ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р.Справа № 921/183/15-г/5

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю спільного медико-технічне підприємство "МТЦ" ЛТД
до Публічного АТ "УкрСиббанк", м. Харків
провизнання неправомірними дій
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю спільне медико-технічне підприємство "МТЦ" ЛТД звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить визнати неправомірним дії ПАТ «УкрСиббанк» щодо підвищення та застосування процентної ставки за користування кредитними коштами понад встановлений" додатковими угодами №0 від 05 листопада 2007 р. та №0 від 05.11.2007р., строк, а зокрема, в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення простроченої суми основного боргу. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 26.02.15р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

20.04.15р. представник відповідача надав документи для долучення до матеріалів справи, які долучено судом до матеріалів справи, а також клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд, розглянувши дане клопотання, вважає за можливе його задовольнити.

20.04.15р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та зазначив, що підпунктом 1.3.2. пункту 1.3. Генерального договору сторони передбачили, що за умовами кожної Індивідуальної (додаткової угоди) може бути встановлено новий розмір процентної ставки за користування кредитними коштами.

Представник позивача в судове засідання 22.04.15р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою про отримання.

Представник відповідача в судове засідання 22.04.15р. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою про отримання.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

05.11.2007 року між ВАТ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та Спільним Медико Технічним підприємством "МТЦ" Лтд було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № 0 (надалі - Генеральний договір) строком до 04.11.2014 р. Видача кредитних коштів відбувалась у розмірах та на умовах передбачених Додатковими угодами № 0 від 05.11.2007 року та № 0 від 05.11.2007 року. Забезпеченням виконання зобов'язань виступало майно, вказане у додатковій угоді №1 від 10.03.2009 року до вищезгаданого Генерального договору з додатковими угодами. Факт видачі передбачених додатковими угодами траншів підтверджується зведеним меморіальним ордером № 0001 від 06.11.2007 року.

У відповідності до п. 1 Додаткової угоди № 0 від 05.11.2007 року СМТП "МТЦ" 05.11.2007 року було надано транш в національній валюті у розмірі 773035,75 грн. для рефінансування (п. 4 дод.угоди).

За користування даними коштами в межах встановленого строку кредитування, позичальнику встановлювалась плата за кредит у вигляді процентної ставки у розмірі 15 % річних (п.3.1 вказаної угоди). Однак, у випадку користування коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 16,5 % річних (п. 3.2 вказаної додаткової угоди).

Щодо Додаткової угоди № 0 від 05.11.2007 року Позичальнику видавався черговий транш в національній валюті у розмірі 1 596 964,25 (один мільйон п'ятсот дев'яносто шість тисяч дев'ятсот шістдесят чотири гривні 25 копійок) з метою поповнення обігових коштів (п.4 дод.угоди).

За користування отриманим траншем та у відповідності до п.3.1 дод. угоди, у межах встановленого строку кредитування, встановлювалась процентна ставка в розмірі 13,5 % річних. А за користування коштами понад встановлений договором строк позичальнику встановлювалась ставка у розмірі 15 % річних (п. 3.2 вказаної додаткової угоди).

У відповідності до додаткових угод № 1 від 05.11.2007 р. до вказаних вище додаткових (індивідуальних) угод до генерального договору між сторонами підписувався графік (додаток 2) щодо дат та сум щомісячних платежів по кожному траншу окремо.

Підпунктом 1.3.2. пункту 1.3. Генерального договору передбачалось, що за умовами кожної Індивідуальної (додаткової) угоди може бути встановлено новий розмір процентної ставки за користування кредитними коштами. Порядок такої зміни визначався наступним шляхом. Так, процентна ставка підлягала перегляду відповідно до умов п. 5.2. даного Договору по закінченню 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту (тобто з 06.12.2007 р.) та кожного наступного місяця кредитування (абз.2 підпункту 1.3.5 п.1.3. Генерального договору). Разом з тим, перегляд процентної ставки у відповідності до п. 5.2 Генерального договору відбувається також у випадку порушення боржником пункту 3.4.7 розділу 3 та п. 5.1. розділу 5 Генерального договору, а саме: у випадку відсутності забезпечення надходження грошових потоків у достатньому розмірі на поточні рахунки позичальника, відкриті в АТ "УкрСиббанк", з метою підтвердження свого фінансового стану для виконання зобов'язань за даним договором та у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе позичальником зобов'язань. Також самим п. 5.2. розділу 5 Генерального договору розширено підстави для зміни процентної ставки, а також, як зазначено вище - вказано додаткові умови зміни розміру процентів. Так, зміна розміру процентних ставок у сторону збільшення може здійснюватись у випадку поточних коливань ставок за вкладами та/або кредитами чи настання змін в грошово-кредитній політиці НБУ тощо. Така інформація є загальнодоступна на офіційному сайті НБУ.

Порядок зміни процентів викладений у п. 5.2.1 Генерального договору шляхом скерування відповідного рекомендованого листа на адресу позичальника, що вказана в договорі. Змінена процентна ставка починає діяти з дати вказаного в повідомленні та без укладення відповідної додаткової угоди про внесення змін до генерального договору. Такі дії Банку не суперечили законодавству станом на лютий 2008 року. Отже, керуючись тим, що перегляд процентної ставки може бути проведено банком по закінченню 30 (тридцяти) календарних днів, від дати видачі кредиту та з метою додаткової гарантії забезпечення виконання Боржником вимог за Генеральною угодою із додатковими угодами до неї, а також з метою попередження боржника про розмір відповідальності у випадку порушення зобов'язання за договором, Позичальника листами за №206483 та №206484 від 22.02.2008 року проінформували, що з 12.03.2008 р. запроваджується нова система нарахування відсотків за користування кредитом понад строк встановлений графіком і на прострочену суму основного боргу буде нараховуватись ставка збільшена вдвічі від діючої ставки на момент виникнення такої простроченої суми по кожній додатковій угоді від 05.11.2007 р. Як випливає з листів, застосовується така ставка лише при умові порушення умов кредитної дисципліни.

На твердження Позивача про те, що листи на адресу останнього не надходили, слід звернути увагу на те, що у відповідності до умов генерального договору (розділу 5) адресою для листування визначено юридичну адресу, за якою знаходиться позивач, та яка вказана у розділі 8 генерального договору.

Оскільки позивач про іншу адресу листування не повідомляв, а тому листи були скеровані в м. Тернопіль на вул. С. Бандери, 2. Разом з тим, на повідомленні про вручення поштового відправлення наявна відмітка про отримання вказаних вище листів, які знаходяться в матеріалах справи.

Щодо одностороннього підняття процентної ставки без погодження із стороною договору. Дане твердження є хибним, оскільки у 2008 році у чинному на 2008 рік законодавстві України, не існувало заборони щодо збільшення процентів на умовах передбачених договором.

Обмеження щодо підняття процентної ставки без укладення додаткових угод до кредитних договорів почав діяти лише з лютого 2010 року у зв'язку з набранням законної сили Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором" від 21 січня 2010 року. Саме цим законом було внесено зміни в статтю 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", яким передбачалось що фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Також фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори у разі незгоди позичальника із пропозицією фінансової установи збільшити процентну ставку або інший платіж, передбачений кредитним договором або графіком погашення боргу (ч.2 та ч.3 ст.6 вказаного закону).

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.04.2015 р.

Суддя Л.В. Шарко