ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015 р. Справа №917/329/15

за позовом заступника прокурора Полтавської області, вул. 1100-річчя Полтава, 7, Полтава, Полтавська область,36000 в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Коцюбинського,6 )

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець", вул. Дзержинського, 4, с. Великий Тростянець, Полтавський район, Полтавська область,38770

про стягнення збитків, завданих самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, в сумі 1 195 316 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Хоміч Л.В. , посвідчення №081 від 22.01.2013р.

від відповідача: Швед Д.В., дов. від 08.04.2015 року, Довгий А.А., дор. від 07.04.2015 року, Гайота І.М., дор. від 07.04.2015 року

від прокуратури: Мироненко О.В., службове посвідчення №017059 від 27.05.2013р.

В судовому засіданні 09.04.2015 року суд оголошував перерву на підставі ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 28.04.2015 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення у відповідності до приписів ст. 85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" збитків, завданих самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, в сумі 1 195 316 грн.

В судових засіданнях представники позивача та прокуратури позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач у відзиві на позов та його представники в судових засіданнях проти позовних вимог заперечували з мотивів, викладених у відзиві ( арк. справи 71-74). Так, відповідач проти позову заперечував, посилаюсь на те, що:

- в протоколі та постанові про адміністративне правопорушення вказано, що шкоду не було завдано;

- за розрахунками відповідача сума збитків становить 11953,16 грн., а не 1195 316 грн.

- Акт № 252X01-01-14 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, взагалі не може братись до уваги судом при ухваленні рішення, так як перевірка розпочалась 15.06.2014 року, завершилася 04.06.2014 року, а Протокол та Постанову винесено 19.05.2014 року, тобто ще за місяць до початку перевірки.

- СТОВ "Спілка селян "Тростянець" 12.07.2013 року замовило розробку технічної документації для отримання дозволу на спец водокористування підземними та поверхневими джерелами фізичній особі-підприємцю Литвиненко Ігорю Юрійовичу, згідно Договору на надання послуг у сфері екології № 25/П/Е/2013 від 12.07.2013 року. ФО-П Литвиненко І.Ю. проводить свою діяльність в місті Житомирі, в Полтавській області спеціаліст який би виготовив технічну документацію відсутній. За твердженнями відповідача, штучно надумані бюрократичні перепони на шляху багаторазових погоджень в різних інстанціях не дали йому можливості у стислий термін отримати цей дозвіл. На думку відповідача, дозвіл повинен був бути пролонгований на черговий термін автоматично, оскільки практично нічого не змінилось.

- директор СТОВ "Спілка селян "Тростянець", спираючись на слова перевіряючих, що все нормально, підписав Акт. Але після того як по наслідкам перевірки почались реальні дії по притягненню до відповідальності товариства він, у зв'язку з виявленим у Акті перевірки цілого ряду неточностей, відізвав свій підпис на ньому.

- СТОВ "Спілка селян "Тростянець" сплачувало щоквартально протягом 2013-2014 років плату за користування водними ресурсами;

- Державна екологічна інспекція у Полтавській області не має права звернення до суду з даним позовом, тобто є неналежним позивачем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та прокуратури, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Державною екологічною інспекцією у Полтавській області у період з 15.05.2014 року по 04.06.2014 року проведено планову перевірку додержання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" (відповідач). За результатами перевірки складено акт перевірки № 252/01-01-14 ( арк. справи 15-30). Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор та позивач стверджують, що СТОВ "Спілка селян "Тростянець" видано дозвіл на спеціальне водокористування від 13.06.2008 № 1484, термін дії якого закінчився 11.06.2013 року. Перевіркою, проведеною органом державного контролю встановлено, що товариство здійснювало самовільний забір води без дозволу на спеціальне водокористування у період з 12.06.2013 року по 15.05.2014 року. Об'єм самовільно забраної води із свердловин підприємства згідно з довідкою від 15.05.2014, наданою СТОВ "Спілка селян "Тростянець" та звіту товариства по формі 2-ТП (водгосп) за 3 - 4 квартали 2013 року та 1 квартал 2014 року, становить: з 01.07.2013 р. по 31.12.2013 р. - 18100 куб. м води, з 01.01.2014 р. по 31.03.2014 р. - 12100 куб.м води.

Оскільки на СТОВ "Спілка селян "Тростянець" не вівся журнал первинного обліку водоспоживання, побічними методами за формою ПОД-12 за період з 12.06.2013 р. по 15.05.2014 р. органом державного контролю фактичний об'єм води, що використовувався самовільно без дозвільних документів, визначався на підставі даних статистичної звітності товариства по формі 2-ТП (водгосп).

