах, визначених законодавством чи установчими документами юридичної особи.

Частиною 3 ст.28 ГПК України визначено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Таким чином, зазначений у клопотанні представник є не єдиною особою, що має право представляти інтереси товариства в суді.

Поряд з цим, віповідно до абзацу 2 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 (із змінами і доповненнями) (далі - Постанова Пленуму), господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Однак, позивачем не надано суду доказів неможливості заміни представника, який бере участь у іншому судовому засіданні, іншим представником.

Крім того, Стаття 22 ГПК України, на яку посилається скаржник, вважаючи свої права порушеними, визначає: сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Водночас, у відповідності до ч. 3 тієї ж ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Проте, у даному випадку, скаржником не реалізовано своїх прав як відповідача по справі, зокрема, щодо подачі письмових доказів (ст.33 ГПК України).

Судова колегія зазначає, що метою судового представництва є необхідність забезпечення реалізації процесуальних прав осіб, які беруть участь у справі та зауважує, що відповідач мав можливість здійснити повний та професійний судовий захист своїх інтересів не лише направивши представника товариства в засідання суду (з урахуванням положень ст.28 ГПК України) для надання усних пояснень, а й підготувавши письмові пояснення по суті спору та надавши (за наявності) відповідні письмові докази у спростування позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія відмовляє у задоволенні вказаного клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін та за наявними в матеріалах справи доказами.

Рівненський апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 10.03.15р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

20.07.2011 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - виконавець, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро" (надалі - замовник, відповідач, апелянт) укладено договір № 20/07/11 на виконання агротехнічних робіт (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого предметом даного договору є виконання наступних робіт:

1. збирання пшениці;

2. збирання ячменю;

3. збирання соняшника;

4. збирання кукурудзи4

5. збирання ріпаку;

6. збирання сої;

7. збирання гірчиці;

8. інші роботи;

9. автопослуги;

10. послуги пресу .

За змістом п.3 Договору вартість робіт по збиранню пшениці становить: 150 га - 400 грн. за 1 га, решта - 350 грн. за 1 га.

Згідно п.3.1 Договору, розрахунок за надані виконавцем послуги здійснюються замовником на протязі 1100 днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

11.08.2011 року між ФОП ОСОБА_2 та ТзОВ "Фаворит-Агро" було складено акт надання послуг № 14, згідно якого виконавець, на підставі договору, провів роботи по обмолоту пшениці на загальну суму 113025,00 грн., який підписано сторонами та скріплено печаткою відповідача /т.1, а.с.10-11/.

Вказаний акт містить посилання на договір, однак без зазначення номеру та дати останнього. Проте, поскільки предметом договору № 20/07/11 є виконання агротехнічних робіт, а згідно даного акту виконавець, на підставі договору, провів роботи по обмолоту пшениці, та з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування між сторонами іншого договору щодо виконання агротехнічних робіт в цей період. Окрім того, у даному акті вартість робіт по обмолоту пшениці на 150 га визначено, виходячи з 400 грн. за 1 га, а решта 151,50 га, виходячи з 350,00 грн. за 1 га, що відповідає умовам п.3 Договору. А тому місцевий господарський суд вірно визнав акт надання послуг № 14 від 11.08.2011 року належним доказом виконання ТзОВ "Фаворит-Агро" робіт згідно договору № 20/07/11 від 20.07.2011 року.

31.08.2011 року між ФОП ОСОБА_2 та ТзОВ "Фаворит-Агро" складено акт надання послуг № 633, відповідно до якого виконавець на підставі договору № 20/07/11 від 20.07.2011 року, провів роботи по перевезенню пшениці та зерна на загальну суму 97730,04 грн., який підписаний сторонами та скріплено печаткою відповідача /т.1, а.с.12/.

Отже, на виконання п.1.1 Договору, ФОП ОСОБА_2 надано ТзОВ "Фаворит-Агро" послуги на загальну суму 210 755,04 грн.

