ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.15р. Справа № 904/10296/14
За позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій", м. Дніпропетровськ

до відповідача-2:Виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради, м. Дніпропетровськ;

третя особа-1, що не заявляє самостійних вимог: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ;

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - Дніпропетровська обласна рада;

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради

про зобов'язання виконати дії

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: Потапов О.М., дов. № 26-01/15 від 26.01.15 р., представник;

Від першого відповідача: Абрамов Д.В. дов. № 4/10-1 від 05.01.15 р. представник;

Від другого відповідача: Абрамов Д.В. дов. № 4/10-1 від 05.01.15 р. представник;

Від третьої особи-1: Рижко І.С., дов. №47 від 03.12.2014 року, представник;

Від третьої особи-2: не з`явився;

Від третьої особи-3: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про зобов'язання відповідачів прийняти від позивача у комунальну власність наступне майно, що обліковується на балансі Позивача:

- об'єкти "Сараї господарчі" інв. 103-1056, 103-1057, 103-1058, 103-1059, 103-1060", що розташовані за адресами: м. Дніпропетровськ, ж/м "Ігрень", вул. Листопадна, вул. Дачна, вул. Естафетна;

- об'єкт "Вишка водонапірна інв. № 103-9035, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м "Ігрень", вул. Дачна, з двома баками для води інв. № 103-2038 та інв. № 103-2039, які знаходяться на вершині цієї вишки;

- об'єкт "Артезіанська свердловина з насосною водою інв. № 103-2036", що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м "Ігрень", вул. Дачна;

- об'єкт "Дорога асфальтно-бетонна інв. № 103-2032", що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м "Ігрень".

- об'єкт "Санвузли дворові з вигребом інв. № 109-2040", що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м "Ігрень", вул. Дачна;

- об'єкт "Мережі енергопостачання зовнішні інв. № 103-2110", що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м "Ігрень".

Уточнюючи позовні вимоги в заяві від 26.03.15 р., останній просить зобов`язати відповідачів прийняти від Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій" зазначене вище майно до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська.

Дніпропетровська міська рада, у відзиві на позов, вимоги позивача не визнала, посилаючись на те, що з наданих позивачем додатків до позовної заяви, не вбачається обов'язків міської ради чи її виконкому щодо прийняття у комунальну власність споруд перелічених позивачем, а отже, остання вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту прав.

Крім того, міською радою подано клопотання про застосування строку позовної давності.

Від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області надійшли письмові пояснення, в яких останній, посилаючись на рішення Дніпропетровської обласної ради № 146-8 від 24.03.2003 р. «Про прийняття до спільної власності територіальних громад області», повідомляє про те, що відповідно до акту підписаного ПАТ "Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій" та ОЖКП «Лівобережний», останній прийняв на баланс 11-ть житлових будинків.

Пояснюючи те, що об`єкти інженерної інфраструктури, які є предметом даного спору, в свою чергу, є невід'ємною складовою частиною зазначених вище житлових будинків, на думку третьої особи також підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади міста, в порядку передбаченому Законом України «Про передачу об`єктів прав державної та комунальної власності", оскільки, на даний час перебувають на балансі позивача.

З огляду на вище викладене, Регіональне відділення Фонду державного майна, вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Дніпропетровська обласна рада письмових пояснень суду не надала, представником останньої залучено до матеріалів справи копію рішення «Про прийняття майна до спільної власності територіальних громад області» № 146-8/ХХIY від 24.03.2003 р. та додатки до нього, а також витяг із рішення Дніпропетровської обласної ради № 126-7/ХХIY від 17.01.2003 р.

20.04.15 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.2003 р. Дніпропетровська обласна рада прийняла рішення № 146-8/ХХIY „Про прийняття майна до спільної власності територіальних громад області", відповідно до якого була надана згода на прийняття до спільної власності територіальних громад області, в тому числі від Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій" (згідно з додатком 3) житлового фонду та об'єктів соціальної інфраструктури, необхідних для його обслуговування з подальшою передачею їх на баланс обласного житлово-комунального підприємства „Лівобережжя".

