КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа№ 910/26299/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Буравльова С.І.

при секретарі Кобець М.О.

за участю представників:

від скаржника: не з'явились;

від стягувача: Новіков Я.А. - представник за довіреністю від 14.04.2015 року;

Найдьонов Р.А. - директор;

від ВДВС: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року

у справі № 910/26299/14 (суддя Сівакова В.В.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія № 1»

до Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

про стягнення 55 895, 85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія №1" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" про стягнення 55 895,85 грн., з яких: 44 000,16 грн. основного боргу, 3 270,47 грн. пені, 7 392,02 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1 233,20 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору № 41 від 02.08.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/26299/14 від 11.12.2014 частково задоволені позовні вимоги та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія №1" 44 000,16 грн. основного боргу, 3 133,05 грн. пені, 7 376,47 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 1 233,20 грн. - 3% річних, 1 822,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

26.12.2014 року, у зв'язку з набранням рішенням законної сили Господарським судом міста Києві було видано відповідний наказ.

29.01.2015 року відповідач звернувся до суду зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, відповідно до якої просить суд:

- визнати дії державного виконавця Федоріної А.М. Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві з винесення постанови від 06.01.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 45970462 - незаконними;

- визнати постанову державного виконавця Федоріної А.М. Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві від 06.01.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 45970462 - недійсною.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року у задоволенні скарги ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2» на дії відділу державної виконавчої служби Дніпроваського районного управління юстиції у місті Києві відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року та винести нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2».

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ст.. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Враховуючи вказане, апелянт вважає, що державний виконавець накладає арешт на майно боржника, у разі наявності зведеного виконавчого провадження, саме в межах зведеного провадження. Накладення ж арешту на майно ПАТ «Трест «Київпідземшляхбуд-2» постановою державного виконавця від 06.01.2015 року та накладення арешту на майно в рамках зведеного виконавчого провадження, призводить до подвійної міри відповідальності.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А. та призначено до розгляду на 14.04.2015 року.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року, враховуючи перебування судді Руденко М. А. у відпустці, справу № 910/26299/14 передано на повторний автоматичний розподіл судових справ.

Протоколом про повторний автоматичний розподіл справи між суддями від 14.04.2015 року сформовано колегію суддів для розгляду апеляціної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Буравльов С. І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року апеляціну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Буравльов С. І.

У судове засідання 14.04.2015 року представник ВДВС не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.04.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні 14.04.2015 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року відкладено розгляд справи до 21.04.2015 року.

Представник скаржника та представник ВДВС у судове засідання 21.04.2015 року не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник стягувача у судовому засіданні 21.04.2015 року заперечував проти апеляційної скарги та просив суд у її задоволенні відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва № 910/26299/14 від 11.12.2014 частково задоволені позовні вимоги та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія №1" 44 000, 16 грн. основного боргу, 3 133, 05 грн. пені, 7 376, 47 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 1 233,20 грн. - 3% річних, 1 822, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

26.12.2014 року, у зв'язку з набранням рішенням законної сили Господарським судом міста Києві було видано відповідний наказ.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Частиною 1 п. 1 статті 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

06.01.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія №1" звернулось до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/26299/14 від 26.12.2014 року.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

06.01.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову ВП № 45970462 про відкриття виконавчого провадження, згідно якої відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 910/26299/14 від 26.12.2014 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельна компанія №1" 57 564,88 грн.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Пунктом 3 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Так, у зв'язку із поданням стягувачем заяви про накладення арешту на майно боржника, 06.01.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову ВП № 45970462 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику - Публічному акціонерному товариству "Трест Київпідземшляхбуд-2" у межах суми звернення стягнення - 57 564, 88 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Звертаючись до суду першої інстанції, скаржник зазначає, що у ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві наявне зведене виконавче провадження № 34537204 відносно ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2", а тому у відповідності до ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 4.19.1. Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій державний виконавець накладає арешт на майно боржника в межах зведеного виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до п. 4.1.5. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999, якщо в установлений строк рішення боржником добровільно не виконано, державний виконавець за наявності іншого виконавчого провадження або зведеного виконавчого провадження щодо даного боржника виносить постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження або про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. Така постанова виноситься не пізніше наступного дня після закінчення строку для добровільного виконання.

Згідно із п. 4.19.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999, якщо в районному (міському) органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, то вони об'єднуються у зведене виконавче провадження за постановою державного виконавця (додаток 19) протягом трьох днів після закінчення строку, даного боржнику для добровільного виконання і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження. До зведеного виконавчого провадження повинні бути приєднані всі інші виконавчі документи, що надходять стосовно стягнень з цього боржника протягом трьох днів після закінчення строку, поданого боржнику для добровільного виконання.

Отже, виконавче провадження об'єднується до зведеного виконавчого провадження лише після спливу строку для добровільного виконання рішення суду, яке у відповідності до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Таким чином, в силу положень Закону країни "Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій державний виконавець наділений правом за заявою стягувача одночасно з відкриттям виконавчого провадження винести постанову про накладення арешту на майно боржника та заборону його відчуження, і тільки після спливу встановленого строку для добровільного виконання рішення суду за наявності зведеного виконавчого провадження щодо боржника, приєднати відкрите виконавче провадження до зведеного.

Так, як вбачається із матеріалів справи 13.01.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 45970462 до зведеного виконавчого провадження № 34537204.

При цьому, колегія суддів зазначає, що не відбудеться подвійне накладення арешту на майно боржника, оскільки у відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається на майно боржника у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів.

Щодо посилання скаржника на те, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження направлена боржнику з порушенням ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», то колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржнику.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та заборони його відчуження від 06.01.2015 року були направлені на адресу боржника 20.01.2015 року, тобто із порушенням вищевказаного строку.

Проте, згідно із п. 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 передбачено, що у разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, установленому статтею 32 Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Таким чином, у зв'язку із несвоєчасним направленням постанов боржник не був позбавлений права звернутися до державного виконавця із заявою про поновлення строку для добровільного виконання рішення та виконати відповідне рішення у добровільному порядку.

В свою чергу, несвоєчасне направлення державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та заборони його відчуження від 06.01.2015 року не тягне за собою визнання дій державного виконавця з винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 45970462 від 06.01.2015 року незаконними та визнання постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження від 06.01.2015 року недійсною.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що скарга відповідача не підлягає задоволенню.За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року у справі № 910/26299/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу скаргу Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року у справі № 910/26299/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/26299/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

С.І. Буравльов