На виконання п.3.1 Договору ТзОВ "Фаворит-Агро" оплачено роботи на суму 55000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями:

- № 1476 від 15.05.2012 року на суму 20000,00 грн. /т.1, а.с.120/;

- № 203 від 22.12.2011 року на суму 10000,00 грн. /т.1, а.с.121/;

- № 6 від 04.01.2012 року на суму 5000,00 грн. /т.1, а.с.122/;

- № 1598 від 22.05.2012 року на суму 20000,00 грн. /т.1, а.с.123/.

Таким чином, ТзОВ "Фаворит агро" відповідно п.3.1 Договору не оплачено вартість наданих згідно Договору послуг на суму 155 755,04 грн. (210 755,04 грн. - 55 000,00 грн.).

Даний факт встановлено постановою Рівннського апеляційного господарського суду від 19.02.2014 року у справі № 5019/1661/14 за позовом фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит агро" про стягнення 155755,04 грн. заборгованості по актах надання послуг № 14 від 11.08.2011року, № 633 від 31.08.2011року та 89,37 грн. 3 % річних (копія рішення є в матеріалах справи). Відповідно до частини 2 статті 35 ГПК України, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову під час вирішення інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Окрім того, даного постановою встановлено, що 23.08.2012 року позивач направив на адресу відповідача лист з вимогою оплатити борг за надані послуги у розмірі 155 755,04 грн., посилаючись на те, що надані послуги надавались відповідачу не по договору № 20/07/11, а відповідно попередніх домовленостей /т.1, а.с.13-15/. Вказана вимога залишена відповідачем без реагування.Як встановлено судом, згідно вказаних актів позивачем виконувалися роботи на підставі договору № 20/07/11 на виконання агротехнічних робіт від 20.07.2011року.

Пунктом 3.1 договору № 20/07/11 від 20.07.2011 року визначено, що розрахунок за надані виконавцем послуги здійснюються замовником на протязі 1100 днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

Акти сторонами були підписані 11.08.2011 року та 31.08.2011 року, відповідно, з урахуванням положень пункту 3.1 Договору, кінцевим днем оплати виконаних робіт по акту №14 від 11.08.2011року є 14.08.2014 р., а по акту № 633 від 31.08.2011року - 03.09.2014 р.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 23 січня 2015 року звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро" про стягнення 191 763 грн. 39 коп. заборгованості за Договором на виконання агротехнічних робіт №20/07/11 від 20.07.2011 р., з яких 155 755 грн. 04 коп. - основний борг, 3855 грн. 13 коп. - 3% річних, 32 153 грн. 22 коп. - інфляційні втрати.

Зокрема, позивачем нараховано 3% річних за період з 15.08.14 по 23.01.2015 року на суму 155755,04 грн., що становить 2050,08 грн.; з 04.09.2014 року по 23.01.2015 року на суму 155755,04 грн., що становить 1805,05 грн. та інфляційні втрати по акту № 14 від 11.08.2011 року за період серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року з суми 155755,04 грн.; по акту № 63 від 31.08.2011 року за період вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року з суми 155755,04 грн., що становить 32153,22 грн.

23.02.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 155 755 грн. 04 коп. - основного боргу, 2 246 грн. 08 коп. - 3% річних, 20 977 грн. 00 коп. - інфляційних втрат, всього 178 978 грн., зокрема 3% річних за період з 15.08.2014 року по 19.02.2015 року на суму 58025,00 грн. (акт № 14 від 11.08.2011 року), що становить 896,60 грн.; 3% річних за період з 04.08.2014 року по 19.02.2015 року на суму 97730,04 грн., що становить 1349,48 грн.( акт № 633 від 31.08.2011 року); інфляційні втрати за серпень, вереснь, жовтень, листопад, грудень 2014р., січень 2015р. в сумі 8184,82 грн. (акт № 14 від 11.08.2011 року на сум 58025,00 грн.); інфляційні втрати за вересень, жовтень, листопад, грудень 2014р., січень 2015р. в сумі 12792,18 грн. ( акт № 633 від 31.08.2011 року на сум 97730,04 грн.) ( а.с.27-а.с.29).

Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

У відповідності до част.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (част.1 ст.628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Позивач ФОП ОСОБА_2 підставою позову визначив акти надання послуг № 14 від 11.08.2011р. та № 633 від 31.08. 2011 року.

Як встановлено судом, згідно вказаних актів позивачем виконувалися роботи на підставі договору № 20/07/11 на виконання агротехнічних робіт від 20.07.2011року.

Пунктом 3.1 договору № 20/07/11 від 20.07.2011 року визначено, що розрахунок за надані виконавцем послуги здійснюються замовником на протязі 1100 днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

Акти сторонами були підписані 11.08.2011 року та 31.08.2011 року, відповідно, з урахуванням положень пункту 3.1 Договору, кінцевим днем оплати виконаних робіт по акту № 14 від 11.08.2011року є 14.08.2014 р., а по акту № 633 від 31.08.2011року - 03.09.2014 р

Доказів сплати боргу відповідач суду не подав.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тобто метою такого майнового захисту є компенсація втрат за увесь період користування чужими грошовими коштами, оскільки саме такий період прямо передбачений нормами ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем нараховано до стягнення 2 246 грн. 08 коп. - 3% річних та 20977 грн. 00 коп. - інфляційних втрат згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с. - 27-29).

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, заявлених позивачем (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), встановив, що поданий розрахунок є невірним, зокрема:

- серпень 2014р. - на суму 58025,00 грн. - 464,00 грн;

- вересень 2014р. - на суму 58025,00 грн. - 1682,72 грн.;

- жовтень 2014р. - на суму 58025,00 грн. - 1392,60 грн.;

- листопад 2014р. - на суму 58025,00 грн. - 1102,47 грн.;

- грудень 2014р. - на суму 58025,00 грн. - 1740,75грн.;

- січень 2015р. - на суму 58025,00 грн. - 1798,84 грн.;

- лютий 2015р. - на суму 58025,00 грн. - 3075,32 грн.;

- серпень 2014р. - на суму 97730,04 грн. - 781,84 грн.;

- вересень 2014р. - на суму 97730,04 грн. - 2834,70 грн.;

- жовтень 2014р. - на суму 97730,04 грн. - 2345,42 грн.;

- листопад 2014р. - на суму 97730,04 грн. - 1856,87 грн.;

- грудень 2014р. - на суму 97730,04 грн. - 2931,90 грн.;

- січень 2015р. - на суму 97730,04 грн. - 3029,63 грн.;

- лютий 2015р. - на суму 97730,04 грн. - 4886,50 грн.

Таким чином, розмір інфляційних втрат становить 28824,79 грн.

Однак, позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 20 977,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, підлягають до стягенення інфляційні втрати в розмірі заявленому позивачем, що становить 20 977,00 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних заявлених позивачем, колегія суддів апеляційної інстнції вважає їх правильними та обгрунтованими, а тому погоджується з висновком місцевого суду щодо стягнення з відповідача 3% в розмірі 2 246 грн. 08 коп.

Проаналізувавши наведені вище правові норми та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро" 155 755 грн. 04 коп. - основного боргу, 2 246 грн. 08 коп. - 3% річних, 20 977 грн. 00 коп. - інфляційних втрат, всього 178 978 грн. 12 коп., підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на законі та договорі, тому підлягають задоволенню.

Скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

З огляду на викладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро" сплатило судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме 1789 грн. 78 коп, замість 913 грн. 50 коп.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги пункту 1 частин 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне повернути апелянту надлишково сплачену суму судового збору, що становить 876 грн. 28 коп.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 10.03.2015 року по справі №918/42/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро" - без задоволення.

2. Ухвалою суду повернути з Державного бюджету України апелянту - Товариству з обмеженою відповідальністю "Фаворит-Агро" надмірно сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 876 грн. 28 коп.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

4. Справу №918/42/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуюча суддя Гудак А.В.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Олексюк Г.Є.