ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Справа № 923/330/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого-доповідача),
Куровського С.В.,
Поліщука В.Ю.
розглянувши касаційну скаргуСільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний"
на ухвалуОдеського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року
у справі господарського суду№ 923/330/13 Херсонської області
за заявоюСільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний"
доСільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний"
провизнання банкрутом
розпорядник майна Ратинська С.В.
в судовому засіданні взяли участь представники сторін:

Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний": Шатохіна О.І. (довіреність від 04.02.2013 року).
В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Херсонської області від 29.03.2013 року прийнято до розгляду у підготовчому засіданні заяву голови Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" Белякова В.В. про порушення справи про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" (далі - боржника) відповідно до статей 10 - 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року) (далі - Закон про банкрутство) (том 1, а.с. 1).

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 09.04.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 115 календарних днів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Ратинську С.В. (том 1, а.с. 82-84).

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 13.08.2013 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 08.01.2014 року, затверджено реєстр вимог кредиторів боржника (том 7, а.с. 120 - 127, том 10, а.с. 154 - 166).

Постановою Вищого господарського суду України від 16.04.2014 року постанову апеляційного суду від 08.01.2014 року та ухвалу суду першої інстанції від 13.08.2013 року скасовано в частині кредиторських вимог ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Кримського Центрального відділення ПАТ "Промінвестбанк" - повністю; ПАТ "Комерційний інвестиційний банк" - частково - щодо визнаної суми пені; Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод - частково - щодо відхилення кредиторських вимог на суму 789 747, 40 грн. В цій частині прийнято нове рішення та визнано кредиторські вимоги Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод до боржника на суму 789 747, 40 грн. із включенням у четверту чергу задоволення. В іншій частині кредиторських вимог Орендного підприємства Ужгородський коньячний завод постанову апеляційного суду від 08.01.2014 року та ухвалу суду першої інстанції від 13.08.2013 року у даній справі залишено без змін. Справу в частині кредиторських вимог ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі Кримського Центрального відділення ПАТ "Промінвестбанк" та кредиторських вимог ПАТ "Комерційний інвестиційний банк" - щодо вимог в частині нарахованих сум пені, передано на новий розгляд до місцевого господарського суду. В частині кредиторських вимог ТОВ "Юг-Авто-Сервіс", Генічеської міжрайонної державної податкової інспекції та Бєлякової Світлани Олександрівни постанову апеляційного суду від 08.01.2014 року та ухвалу суду першої інстанції від 13.08.2013 року залишено без змін (том 11, а.с. 251 - 257).

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 20.11.2014 року (суддя Ситюк В.Г.) визнано вимоги до боржника ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на суму 576 080, 88 грн., з яких 300 000 грн. забезпечених заставою майна боржника, 276 080, 88 грн. у четверту чергу задоволення та 1 147 грн. судових витрат у першу чергу задоволення; ПАТ "Комерційний інвестиційний банк" на суму 367 989, 04 грн. пені, як вимоги, забезпечені заставою майна боржника; вимоги ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на суму 242 131, 42 грн. пені та ПАТ "Комерційний інвестиційний банк" на суму 1 202 597, 26 грн. пені відхилено (том 14, а.с. 52 - 54).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, боржник звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2014 року та відмовити у задоволенні спірних кредиторських вимог ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ПАТ "Комерційний інвестиційний банк" в повному обсязі, мотивуючи неповнотою дослідження судом першої інстанції обставин справи та невірним застосуванням до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Лавриненко Л.В., суддів: Таран С.В., Ярош А.І.) апеляційну скаргу та додані до неї документи повернено Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Ізумрудний" без розгляду, повернено боржнику судовий збір, сплачений за квитанцією №13648.2.1 від 03.12.2014 року на суму 609 грн. з підстав подання апеляційної скарги з пропуском процесуального строку, встановленого на апеляційне оскарження, без наведення поважних причин для відновлення цього строку (том 14, а.с. 72 - 74).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою апеляційного суду, боржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року про повернення апеляційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" на ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2014 року, справу передати до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги по суті, аргументуючи порушенням апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 129 Конституції України та статей 22, 43, 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що полягало в неналежній оцінці апеляційним судом об'єктивних обставин, що наводились боржником, як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 20.11.2014 року у даній справі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.04.2015 року відновлено скаржнику строк для подання касаційної скарги, прийнято касаційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 28.04.2015 року о 10 год. 30 хв., зобов'язано Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ізумрудний" надати суду касаційної інстанції до початку судового засідання оригінал клопотання за вих. №3/12-1 від 03.12.2014 року про відновлення строку для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Херсонської області від 20.11.2014 року у справі №923/330/13, оригінал апеляційної скарги за вих. №3/12 від 03.12.2014 року на ухвалу господарського суду Херсонської області від 20.11.2014 року з додатками, а також оригінал квитанції від 02.01.2015 року про сплату судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року у справі №923/330/13 в розмірі 609 грн.

28.04.2015 року, до початку розгляду справи по суті, заявником касаційної скарги подано через канцелярію Вищого господарського суду України документи, витребувані ухвалою суду касаційної інстанції від 14.04.2015 року (вх. №4534 Д3/7082).

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року про повернення апеляційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" на ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2014 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представника боржника Шатохіну О.І., дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 42 ГПК України встановлено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини 1 статті 91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Статтею 93 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Згідно з частиною 1 статті 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків на апеляційне оскарження та зазначити з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене. До таких висновків щодо поновлення строків оскарження судових рішень дійшов Верховний Суд України у постанові від 17.01.2006 у справі №39/62-12/140.

Відповідно до частини 1 статті 33 та частини 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про розгляд кредиторських вимог ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ПАТ "Комерційний інвестиційний банк" винесено 20.11.2014 року, а підписано суддею 21.11.2014 року з поштовим відправленням учасникам провадження в цей же день (том 14, а.с. 52 - 54).

Апеляційним судом встановлено, що боржник звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу від 20.11.2014 року лише 12.12.2014 року, тобто з пропуском п'ятиденного строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду, визначеного частиною 1 статті 93 ГПК України.

Апеляційним судом встановлено обставини подання скаржником клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що у судовому засіданні від 20.11.2014 року оголошено лише резолютивну частину оскаржуваної ухвали, тоді як її повний текст боржник отримав 24.11.2014 року та 05.12.2014 року звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою через місцевий господарський суд; при цьому, боржник зазначав про його тяжке матеріальне становище, як юридичної особи, що перебуває в процедурі банкрутства, у зв'язку з чим у нього не було можливості в короткий строк зібрати необхідну суму для оплати судового збору, що позбавило його можливості оскаржити зазначену ухвалу з додержанням процесуального строку, визначеного частиною 1 статті 93 ГПК України.

Розглянувши клопотання скаржника про відновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для його поновлення, посилаючись на те, що скаржником не наведеної жодної поважної причини пропуску зазначеного процесуального строку, а враховуючи положення статті 8 Закону України "Про судовий збір", боржник не був позбавлений можливості оскаржити ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2014 року з додержанням строку на апеляційне оскарження, звернувшись до апеляційного суду з клопотанням про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з висновками апеляційного суду про відсутність поважних причин для відновлення Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Ізумрудний" процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 20.11.2014 року про розгляд вимог кредиторів боржника, вважає, що вони зроблені з порушенням положень статей 43, 93 ГПК України з огляду на таке.

Відхиляючи клопотання скаржника про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду від 20.11.2014 року, апеляційний суд не звернув уваги на те, що представник боржника Шатохіна О.І. хоч і була присутня у судовому засіданні від 20.11.2014 року, в якому розглядалися кредиторські вимоги ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ПАТ "Комерційний інвестиційний банк" до боржника, однак, за результатами розгляду спірних грошових вимог судом було оголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали (том 14, а.с. 48 - 50), а повний її текст було надіслано поштовим відправленням 21.11.2014 року та одержано боржником, за його твердженням, 24.11.2014 року.

Отже, апеляційним судом не досліджено в сукупності всіх обставин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження, зокрема, обставин надіслання поштовим відправленням копії оскаржуваної ухвали, що створило об'єктивні перешкоди для підготовки та своєчасного подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду від 20.11.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів касаційного суду вважає необґрунтованими висновки апеляційного суду про відхилення клопотання Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 20.11.2014 року та повернення його апеляційної скарги без розгляду та зазначає про обмеження судом апеляційної інстанції передбаченого статтею 129 Конституції України права скаржника на оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

Пунктами 1, 5, 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012 року роз'яснено про те, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Господарські суди повинні дотримуватись передбаченої статтями 84, 86 ГПК України структури та послідовності викладення рішення (вступна, описова, мотивувальна та резолютивна частини). У резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду. Отже, висновки мотивувальної частини ухвали суду повинні співпадати з висновками її резолютивної частини.

Разом з тим, ухвала суду апеляційної інстанції від 16.12.2014 року про повернення апеляційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" на ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2014 року не відповідає вимогам статті 84 ГПК України щодо змісту рішення, оскільки розглянувши клопотання боржника про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду від 20.11.2014 року та зазначивши у мотивувальній частині ухвали про відсутність поважних причин для поновлення цього строку, апеляційний суд не відобразив прийнятого ним рішення за результатами розгляду клопотання у резолютивній частині ухвали. Також, в матеріалах справи відсутня ухвала, як окремий документ, про відмову у відновленні скаржнику строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права, у зв'язку з чим ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року (про повернення апеляційної скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" на ухвалу суду першої інстанції від 20.11.2014 року) підлягає скасуванню з переданням справи №923/330/13 до Одеського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" за вих. №3/12 від 03.12.2014 року на ухвалу господарського суду Херсонської області від 20.11.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" задовольнити.

2. Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року у справі №923/330/13 скасувати.

Справу №923/330/13 передати до Одеського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний" за вих. №3/12 від 03.12.2014 року на ухвалу господарського суду Херсонської області від 20.11.2014 року.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Куровський

В.Ю. Поліщук