номер провадження справи 27/55/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015 Справа № 908/1409/15-г

За позовом: Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600 м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108)

до Публічного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500 Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1)

про стягнення 53 778 грн. 00 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Білоножко Г.С., дов. № 38 від 01.01.2015р.

від відповідача: Мороз Є.О., дов. № 09-18/4200/2 від 31.12.2014р.

Державне підприємство "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", Донецька область, м. Маріуполь про стягнення 53 778 грн. 00 коп. штрафу за неправильно зазначений код вантажоодержувача.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., автоматичним розподілом справ між суддями від 04.03.2015р., справу № 908/1409/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", якщо місцевий господарський суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то заява подається до господарського суду за територіальною підсудністю судових справ

Відповідно до розпорядження Вищого господарського суду України від 08.09.2014р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ", у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014 р. № 8-4166/14 та від 29.08.2014р. № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції", статтею 34 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що розгляд господарських справи, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється зокрема: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Ухвалою суду від 05.03.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1409/15-г, присвоєно справі номер провадження 27/55/15 та призначено судове засідання на 06.04.2015р.

Ухвалою суду від 06.04.2015р. розгляд справи відкладався на 28.04.2015р., на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання представників позивача та відповідача.

У судовому засіданні 28.04.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві. Просить суд стягнути з відповідача 53 778 грн.00 коп. штрафу за неправильно зазначений код вантажоодержувача.

Відповідач у судовому засіданні 28.04.2015р. підтримав свої заперечення на позовну заяву, викладені у письмовому відзиві (міститься в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально - правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб'єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що у серпні 2014 року зі станції Сартана Донецької залізниці Публічне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» здійснило групову відправку 6 вагонів (надалі-вагони), згідно накладної № 52184256 на станцію Дніпродзержинськ Придніпровської залізниці, одержувач вагонів - ТОВ «Металополіс».

На вищевказане відправлення вагонів відправник надав станції навантаження Сартана

Донецької залізниці заповнену накладну. У даному документі, представником відправника в

графі 4 «Одержувач» та графі 5 «Код одержувача» було зазначено: найменування одержувача (графа 4) - ООО Металлополис, адреса одержувача (графа 4) - 51925 м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 16-4, код одержувача (графа 5) - 3358.

03.09.2014р. по прибутті відправки № 52184256 на станцію призначення Дніпродзержинськ Придніпровської залізниці було виявлено, що вказаний відправником чотирьохзначний код одержувача 3358 не відповідає чотирьохзначному коду одержувача ТО В «Металополіс».

04.09.2014р зі станції відправлення Сартана на станцію призначення Дніпродзержинськ надійшла телеграма № НР 12 від 03.09.2014р., щодо виправлення коду одержувача у накладній № 52184256.

На підставі телеграми № НР 12 від 03.09.2014р. та договору «Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги» на станції призначення Дніпродзержинськ Придніпровської залізниці у накладній № 52184256 зроблено виправлення коду одержувача на вірний: з 3358 на 5924.

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу був засвідчений актом загальної форми № 241 від 03.09.2014р.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 року № 273/96-ВР, законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Аналогічний припис містить ст. 307 ГК України.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 2 Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

В ст. 5 Статут залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Статут залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Ст. 23 Статут залізниць України та «Правилами перевезень вантажів» затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р., а саме «Правилами оформлення перевізних документів», передбачено що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно Правил перевезення вантажів, розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів" затверджених Наказ Міністерства транспорту України 21.11.2000 N 644 та Зареєстрованов Міністерстві юстиції України 24 червня 2011 р. за N 765/19503, Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, в тому числі графу "Одержувач" та в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адресу та його код. Правильність внесених у накладну відомостей представник відправника підтверджує своїм підписом. Так, у вказаній накладній, правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника.

Враховуючи вищезазначене, саме на відправника покладається обов'язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість, до укладання договору перевезення, перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ. Таким чином, відправник зобов'язання належним чином не виконав.

Як передбачено п. 2.3 «Правил оформлення перевізних документів», правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Статут залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Ст. 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про залізничний транспорт», розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Згідно з ст. 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Таким чином, складений станцією Дніпродзержинськ Придніпровської залізниці акт загальної форми № 241 є підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним коду одержувача.

Згідно п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу від 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві Юстиції України від

24.11.2000р. за № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначений у накладній масу вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту, а саме у п'ятикратному розмірі від провізної плати. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за всі наслідки, які виникли.

Відповідно до роз'яснення Президії Вищого Господарського суду України від 29.05.2002р. за № 04-5/601 (зі змінами та доповненнями), щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Суд приходить до висновку про невірне зазначення відповідачем у залізничній накладній № 52184256 коду одержувача.

Враховуючи вищевикладене, розмір нарахованого штрафу, згідно з розрахунком складає 53 778 грн. 00 коп.

Заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним.

Представник відповідача в судовому засіданні, просив суд зменшити суму штрафу до 1000 гривень, оскільки це не значне порушення з боку відповідача. Суд зазначає наступне : згідно статті 83 п.3 суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Стаття 83 ГПК України надає суду право зменшувати розмір неустойки (пені, штрафу) лише у випадках порушення суб'єктом підприємницької діяльності зобов'язань за цивільно-правовими угодами, а не будь-яку неустойку взагалі. (лист ВАС України № 01-8/141).

За таких обставин, господарський суд відмовив відповідачу у зменшенні розміру штрафу в порядку статті 83 п.3 ГПК України.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що розрахунок штрафу у розмірі 53 778 грн. 00 коп. позивачем здійснено вірно, а вимоги про його стягнення, на підставі зазначеного вище, суд визнає обґрунтованими та доведеними. Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України - 28.04.2015року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір віднести на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ до Публічного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька область задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500 Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600 м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ) 53 778 (п'ятдесят три тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. 00 коп. штрафу, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 30.04.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.