КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа№ 910/23812/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

секретаря судового засідання Ворони В.В.

У судове засідання з'явилися представники:

від позивача - Ніцос А.А., директор;

Балтуцька О.М., дов. б/н від 08.04.2015 року;

від відповідача - Жук-Шахрай С.І., дов. № 04-9/06 від 14.01.2015 року;

від третьої особи-1 - Донець В.В., керівник;

від третьої особи-1 - не з'явилися;

від третьої особи-1 - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Казенного підприємства спеціального приладобудування

«Арсенал»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 29.12.2014 року

у справі № 910/23812/14 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Тор»

до Казенного підприємства спеціального приладобудування

«Арсенал»

треті особи: 1. Корпорація «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал»;

2. Державне підприємство завод «Арсенал»;

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD»

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року по справі № 910/23812/14 позов задоволено частково.

Визнано недійсною додаткову угоду № 2 від 29.04.2011 року до договору № И/07-37-08 від 11.02.2008 року про забезпечення послугами та засобами протипожежної охорони, укладену між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) між Державним підприємством завод «Арсенал», Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал», Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Тор».

Визнано недійсною додаткову угоду № 5 від 18.04.2011 року до договору № И/84-330-08 від 30.09.2008 року про відшкодування витрат по сплаті податку на землю, укладену між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) між Державним підприємством завод «Арсенал», Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал», Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Тор».

Визнано недійсною додаткову угоду № 6 від 21.05.2012 року до договору № И/84-330-08 від 30.09.2008 року про відшкодування витрат по сплаті податку на землю, укладену між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) між Державним підприємством завод «Арсенал», Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал», Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Тор».

Визнано недійсною додаткову угоду № 6 від 18.04.2011 року до договору № И/90-322-08 від 23.09.2008 року на відшкодування витрат по обслуговуванню (утриманню) нерухомого майна, переданого за Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) від 18.12.2007 pоку, укладену між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) між Державним підприємством завод «Арсенал», Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал», Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Тор».

Визнано недійсною додаткову угоду № 7 від 11.07.2011 року до договору № И/90-322-08 від 23.09.2008 року на відшкодування витрат по обслуговуванню (утриманню) нерухомого майна, переданого за Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) від 18.12.2007 pоку, укладену між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) між Державним підприємством завод «Арсенал», Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал», Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Тор».

Визнано недійсною додаткову угоду № 8 від 08.10.2012 року до договору № И/90-322-08 від 23.09.2008 року на відшкодування витрат по обслуговуванню (утриманню) нерухомого майна, переданого за Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) від 18.12.2007 pоку, укладену між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) між Державним підприємством завод «Арсенал», Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал», Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Тор».

Визнано недійсною додаткову угоду № 1 від 18.04.2011 року до договору № И/45-323-08 від 23.09.2008 року на відшкодування витрат за спожиті енергоресурси, укладену між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) між Державним підприємством завод «Арсенал», Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал», Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Тор».

Визнано недійсною додаткову угоду № 3 від 01.06.2012 року до договору № И/45-323-08 від 23.09.2008 року на відшкодування витрат за спожиті енергоресурси, укладену між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Договором № 10 Простого товариства (спільної діяльності) між Державним підприємством завод «Арсенал», Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал», Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD», Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Тор».

Стягнуто з Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Тор» грошові кошти у розмірі 9 744,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Казенне підприємство спеціального приладобудування «Арсенал» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року по справі № 910/23812/14 скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року апеляційну скаргу Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» було прийнято до провадження в наступному складі судової колегії: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.04.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 року розгляд справи № 910/23812/14 відкладено на 22.04.2015 року.

21.04.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» надійшли додаткові письмові пояснення.

22.04.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Тор» надійшли письмові пояснення щодо зміни уповноваженої особи Договору простого товариства та відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» у поясненнях, наданих у судових засіданнях, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року по справі № 910/23812/14 скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Тор» у поясненнях, наданих у судових засіданнях, заперечували проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просили суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник Корпорації «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал» у поясненнях, наданих у судових засіданнях, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представники Державного підприємства завод «Арсенал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD» у судові засідання не з'явилися, жодних пояснень стосовно неявки суду не надали.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року про прийняття апеляційної скарги до провадження отримана третьою особою-2 та 3 31.03.2015 року.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відсутніх сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

18.12.2007 року між Державним підприємством завод «Арсенал» (далі - ДП завод «Арсенал», Третя особа-2), Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал» (далі - Корпорація НВО «Арсенал», Третя особа-1), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайнет LTD» (далі - ТОВ «Скайнет LTD», Третя особа-3), було укладено Договір простого товариства (спільної діяльності) № 10 (далі - Договір простого товариства або «Спільна діяльність»).

