РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р. Справа № 918/52/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ракурс Рівне" на рішення господарського суду Рівненської області від 25.02.2015 р. у справі №918/52/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ракурс Рівне"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Друк Волині"

про стягнення 146000 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Бакун Р.А.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальність "Ракурс Рівне" звернулось до місцевого господарського суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Друк Волині" про стягнення 146000 грн. збитків.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 25.02.2015 року (суддя Романюк Р.В.) в позові відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що на виконання умов договору №20 від 03.01.2013 року відповідач здійснив друк газети "Рівне Ракурс" №40 від 03.10.2013 року та за видатковою накладною №Т-000738 від 03.10.2013 року передав весь наклад уповноваженій особі позивача без будь-яких зауважень стосовно її кількості, якості чи строків виготовлення. З огляду на вказане, а також те, що позивачем не доведено сукупності всіх елементів цивільного правопорушення, необхідних для притягнення відповідача до відповідальності, визначеної ст.ст. 224, 225 ГК України, ст. 1166 ЦК України, суд визнав позовні вимоги необґрунтованими.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову. Апелянт, зокрема, зазначає, що отримання позивачем згідно видаткової накладної №Т-000738 від 03.10.2013 року та довіреності від 03.10.2013 року тиражу газети, не підтверджує відсутність в нього будь-яких зауважень, оскільки претензія щодо строків виходу тиражу була заявлена одразу після отримання видання, у підтвердження чого посилається на лист №03.102013 від 03.10.2013 року. Крім того, вказує на те, що розірвання ТОВ "Західенергоресурс" в односторонньому порядку договору №20 від 20.09.2013 року зумовлене саме затримкою відповідачем друку тиражу, внаслідок чого збитки позивача становлять 146000 грн.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Рівненської області від 25.02.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. У відзиві вказує на те, що укладений між сторонами договір №20 від 03.01.2013 року не містить жодних строків передачі готового віддрукованого матеріалу позивачу. Оскільки тираж був переданий ТОВ "Ракурс Рівне" у день звернення замовника та враховуючи приписи ч. 4 ст. 612 ЦК України, вважає, що прострочення боржника не настало. Також, звертає увагу апеляційного суду на те, що у відповідності до п. 4.3 договору із вимогою про сплату замовнику 50% вартості нереалізованого тиражу за порушення графіку випуску газети, що призвів до несвоєчасної доставки газети споживачам, позивач не звертався.

Представник позивача на розгляд справи до суду не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки з 27.04.2015 року по 29.04.2015 року директор та юрисконсульт ТОВ "Ракурс Рівне" перебуватимуть у терміновому відрядженні, на підтвердження чого подано копію відповідного наказу №04 від 24.04.2015 року.

Колегія суддів з приводу заявленого клопотання звертає увагу на те, що ст. 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що чинним законодавством не обмежено коло осіб, які можуть представляти інтереси сторони у господарському процесі та з огляду на те, що явка представників сторін обов'язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2013 року ТОВ "Ракурс Рівне" (замовник) та ТОВ "Друк Волині" (виконавець) уклали договір на друк та виготовлення газети №20, згідно п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе обов'язки на виконання монтажу, текстових діапозитивів та діапозитивів ілюстрацій, фотовиводу, виготовлення друкарських форм, друкування (поліграфічні послуги) офсетним способом на власному газетному папері, або папері замовника, газети "Рівне-Ракурс", що виходить один раз на тиждень, день друку - середа (далі - договір) (а.с. 7-9).

Пунктом 2.1.1 договору визначено, що виконавець зобов'язується друкувати газету у терміни, обумовлені графіком випуску газет, за якістю, яка відповідає галузевим стандартам.

За приписами п. 2.1.2 договору виконавець взяв на себе обов'язок виконувати роботу з випуску газети з виконанням окремих процесів (набір, верстка, правка, друк, фотовивід, брошурування, здача в експедицію) згідно заявки замовника.

У свою чергу, п. 2.2.1 договору передбачено, що замовник зобов'язується замовлення на друк тиражів подавати у день виходу видання у вигляді письмової заявки з вказанням тиражу, обсягу і фарбовості на кожен номер газети.

При цьому, п. 2.2.2 договору визначено обов'язок позивача своєчасно подавати відповідачу оригінал-макет, а саме: середа о 17:00 год.

Згідно із п.3.1 договору замовник провадить оплату згідно рахунків-фактур. Вартість поліграфічних робіт замовник оплачує виконавцю за цінами, що діють на період виготовлення тиражів газет згідно калькуляції з врахуванням вартості паперу друкарні або паперу замовника, термін оплати 3 (три) банківські дні після отримання номеру газети.

Відповідно до п. 7.1 договору даний договір набуває чинності з моменту підписання і діє до його зміни чи припинення дії кожною із сторін.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на виконання умов договору 03.10.2013 року відповідач здійснив друк газети "Рівне Ракурс" №40 та за видатковою накладною №Т-000738 від 03.10.2013 року передав весь наклад директору ТОВ "Рівне Ракурс" Конєву В.Л., повноваження якого підтверджено довіреністю №42 від 03.10.2013 року.

У той же час, в обґрунтування свого позову ТОВ "Ракурс Рівне" вказало на порушення ТОВ "Друк Волині" договірних зобов'язань в частині здійснення друку випуску газети "Рівне-Ракурс" №40 у четвер - 03.10.2013 року, а не у середу, що спричинило затримання її розповсюдження та призвело до розірвання договору №20 від 20.09.2013 року, укладеного з ТОВ "Західенергоресурс". Відтак, позивач, вважає, що йому завдано збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 146000 грн.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції з врахуванням положень п. 2.2 договору, виходив з того, що за відсутності заявки позивача, останнім не доведено порушення відповідачем строків друку газети.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

У силу ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічні норми містять ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України.

Отже, для правильного вирішення спору, пов'язаного з відшкодуванням збитків, належить встановити складові цивільного правопорушення: неправомірність поведінки, розмір заподіяних збитків, зв'язок між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками, вину особи, що заподіяла збитки.

Відтак, саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Як вбачається із змісту договору, обов'язку відповідача по здійсненню друку газети, що виходить один раз на тиждень, день друку - середа (п. 1.1, п. 2.1.1 договору) кореспондується обов'язок позивача своєчасно, а саме в середу о 17:00 год. подати письмову заявку з інформацією про тираж, обсяг і фарбованість на кожен номер газети та оригінал-макет цієї газети (п. 2.2.1, п. 2.2.2 договору).

За таких обставин, як обґрунтовано врахував суд першої інстанції, за погодженими сторонами умовам договору, поліграфічна продукція може бути виготовлена ТОВ "Друк Волині" лише після того, як від ТОВ "Ракурс Рівне" отримано відповідне письмове замовлення та власний оригінал - макет.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У той же час, ч. 4 ст. 612 ЦК України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Вирішуючи спір, колегія суддів звертає увагу на те, що умовами договору настання обов'язку відповідача здійснити друк газети, поставлено в залежність, зокрема, від отримання від позивача заявки та оригіналу-макету цієї газети. Відтак, за відсутності у матеріалах справи доказів, які б свідчили, що ТОВ "Ракурс Рівне" заявку на друк подало ТОВ "Друк Волині" раніше ніж 03.10.2013 року, здійснення відповідачем друку газети саме 03.10.2013 року та передача вказаної поліграфічної продукції замовнику в той же день, зумовлене простроченням саме позивача, оскільки до вказаної дати відповідач не міг виконати свій обов'язок, з огляду на що колегія суддів дійшла висновку, що прострочення боржника не настало.

При цьому, лист позивача №03/10 від 03.10.2013 року, в якому останній просив повідомити причини, з яких затримується друк газети "Рівне Ракурс" №40 не містить інформації про дату та час подання оригіналу - макету та заявки замовником, за відсутності яких неможливо встановити вини відповідача у простроченні виконання зобов'язання.

Лист-відповідь ТОВ "Друк Волині" №03.102013р. свідчить про технічну затримку випуску друкованого видання у межах одного дня - 03.10.2013 року, що у свою чергу не спростовує вказаного висновку суду апеляційної інстанції.

Крім того, як вбачається із змісту позовної заяви завдані збитки у формі упущеної вигоди, ТОВ "Ракурс Рівне" обґрунтовує затриманням розповсюдження газети №40 "Рівне-Ракурс", внаслідок чого ТОВ "Західенергоресурс" в односторонньому порядку розірвало договір №20 від 20.09.2013 року, а позивач недоотримав кошти за цією угодою в сумі 146000 грн.