Згідно розрахунків, проведених Державною екологічною інспекцією у Полтавській області відповідно до п. 9.2 "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів", яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 20.07.2009 року № 389 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783 та статистичної звітності, сума збитків, завданих довкіллю внаслідок самовільного водокористування становить 1195316 грн., які позивач і прокуратура просять суд стягнути з відповідача.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

В силу приписів пункту 9 статті 44, статей 48, 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними та фізичними особами лише за наявності дозволу і насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до п. 4.5.2 Роз`яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/744 від 27.06.2001 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів без відповідного дозволу є самовільним. Розмір цих збитків обчислюється на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик.

Положеннями статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлена відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в тому числі зобов'язання підприємств відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушень. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Як встановлено судом, СТОВ "Спілка селян "Тростянець" видано дозвіл на спеціальне водокористування від 13.06.2008 № 1484, термін дії якого закінчився 11.06.2013 року (арк.. справи 49-50).

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів у разі самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) регламентується Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. № 389 та зареєстрованою в Мінюсті України 14.08.2009р. за № 767/16783 (надалі - Методика).

Згідно п.9.1 Методики розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), грн, здійснюється за формулою

Зсам = 100 х W х Тар, (23)

де W - об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), м3;

Тар - розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання води, встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення (для води з лиманів - розмір, грн/100 м3, аналогічний ставці збору за спеціальне використання поверхневих вод для показника "Інші водні об'єкти", встановленої статтею 325 Податкового кодексу України на дату виявлення порушення).

Пунктом 9.2 Методики встановлено, що фактичний об'єм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Відповідно до статті 325 Податкового кодексу України ставка збору за спеціальне використання підземних вод на території Полтавського району Полтавської області протягом 2013, 2014 років становила 39,58 грн/100 м3, тобто 0,3958 грн. за 1 м куб.

З матеріалів справи вбачається, що об'єм самовільно забраної води із свердловин підприємства, згідно з довідкою від 15.05.2014, наданою СТОВ "Спілка селян "Тростянець" та звіту товариства по формі 2-ТП (водгосп) за 3 - 4 квартали 2013 року та 1 квартал 2014 року, становить: з 01.07.2013 по 31.12.2013 - 18100 м3 води, з 01.01.2014 по 31.03.2014- 12100 м3 води ( арк. справи 38-44).

Таким чином, в даному випадку розмір збитків розраховується наступним чином:

Зсам = 100 х 18100 х 0,3958= 716398 грн. сума збитків за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року

та Зсам = 100 х 12100 х 0,3958= 478918 грн. сума збитків за період з 01.01.2014 року по 31.03.2014 року.

Отже, загальна сума збитків, обумовлених самовільним використанням відповідачем водних ресурсів при відсутності дозвільних документів, становить 716398+478918= 1195316 грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Заперечення відповідача судом відхиляються з наступних підстав.

Відповідно до п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 10.09.2008, акт перевірки це документ, який є, зокрема, носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання. Отже, зазначений акт перевірки №252/01-01-14 суд розцінює як належний доказ, в якому зафіксовано факт вчинення порушення природоохоронного законодавства.

Суд також враховує, що акт перевірки №252/01-01-14 підписаний керівником відповідача без зауважень. Протокол про адміністративне правопорушення № 002888 ( арк. справи 55) та постанова про накладення адміністративного стягнення № 0722-132 ( арк. справи 56) щодо посадової особи відповідача також не містять жодних заперечень чи зауважень з боку цієї особи щодо виявлено правопорушення. Дії позивача з проведення перевірки щодо дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства не були останнім оскаржені та визнані незаконними у встановленому чинним законодавством порядку. Матеріали справи свідчать, що 22.05.2014 року штраф у розмірі 136 грн., накладений на посадову особу відповідача, було сплачено, що підтверджується квитанцією від 22.05.2014 року ( арк. справи 57).

Водночас, чинне природоохоронне законодавство не визначає протокол про адміністративне правопорушення в якості єдиного (допустимого) доказу на підтвердження факту вчинення особою екологічного правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є лише одним з доказів вчинення такого правопорушення.

Пунктом 1.2 Методики передбачено, що ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі:

забруднення водних об'єктів, у тому числі пов'язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об'єкт забруднюючих речовин та фізико-хімічних показників із зворотними водами або забруднюючих речовин у чистому вигляді, у складі сировини, продукції чи відходів, крім випадків забруднення територіальних і внутрішніх морських вод та виключної морської економічної зони України із суден, кораблів та інших плавучих засобів; забруднення поверхневих та підземних вод під впливом полігонів (сміттєзвалищ) твердих побутових та промислових відходів; самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)); забору, використання води та скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування.

У Постанові Верховного Суду України від 03.09.2013 у справі № 13/333-38/463-2012, яка розміщена в Єдиному реєстрі судових рішень за № 33609041, наведена позиція, відповідно до якої факт самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування законодавством визначається самостійною підставою для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів. Зазначеною Постановою Верховного Суду України підтверджена також і правомірність, визначеної п. 9.1 Методики, формули розрахунку розміру відповідних збитків.