14.03.2008 року між ДП завод «Арсенал», Корпорацією НВО «Арсенал», ТОВ «Скайнет LTD» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Тор» (далі - ТОВ «Нова Тор», Позивач) було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору простого товариства (спільної діяльності), за умовами якої, учасники Спільної діяльності домовились прийняти ТОВ «Нова Тор» до складу учасників Спільної діяльності.

11.02.2008 року між ДП завод «Арсенал» та Спільною діяльністю було укладено Договір про забезпечення послугами та засобами протипожежної охорони № И/07-37-08 (далі - Договір № И/07-37-08 від 11.02.2008 року). У відповідності до умов вказаного договору ДП завод «Арсенал» зобов'язалось надавати Спільній діяльності послуги та засоби протипожежної охорони.

29.04.2011 року між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» (далі - КП СПБ «Арсенал», Відповідач), як правонаступником ДП завод «Арсенал», та Спільною діяльністю було укладено додаткову угоду № 2 до Договору № И/07-37-08 від 11.02.2008 року, за умовами якої, ДП завод «Арсенал» за текстом Договору № И/07-37-08 від 11.02.2008 року було замінено на КП СПБ «Арсенал».

30.09.2008 року між ДП завод «Арсенал» та Спільною діяльністю було укладено договір про відшкодування витрат по сплаті податку на землю № И/84-330-08 (далі - Договір № И/84-330-08 від 30.09.2008 року), за умовами якого, Спільна діяльність зобов'язалась відшкодовувати ДП завод «Арсенал» витрати по сплаті податку на землю.

18.04.2011 року між КП СПБ «Арсенал», як правонаступником ДП завод «Арсенал», та Спільною діяльністю, було укладено додаткову угоду № 5 до Договору № И/84-330-08 від 30.09.2008 року, за умовами якої, ДП завод «Арсенал» за текстом Договору № И/84-330-08 від 30.09.2008 року було замінено на КП СПБ «Арсенал».

21.05.2012 року між КП СПБ «Арсенал» та Спільною діяльністю було укладено додаткову угоду № 6 до Договору № И/84-330-08 від 30.09.2008 року, за умовами якої КП СПБ «Арсенал» та Спільна діяльність дійшли згоди вважати додаткову угоду № 5 від 18.04.2011 року до Договору № И/84-330-08 від 30.09.2008 року такою, що втратила чинність з 01.03.2012 року.

23.09.2008 року між ДП завод «Арсенал» та Спільною діяльністю було укладено договір на відшкодування витрат по обслуговуванню (утриманню) нерухомого майна № И/90-322-08 (далі - Договір № И/90-322-08 від 23.09.2008 року), за умовами якого, Спільна діяльність зобов'язалась відшкодовувати ДП завод «Арсенал» витрати по обслуговуванню (утриманню) нерухомого майна.

18.04.2011 року між КП СПБ «Арсенал» та Спільною діяльністю було укладено додаткову угоду № 6 до Договору № И/90-322-08 від 23.09.2008 року, за умовами якої, ДП завод «Арсенал» за текстом Договору № И/90-322-08 від 23.09.2008 року було замінено на КП СПБ «Арсенал».

11.07.2011 року між КП СПБ «Арсенал» та Спільною діяльністю було укладено додаткову угоду № 7 до Договору № И/90-322-08 від 23.09.2008 року, за умовами якої, було зменшено розмір місячного відшкодування витрат по обслуговуванню (утриманню) нерухомого майна.

08.10.2012 року між КП СПБ «Арсенал» та Спільною діяльністю було укладено додаткову угоду № 8 до Договору № И/90-322-08 від 23.09.2008 року, за умовами якої, КП СПБ «Арсенал» та Спільна діяльність дійшли згоди вважати додаткову угоду № 6 від 18.04.2011 року до Договору № И/90-322-08 від 23.09.2008 року такою, що втратила чинність з 01.06.2012 року.

23.09.2008 року між ДП завод «Арсенал» та Спільною діяльністю було укладено договір на відшкодування витрат за спожиті енергоресурси № И/45-323-08 (далі - Договір № И/45-323-08 від 23.09.2008 року), за умовами якого, Спільна діяльність зобов'язалась відшкодовувати ДП завод «Арсенал» витрати за спожиту електроенергію.

