ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 904/8576/14
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Чернова Є.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015
у справі№ 904/8576/14 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста планета", 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
про визнання договору поруки від 10.01.2014 недійсним,

за участю представників сторін
від позивача:не з'явились,
від відповідача 1:Братцева Н.С. (довіреність від 01.10.2014 № 01/10),
від відповідача 2:не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" у листопаді 2014 року звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста планета" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання недійсним договору поруки № б/н від 10.01.2014, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чиста планета" без попередньої згоди на те боржника - позивача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 (суддя Кеся Н.Б.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 у справі № 904/8576/14 Господарського суду Дніпропетровської області (у складі колегії суддів: Лисенко О.М. - головуючого, Джихур О.В., Виноградник О.М.) у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 у справі № 904/8576/14 Господарського суду Дніпропетровської області, Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 у справі № 904/8576/14 Господарського суду Дніпропетровської області, і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення та неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника відповідача 1, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідністю "АТБ-маркет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чиста планета", 01.01.2014 укладено договір поставки № 59017, відповідно до умов якого відповідач-1 зобов'язався в порядку та строки, встановлені договором, передати товар у власність позивачу, в певній кількості, відповідної якості та за узгодженою ціною, а позивач прийняти та оплатити товар на умовах, обумовлених вказаних договором (пункт 1.1 договору поставки).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чиста планета" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 10.01.2014 укладено договір поруки № б/н, відповідно до пункту 1.1 якого відповідач-2 зобов'язався солідарно відповідати перед відповідачем-1 за виконання позивачем зобов'язань з оплати вартості товару, поставленого відповідачем-1 позивачу за договором поставки № 59017 від 01.01.2014 на суму не більше 1000,00 грн.

Послуга з надання поруки з даного договору є безкоштовною (пункт 1.2 договору поруки).

Поручитель зобов'язаний виконувати за боржника зобов'язання останнього зі сплати вартості товару, переданого кредитором боржнику відповідно з основним договором (пункт 2.1 Договору поруки).

Кредитор не має права вимагати від поручителя виконання зобов'язань за боржника щодо оплати сум основного боргу, який виник на підставі основного договору на суму, що перевищує 1000,00 грн. (пункт 2.2 договору поруки ).

Всі права та зобов'язання з основного договору залишаються у боржника (пункт 2.3 договору поруки).

Протягом строку дії договору кредитор не має права змінювати умови основного договору без згоди на це поручителя. В іншому випадку поручитель не відповідає перед кредитором за виконання боржником своїх зобов'язань з моменту внесення таких змін (пункт 2.4 договору поруки).

Пунктом 3.1 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов'язань щодо оплати вартості товару з основного договору.

Сторони несуть передбачену діючим законодавством України відповідальність за збитки, нанесені один одному у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань за договором (пункт 3.2 договору поруки ).

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2015 (пункт 4.1 договору поруки).

Порука за договором діє до 31.12.2015 (пункт 4.2 договору поруки).

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука як вид забезпечення зобов'язання спрямована на можливість задоволення вимог кредитора за рахунок солідарного або субсидіарного боржника за цим зобов'язанням у випадку його порушення основним боржником.

Загальні правила щодо заміни сторони в зобов'язанні встановлено статтями 512-520 Цивільного кодексу України. Цими правилами визначений перелік випадків, внаслідок яких кредитор у зобов'язанні може бути замінений, у тому числі, в інших випадках, встановлених законом. При цьому, кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Щодо заміни боржника у зобов'язанні, діє правило про те, що таке можливо лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Закон не встановлює обов'язкову участь або надання згоди при укладенні договору поруки з боку основного боржника, якщо це не передбачено договором щодо основного зобов'язання або прямо не заборонено спеціальними нормами (нормами законодавства в окремих правовідносинах).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлено частинами 1,2,3,5,6 статті 203 цього Кодексу (частина 1 статті 215 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними " роз'яснено, що обов'язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоди боржника на укладення такого договору законодавством України не передбачений та не випливає зі змісту правовідносин поруки. Відповідно відсутність зазначеної згоди не порушує умов дійсності договору поруки та не є підставою для визнання його недійсним.

Згідно з пунктом 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21.11.2011 № 01-06/1624/2011 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", відсутність згоди боржника на укладення договору поруки не порушує умови дійсності договору поруки, і не є підставою недійсності зазначеного правочину.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної дійшов до правильного висновку, що відсутність у договорі поруки участі основного боржника не є порушенням положень, визначених статтею 626 Цивільного кодексу України.

Доводи скаржника про заборону у договорі поставки від 01.01.2014 № 59017 (пункт 8.17) укладати постачальнику (відповідачу 1) договори відступлення до уваги не приймаються, оскільки предметом позову є договір поруки.

Щодо доводів скаржника про фіктивність договору поруки від 10.01.2014 слід зазначити наступне.

Згідно з частиною 1 статті 234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

Суд апеляційної інстанції встановив, що підтвердженням реальності настання правових наслідків за договором поруки є дії поручителя, відповідача-2 у справі, який частково виконав передбачені договором поруки № б/н від 10.01.2014 зобов'язання з оплати вартості товару, що був поставлений відповідачем-1 позивачу за договором поставки № 59017 від 01.01.2014, а саме сплатив відповідачу-1 грошову суму у розмірі 400,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки та квитанції № 112186394 від 31.10.2014.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку: позивачем не доведено, що договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків.

Таким чином, постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 у справі № 904/8576/14 Господарського суду Дніпропетровської області підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, касаційна інстанція погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 у справі № 904/8576/14 Господарського суду Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 у справі № 904/8576/14 Господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий суддяОвечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О.
Чернов Є.В.