Статтею 111-28 ГПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх судів України.

Згідно п. З дозволу на спеціальне водокористування від 13.06.2008 № 1484, виданого відповідачу, за місяць до закінчення терміну дії дозволу, тобто до 11.05.2013 року, відповідачу необхідно було звернутися до Держуправління з питанням його продовження. Станом на вказану дату питання видачі дозволів було врегульовано Порядком погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 p. N 321. Пунктом 3 Порядку (в редакції чинній на час закінчення строку дії дозволу) було передбачено, що дозволи видаються за клопотанням водокористувачів з обґрунтуванням потреби у воді, яке погоджується відповідним органом, вказаним у п.3. Отже, відповідач зобов'язаний був звернутися з погодженим клопотанням з обґрунтуванням потреби у воді до 11.05.2013 року, доказів вчинення чого суду не подано відповідачем.

Факт укладання договору від 12.07.2013 року ( арк. справи 75-77) не є підставою вважати правомірним водокористування відповідачем без відповідно дозволу та не спростовує позовних вимог.

Стосовно зазначення в акті перевірки дати 15.06.2014 року, як початку перевірки, суд оцінює як технічну описку, оскільки зі змісту наказу від 05.05.2014 року № 232/01-03 (арк. справи 13), направлення від 05.05.2014 року ( арк.. справи 14), протоколу про адміністративне правопорушення № 002888 ( арк. справи 55), постанови про накладення адміністративного стягнення від 19.05.2014 року ( арк. справи 56 ) вбачається, що перевірка відповідача проводилась саме з 15.05.2014 року по 04.06.2014 року.

Згідно з положеннями ч.2 ст.111 Водного кодексу України відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних осіб від збору за спеціальне водокористування. Отже, обов'язок відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, наступає незалежно від факту сплати передбаченого збору за забір води (за відсутності дозволу на спеціальне водокористування).

Відповідно ст. 121 Конституції України одним із завдань прокуратури є представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 361 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні в суді прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій спрямованих на захист інтересів громадян або держави у випадках передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

За ст. 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

У п. 5 цього ж Рішення Конституційного Суду України зазначається, що поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно зі ст. 110 Водного кодексу України відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

За змістом статей 68, 69 Закону "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст.20 зазначеного Закону до компетенції спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів і його органів на місцях належить державний контроль за використанням і охороною земель, надр, поверхневий і підземних вод.

Пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №454/2011, визначено, що Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, яка входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Державна екологічна інспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи, зокрема, в областях (п. 7 зазначеного Положення). Згідно з підпунктом 18 п. 6 Положення, Державна екологічна інспекція України для виконання покладених на неї завдань може виступати позивачем та відповідачем у судах.

Отже, Державна екологічна інспекція в Полтавській області має право та наділена повноваженнями на звернення до суду з вимогою до відповідача про стягнення збитків на користь держави у зв'язку з порушенням природоохоронного законодавства.

Правомірність подачі позовів такими позивачами підтверджується і судовою практикою, зокрема, і у зазначеній вище Постанові Верховного Суду України від 03.09.2013 року, а також у постановах Вищого господарського суду України від 03.02.2015 року у справі № 925/1219/15, від 19.02.2015 року у справі № 911/2002/13, від 25.02.2015 року у справі № 907/858/14, від 17.03.2015 року у справі № 922/4840/13 та ін.

Таким чином, матеріали справи містять належні докази самовільного використання відповідачем водних ресурсів без отримання дозвільних документів та докази, що підтверджують обсяг використаної води, а тому вина відповідача у заподіянні державі заявлених прокурором до стягнення збитків є доведеною.

Зі змісту позовної заяви та розрахунку позовних вимог вбачається, що позивач при визначенні розміру збитків, спричинених відповідачем навколишньому природному середовищу внаслідок відсутності дозволів на спеціальне водокористування, правомірно застосовує Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. № 389 та зареєстрованою в Мін'юсті України 14.08.2009р. за № 767/16783

Розрахунок заявлених прокурором до стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання води, є арифметично правильним та перевіреним судом.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, правомірні, відповідачем не спростовані і підлягають задоволенню.

Сплата судового збору у відповідності до приписів ст.. 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" (вул. Дзержинського, 4, с. Великий Тростянець, Полтавський район, Полтавська область,38770, ідентифікаційний код 03769675) 1 195 316 грн. збитків, завданих державі самовільним використанням водних ресурсів на р/р 0418, Тростянецька сільська рада, УДКСУ у Полтавському районі, , МФО 831019 для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності", символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.

3. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" (вул. Дзержинського, 4, с. Великий Тростянець, Полтавський район, Полтавська область,38770, ідентифікаційний код 03769675) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтава, 22030001; код отримувача за ; рахунок отримувача 3002; банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019) 23 906,32 грн. судового збору.

Видати накази з набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.04.2015 року.

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією