ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.04.2015 р. Справа№ 914/616/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "П.Г.С.-Україна", м. Львів,

до відповідача: Приватного підприємства "Торгівельно-логістичний центр", м. Львів,

про визнання недійсним договору.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: Худзій Д.М.,

від відповідача: Майстришин С.Р.

На розгляд господарського суду Товариством з обмеженою відповідальністю "П.Г.С.-Україна" подано позов до Приватного підприємства "Торгівельно-логістичний центр" про визнання недійсним договору. Позовну заяву підписано представником Худзієм Д.М. На підтвердження повноважень представника до позовної заяви долучено довіреність та копію виписки з ЄДРЮОФОП.

У відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях відповідач зазначив, що позовну заяву підписано особою, яка не має належних повноважень. З метою з'ясування цієї обставини суд неодноразово ухвалами зобов'язував позивача надати докази повноважень Закалюжного В.М. щодо видачі довіреності на представництво інтересів товариства та рішення загальних зборів учасників товариства, про яке зазначено у довіреності від 02.02.2015 р.

У судове засідання 28.04.2015р. представник позивача з'явився, подав письмові пояснення та усно повідомив, що Рішенням загальних зборів товариства від 12.11.2014р. Закалюжного В.М. було призначено особою, яка має право вчиняти будь-які дії від імені товариства без довіреності, у тому числі підписувати договори. На підставі цього рішення Закалюжний В.М. уклав договір про надання юридичних послуг з адвокатом Худзієм Д.М. Крім того, Закалюжний В.М. видав довіреність Худзію Д.М.

У судовому засіданні 28.04.2015р. представник відповідача зазначив, що у справі відсутні докази того, що Закалюжний В.М. був уповноважений загальними зборами передавати своє повноваження з представництва товариства іншій особі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд відзначає таке.

Відповідно до ст.54 ГПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником.

Згідно ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності). Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордеру обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Глава 17 ЦК України регулює представництво. Так, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ст.237 ЦК України).

Представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє (ст.240 ЦК України). Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті (ст.245 ЦК України).

Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ст.244 ЦК України).

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (ст.246 ЦК України).

У даному випадку довіреність на представництво інтересів позивача видана 02.02.2015р. Закалюжним В.М. У виписці з ЄДРЮОФОП зазначено, що керівником ТзОВ «П.Г.С.-Україна» на строк до 12.12.2014р. є Кузик Р.Б., а іншою особою, яка вправі вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі, підписувати договори - Закалюжний В.М.

У протоколі №12/10-14 загальних зборів учасників ТзОВ «П.Г.С.-України» зазначено, що загальні збори вирішили призначити Закалюжного В.М. особою, яка має право вчиняти будь-які дії від імені товариства без довіреності, у тому числі підписувати договори, крім тих, які належать до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства.

Згідно п.5.2 Статуту ТзОВ «П.Г.С.-України» видача довіреності на представництво інтересів товариства належить до компетенції генерального директора, комерційного директора.

Наведені вище положення дозволяють зробити висновок, що Закалюжний В.М. хоча і має право представляти підприємство, не мав права видавати довіреність від імені підприємства, оскільки він не є ні керівником, ні уповноваженою на це статутом особою, а саме виключно такі два суб'єкти згідно ст.246 ЦК України можуть видавати довіреність від імені юридичної особи.

Не могла видаватися Закалюжним В.М. така довіреність і у порядку передоручення, оскільки докази того, що він був наділений правом передати свої повноваження іншій особі, як і докази того, що він був вимушений до цього з метою охорони інтересів товариства, відсутні. До того ж ця довіреність не є нотаріально засвідченою, хоча ст.245 ЦК України вимагає нотаріальне засвідчення довіреностей, які видаються у порядку передоручення. Рішення загальних зборів, яке міститься у матеріалах справи, не надає право Закалюжному В.М. вчиняти передоручення, а тому не може свідчити на користь позивача.

Суд не бере до уваги представлений в останньому судовому засіданні договір про надання юридичних послуг, оскільки, підписуючи та подаючи позовну заяву, Худзій Д.М. діяв саме на підставі довіреності від 02.02.2015р., адже саме вона, а не договір, була долучена як додаток до позовної заяви на підтвердження його повноважень. Крім того, у судових засіданнях 17.03.2015р. та 23.04.2015р. Худзій Д.М. повідомляв, що його повноваження підтверджуються довіреністю. Також необхідно відзначити, що представлений договір про надання юридичних послуг підписаний Худзієм Д.М. не як адвокатом, а як приватним підприємцем, про що свідчить п.7 договору (копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю у матеріалах справи також немає). Натомість ст.28 ГПК України вимагає укладення договору з адвокатом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Оскільки позовну заяву підписано особою, яка не мала права її підписувати, таку позовну заяву необхідно залишити без розгляду. При цьому суд звертає увагу позивача, що згідно ч. 4 ст. 81 ГПК України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, він має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням). Зважаючи на те, що суд залишає позовну заяву без розгляду, сума сплаченого судового збору у розмірі 2' 436,00 грн. підлягає поверненню позивачу.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», п.1 ч.1 ст.81, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «П.Г.С.-Україна» залишити без розгляду.

2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «П.Г.С.- Україна» (79015, м. Львів, вул.Ліска, буд.15, кв. 2А, ідентифікаційний ) з Державного бюджету України 2' 436,00 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції №0.0.327220969.1 від 16.12.2014р.

Суддя Яворський Б.І.