18.04.2011 року між КП СПБ «Арсенал» та Спільною діяльністю було укладено додаткову угоду № 1 до Договору № И/45-323-08 від 23.09.2008 року, за умовами якої, ДП завод «Арсенал» за текстом Договору № И/45-323-08 від 23.09.2008 року було замінено на КП СПБ «Арсенал».

01.06.2012 року між КП СПБ «Арсенал» та Спільною діяльністю було укладено додаткову угоду № 3 до Договору № И/45-323-08 від 23.09.2008 року, за умовами якої, КП СПБ «Арсенал» та Спільна діяльність дійшли згоди вважати додаткову угоду № 1 від 18.04.2011 року до Договору № И/45-323-08 від 23.09.2008 року такою, що втратила чинність з 01.06.2012 року.

10.04.2009 року розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про перейменування казенного підприємства (КП) «Центральне конструкторське бюро «Арсенал» та реорганізацію Державного підприємства завод «Арсенал» і Державного науково-дослідного підприємства «Український технологічний центр оптичного приладобудування» № 525-р (далі - Розпорядження № 525-р) прийнято пропозицію Національного космічного агентства України (далі - НКАУ) щодо перейменування Казенного підприємства «Центральне конструкторське бюро «Арсенал» в КП СПБ «Арсенал». Вирішено реорганізувати завод «Арсенал» і Державне науково-дослідне підприємство «Український технологічний центр оптичного приладобудування» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал».

28.05.2009 року наказом НКАУ «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал» № 141 (далі - Наказ № 141) на виконання Розпорядження № 525-р реорганізовано завод «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал»; припинено діяльність Державного підприємства завод «Арсенал».

16.11.2009 року комісією з припинення заводу «Арсенал» та КП СПБ «Арсенал» було підписано передавальний акт передання всього майна, прав та обов'язків заводу «Арсенал» до КП СПБ «Арсенал» в результаті приєднання, затверджений наказом НКАУ від 18.11.2009 року № 376.

Відповідно до п. 2 вказаного акта, комісія передала, а КП СПБ «Арсенал» прийняло все майно, права та обов'язки об'єкта приєднання - заводу «Арсенал» згідно з даними результатів інвентаризації станом на 01 червня 2009 року та балансу заводу «Арсенал» станом на 1 жовтня 2009 року, а 24 листопада 2009 року до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення юридичної особи - заводу «Арсенал».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Частинами 1, 3 ст. 59 ГК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду. У разі приєднання одного або кількох суб'єктів господарювання до іншого суб'єкта господарювання до цього останнього переходять усі майнові права та обов'язки приєднаних суб'єктів господарювання.

24.03.2011 року Київським апеляційним адміністративним судом було винесено постанову у справі № 2а-6913/09/2670, якою задоволено позов Первинної профспілкової організації заводу «Арсенал» до Кабінету Міністрів України, НКАУ, третя особа на стороні відповідачів - КП СПБ «Арсенал», про часткове визнання незаконним п. 2 Розпорядження № 525-р та Наказу № 141. Визнано незаконним та скасовано положення п. 2 Розпорядження № 525-р у частині реорганізації заводу «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал». Визнано незаконним та скасовано Наказ № 141.

Таким чином, оскаржувані додаткові угоди були укладені після набрання законної сили рішенням суду, яким були скасовані рішення засновників в частині реорганізації заводу «Арсенал» шляхом приєднання до КП СПБ «Арсенал».

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців скасування реєстраційної дії про припинення юридичної особи Державного підприємства заводу «Арсенал» відбулось на підставі судового рішення - 19.05.2011 року.

Як вбачається із положень частин 1, 3 статті 59 ГК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правовою підставою для переходу від юридичної особи прав та обов'язків у випадку її приєднання до іншої юридичної особи (правонаступництво) є відповідне рішення засновника.

В свою чергу, скасування судом рішення засновника про припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом його реорганізації у вигляді приєднання до іншої юридичної особи, має наслідком припинення дії цього рішення засновника.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржені додаткові угоди були підписані КП СПБ «Арсенал» як правонаступником ДП завод «Арсенал» на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2009 року № 525-р «Про перейменування казенного підприємства «Центральне конструкторське бюро «Арсенал» та реорганізацію Державного підприємства «Завод «Арсенал» і Державного науково-дослідного підприємства «Український технологічний центр оптичного приладобудування» та Наказу Національного космічного агентства України від 28.05.2009 року № 141 «Про реорганізацію ДП завод «Арсенал».

За таких обставин, будучи третьою особою в адміністративній справі, знаючи про існування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2011 року у справі № 2а-6913/09/2670, відповідач не міг підписувати оскаржувані додаткові угоди, оскільки не був стороною договору як правонаступник.

Крім того, позивач посилається на порушення його права, оскільки існування ДП завод «Арсенал» та КП СПБ «Арсенал» призводить до існування подвійних вимог щодо виконання одного зобов'язання та розподілу прибутку Спільної діяльності.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як встановлено ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1132 Цивільного кодексу України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом.

Згідно умов п. 10.1 Договору простого товариства, всі доходи, що отримуються в результаті спільної діяльності, після виплати податків та обов'язкових платежів використовуються в першу чергу на відшкодування матеріальних витрат на проведення такої діяльності.

Відповідно до п. 10.2 Договору простого товариства прибуток, що отримується в результаті спільної діяльності, після виплати Корпорації «НВО «Арсенал» податків та обов'язкових платежів, підлягає щорічному розподілу між Учасниками пропорційно часткам, визначеним у цьому Договорі.

Згідно умов Договору простого товариства у випадку недостатності доходу для покриття витрат та збитків, що виникли в результаті спільної діяльності, це покриття здійснюється Учасниками пропорційно їхнім часткам.

Отже, суд дійшов вірного висновку, що права позивача порушені, оскільки будучи учасником Спільної діяльності він має право на одержання частини прибутку, а одночасне існування кредитора та його правонаступника по зобов'язаннях Спільної діяльності призводить до існування подвійних вимог щодо виконання одного зобов'язання, що протиправно збільшує грошові зобов'язання Спільної діяльності, породжуючи наслідки у вигляді недоодержання позивачем належної частини прибутку. Крім того, відповідач не міг підписувати оскаржувані додаткові угоди, оскільки не був стороною договору як правонаступник з огляду на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2011 року у справі № 2а-6913/09/2670.

Стосовно посилання на висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 02.09.2014 року, що КП СПБ «Арсенал» стало універсальним правонаступником всього майна, прав та обов'язків заводу «Арсенал» внаслідок його реорганізації шляхом приєднання, колегія суддів погоджується з наступним висновком суду першої інстанції.

У даному випадку Верховним Судом України надано оцінку правовідносинам за договором, заміна юридичної особи її правонаступником по якому відбулась через укладення додаткової угоди під час дії рішення засновника про припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом його реорганізації у вигляді приєднання до іншої юридичної особи, а відтак висновки Верховного Суду України щодо наявності у КП СПБ «Арсенал» статусу універсального правонаступника ДП «Арсенал» не можуть бути застосовані до правовідносин щодо заміни сторони за договорами після скасування відповідних рішень засновників.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про визнання оскаржуваних додаткових угод недійсними підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги про визнання відсутнім факту набуття КП СПБ «Арсенал» прав ДП «Арсенал» за будь-якими правочинами укладеними між ДП «Арсенал» та Спільною діяльністю, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в їх задоволенні, оскільки така форма захисту цивільних прав, як встановлення юридичного факту в порядку господарського судочинства, не передбачена законом.

Суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 30.10.2014 року.

Позивач зазначив, що тексти оскаржуваних додаткових угод він отримав 21.10.2014 року після підписання із Корпорацією «НВО «Арсенал» Акту приймання-передачі документів, матеріальних цінностей спільної діяльності по договору № 10 простого товариства (спільної діяльності) від 18.12.2007 року.

Відповідач не надав доказів того, що позивач був обізнаним про укладення оскаржуваних додаткових угод або, що позивачем вчинялись певні дії, чи що відбулись певні події, внаслідок яких позивач міг дізнатись про це саме в період часу з 18.04.2011 року (час укладення перших оскаржуваних додаткових угод) по 30.10.2011 року (три роки до дня подачі позову), а відтак клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності належним чином не обґрунтоване та побудоване виключно на припущеннях, у зв'язку із чим задоволенню не підлягає.

Отже, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи та не спростували висновків рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року по справі № 910/23812/14 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Казенне підприємство спеціального приладобудування «Арсенал» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року по справі № 910/23812/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/23812/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 24.04.2015 року.