Статтею 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

20.09.2013 року ТОВ "Ракурс Рівне" та ТОВ "Західенергоресурс" уклали договір про надання послуг №20, згідно п. 1.1 якого в порядку та на умовах, передбачених цим договором, позивач прийняв зобов'язання надати ТОВ "Західенергоресурс" своєчасно та в повному обсязі інформаційні послуги чи послуги з розміщення реклами у друкованому виданні газети "Об'ява" та газеті "Рівне Ракурс", що розповсюджується у м. Рівне.

Відповідно до п. 3.1 договору від 20.09.2013 року розміщення реклами проводиться згідно заявок замовника.

У п.3.2 договору від 20.09.2013 року сторони домовились, що ціна послуг є договірною та узгоджується сторонами у заявках замовника, які є невід'ємними частинами цього договору.

Загальна вартість договору становить 150000 грн. (п. 3.3 договору від 20.09.2013 року).

Апеляційним судом встановлено, що 29.09.2013 року ТОВ "Західенергоресурс" подало ТОВ "Ракурс Рівне" заявку на розміщення рекламної інформації у вигляді статті у газеті "Рівне-Ракурс" №40 від 03.10.2013 року (а.с. 73) та 30.09.2013 року оплатило 4000 грн. за розміщення інформаційного матеріалу, що підтверджується банківською випискою по рахунку ТОВ "Західенергоресурс" (а.с. 12).

03.10.2013 року ТОВ "Ракурс Рівне" та ТОВ "Західенергоресурс" підписали акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0000282 та засвідчили, що позивачем були проведені роботи по розміщенню інформаційного матеріалу в газеті "Рівне-Ракурс" №40, вартість робіт 4000 грн. та вказали на те, що сторони претензій одна до одної не мають (а.с. 32).

Поряд з тим, 07.10.2013 року ТОВ "Західенергоресурс" надіслало ТОВ "Ракурс Рівне" повідомлення про розірвання договору №727, оскільки останнє порушило умови договору №20 від 20.09.2013 року, а саме: випустило інформаційний матеріал не 03.10.2013 року, а 04.10.2013 року, коли матеріал був уже не актуальний.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки 03.10.2013 року представник ТОВ "Західенергоресурс" підписав акт здачі-прийняття робіт №ОУ-0000282 без жодних претензій, чим згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" засвідчив факт належного здійснення господарської операції по розміщенню інформаційного матеріалу в газеті "Рівне-Ракурс" №40, відсутній причинний зв'язок між діями ТОВ "Друк Волині" та припиненням 07.10.2013 року договірних відносин між позивачем та ТОВ "Західенергоресурс".

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення відповідачем взятого на себе договором №20 від 03.01.2013 року зобов'язання в частині своєчасного друку газети №40 "Рівне-Ракурс", з огляду на що колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, у відповідності до матеріалів справи та чинного законодавства дійшов правильного висновку про відмову у позові.

У той же час, апеляційний суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, як на підставу для відмови в позові, на п.4.3 договору, за яким за порушення виконавцем графіку випуску газети, що призвів до несвоєчасної доставки газети споживачам, він сплачує замовнику 50% вартості нереалізованого тиражу (при умові пред'явлення цього тиражу в триденний строк), оскільки вказане положення договору не позбавляє права позивача на звернення до суду із позовом про стягнення збитків у спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України.

Надані відповідачем довіреності №40 від 18.09.2013 року, №41 від 26.09.2013 року, №43 від 09.10.2013 року, №44 від 16.10.2013 року та видаткові накладні №Т-000698 від 19.09.2013 року, №Т-000715 від 26.09.2013 року, №Т-000753 від 10.10.2013 року, №Т-000775 від 17.10.2013 року не є належними доказами, оскільки стосуються взаємовідносин сторін поза межами заявленого періоду та не містять інформації про виконання чи невиконання ТОВ "Друк Волині" договірного зобов'язання в контексті спірних правовідносин.

Крім того, положення укладеного ТОВ "Ракурс Рівне" договору комісії №94-440 від 28.12.2012 року на реалізацію періодичних видань з Рівненською дирекцією УДППЗ "Укрпошта" та договору комерційного представництва від 03.01.2013 року з ТОВ "Видавнича Група Ракурс" не входять в предмет доказування у даній справі, оскільки відповідач їх стороною не виступав, що зумовлює відсутність виникнення у нього прав та обов'язків за ними.

Колегія суддів вважає доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 25.02.2015 р. у справі №918/52/15 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ракурс Рівне" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

3. Справу №918/52/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.