Відповідно до акту перевірки регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області від 12.08.2014 р., зазначені вище об'єкти не увійшли до статутного фонду ВАТ "Дніпропетровський завод мостових залізобетонних конструкцій", в зв'язку з чим підлягають передачі із державної до комунальної власності.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на часткове виконання даного рішення та передачу до комунальної власності лише 11-ти житлових будинків, в підтвердження чого останнім залучено до матеріалів справи копію акту б/н та дати, який містить дані про склад комісії, загальну кількість будинків, перше початкову вартість та вартість зносу (а.с. 43).

Посилаючись на те, що комунікації та обслуговуючі споруди до комунальної власності до цього часу не прийняті, позивач вважає, що наведене вище становище суперечить вимогам Закону України „Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності".

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" (далі - Закон), об'єктами передачі згідно з цим законом є, в тому числі, об'єкти житлового фонду, гуртожитки та інші об'єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров'я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Статтею 3 зазначеного вище Закону встановлено, що ініціатива щодо передачі об'єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 6 Закону, передача об'єктів здійснюється комісією з питань передачі об'єктів, до складу якої входять представники виконавчих органів відповідних рад, місцевих органів виконавчої влади, органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій, фінансових органів, підприємств, трудових колективів підприємств, майно яких підлягає передачі.

У разі передачі об'єктів, закріплених за самоврядною організацією, або об'єктів, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, орендованого майна, акцій (часток, паїв), що належать державі або суб'єктам права комунальної власності у майні господарських товариств, до складу комісії з питань передачі об'єктів включаються представники відповідно самоврядної організації або державного органу приватизації.

Згідно ч. 2 зазначеної вище статті Закону, утворює комісію з питань передачі об'єктів та призначає її голову:

виконавчий орган відповідної сільської, селищної, міської, районної у місті ради, якщо інше не передбачено законом, - у разі передачі об'єктів у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах;

відповідна районна, обласна рада або уповноважений нею орган - у разі передачі об'єктів у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст;

орган, уповноважений управляти державним майном, - у разі передачі об'єктів у державну власність.

Порядок утворення і роботи комісії з питань передачі об'єктів визначається: Кабінетом Міністрів України - у разі передачі об'єктів у державну власність; відповідними органами місцевого самоврядування - у разі передачі об'єктів у комунальну власність.

Відповідно до ст. 10 Закону „Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно п. 51, ч. 1, ст. 26 зазначеного вище Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, в тому числі, питання надання згоди на передачу об'єктів з державної у комунальну власність.

Зазначені вище норми Закону „Про місцеве самоврядування в Україні" визначають права та обов'язки органів місцевого самоврядування, у разі передачі об'єктів державної власності у комунальну.

Зокрема, до компетенції відповідної територіальної громади, як вже було зазначено вище, віднесено вирішення питання щодо надання згоди на передачу об'єктів з державної у комунальну власність, результатом розгляду якого є прийняття рішення із вказаного питання.

До компетенції виконавчих органів відповідних рад віднесено створення комісії, призначення голови комісії з питань передачі вказаних об'єктів.

Обов'язку відповідних рад, в тому числі Дніпропетровської міської ради та її виконавчого комітету щодо прийняття з державної у комунальну власність об'єктів права державної власності, норми вище зазначених законів не містять.

Крім того, слід зазначити про наступне, відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини, не надав належних доказів, які б свідчили про фактичну передачу 11 житлових будинків, оскільки, із копії акту б/н та дати, залученого позивачем (а.с. 43), не вбачається можливим зробити висновок про передачу саме житлових будинків, перелічених в додатку № 3 до рішення обласної ради від 24.03.2003 р. № 146 8/ХХIY „Про прийняття майна до спільної власності територіальних громад області".

До того ж, вказаний акт не відповідає вимогам Положення „Про порядок передачі об'єктів права державної та комунальної власності", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 р. № 1482.

Залучена до матеріалів копія акту б/н і дати (а.с. 120) містить посилання лише на передачу одного будинку.

Не надано позивачем і доказів, які б свідчили про відмову від прийняття спірних комунікацій та обслуговуючих споруд, як не надано і доказів їх знаходження на балансі позивача.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3 Закону України „Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", ст.ст. 10, 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 27.04.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко