номер провадження справи 4/23/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015 Справа № 908/1121/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ІНВАР", (69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 16, пр.23)

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська", (86193, Донецька область, м. Макіївка, с. Свердлове, вул. Свободи, буд. 7, тел. )

про стягнення 8376,00 грн. заборгованості за договором №55 від 27.01.2014 р.

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Давидова С.О., довіреність б/н від 05.02.2015 р.;

від відповідача - не з'явився.

23.02.2015 р. до господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ІНВАР", м. Запоріжжя з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська", Донецька область, м. Макіївка про стягнення 8376,00 грн. заборгованості за договором №55 від 27.01.2014 р.

Ухвалою від 23.02.2015р. порушено провадження у справі № 908/1121/15-г, справі присвоєно номер провадження 4/23/15, судове засідання призначено на 18.03.2015 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті. Ухвалою від 18.03.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався до 22.04.2015р.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 22.04.2015 р. справу розглянуто без участі представника відповідача і прийнято, на підставі ст. 85 ГПК України, рішення.

Згідно з листами Запорізької дирекції «Укрпошти» № 04-16-83 від 20.01.2015р. та № 04-16-416 від 30.03.2015р. припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а саме: с. Свердлове, м. Макіївка, Донецька область.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014р. № 01-062052/14, учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення Антитерористичної операції, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов.

1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. При цьому, слід мати на увазі, що, згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі, коли учасник судового процесу не значиться у згаданому

реєстрі, якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву пов'язано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 нього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, - які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого суду, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час ї місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104, або пункт 2 частини другої статті 111 ГПК України.

Ухвали суду від 23.02.2015р. та 18.03.2015р. були розміщені на сторінці господарського суду Запорізької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy) (витяги з сайту долучені до матеріалів справи). Також, відповідач був додатково сповіщений за допомогою телефонограми № 6 від 24.02.2015р. (долучена до матеріалів справи).

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

Відповідно до п. п. 3.9.2, 3.9.3 Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними у справі матеріалами.

Крім того, неявка в судове засідання представників сторін не звільняє сторони від обов'язку і не позбавляє можливості надати необхідні матеріали, які судом витребувані чи сторони хотіли б надати до справи.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

В судові засідання 18.03.2015р. та 22.04.2015р. відповідач чи його представник не з'явився. Про поважність причин неявки представника відповідач суд не повідомив, не надав суду витребуваних ухвалами суду матеріалів.

В судовому засіданні представником позивача надано витяг з ЄДР щодо місцезнаходження відповідача, станом на 17.03.2015р., згідно з яким, відповідач зареєстрований в ЄДР за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві.

Суд прийшов до висновку щодо можливості розгляду спору відповідно до ст.75 ГПК України, по наявних у справі матеріалах.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються в тому числі шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

27 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД ІНВАР» (надалі - постачальник, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Центральна збагачувальна фабрика «КОЛОСНИКІВСЬКА» (надалі - покупець, відповідач) був укладений договір поставки № 55 від 27.01.2014р.(надалі - договір).

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п.1.1 договору, постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити запірну арматуру на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 4.3 договору, загальна сума договору визначається як сумарна вартість ресурсів, вартість яких здійснюється згідно доданих до неї специфікацій.

Згідно з п. 2.1. договору, кількість, номенклатура ресурсів вказуються у специфікаціях до даного договору, які є його невід'ємною частиною.

Згідно п. 5.1. договору, оплата покупцем ресурсів здійснюється у національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі. Умови оплати вказуються у специфікаціях. відповідно до Специфікації № 1 від 26.04.2014 року, постачальник передає, а покупець приймає та сплачує ресурси на загальну суму 8376,00 грн, у т.ч. ПДВ.

Згідно з п. 4.3. договору, поставка ресурсів здійснюється, по цінам, які визначаються в відповідності до умов поставки, вказані у специфікаціях та включають в себе усі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов'язані з поставкою ресурсів.

Згідно з п. 5.2. договору, датою оплати ресурсів вважається дата списання грошових коштів з рахунку покупця.

Так, на виконання умов договору та специфікації, відповідно до видаткової накладної № РН-0000529 від 13 червня 2014 року, позивачем було поставлено товар на загальну суму 8 376,00 (вісім тисяч триста сімдесят шість грн. 00 коп.) грн., який отримано Коваленко Олександром Миколайовичем за довіреністю № 136 від 12.06.2014 року. (довіреність долучено до матеріалів справи).

Позивач поставив відповідачу товар передбачений умовами специфікації № РН-0000529 від 13.06.2014р. на загальну суму 8 376грн. 00, а саме:

- засувка 30ч6бр Ду100 Ру10 у кількості 4(чотири) шт. на суму 1640 грн. 00 коп.;

- засувка 30ч6бр Ду150 Ру10 у кількості 2(дві) шт. на суму 1780 грн. 00 коп.;

- засувка 30ч6бр ДУ 200 Ру10 у кількості 2(дві) шт. на суму 3560 грн. 00 коп.;

Факт поставки позивачем відповідачу товару згідно умов Договору №55 від 27.01.2014р. підтверджується довіреністю № 136 від 12.06.2014 р., видатковою накладною № РН-0000529 від 13.06.2014р. а також товарно-транспортною накладною № 692015734 від 13.06.2014р.

Всі зазначені документи узгодженні між позивачем і відповідачем, мають підписи уповноважених осіб сторін та скріплені печатками підприємств. (Оригінали зазначених документів досліджувалися судом в судовому засіданні, належним чином посвідчені копії - залучені до матеріалів справи).

На виконання умов договору, позивач, як постачальник товару, виконав умови даного договору, взяті на себе зобов'язання за договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Відповідач свої зобов'язання за даним договором належним чином не виконав.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами

За своєю правовою природою укладений сторонами у справі договір на реалізацію продукції є договором поставки.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Згідно з п. 5. 4. договору, постачальник зобов'язаний перерахувати грошові кошти, зайво отримані від покупця, на поточний рахунок покупця негайно, але не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги покупця.

З метою забезпечення гарантованого ст. 16 ЦК України права на захист прав і охоронюваних законом інтересів позивача суд вважає за можливим до спірних правовідносин застосувати положення ст. 692 ЦК України.

Зокрема, зі змісту процитованої раніше ст. 692 ЦК України слідує, що якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Відтак, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена негайно після такого прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена, в п. 1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» і в п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прийняття відповідачем товару за видатковою накладною за спірний період, відповідач не надав суду доказів того, що він відмовився від прийняття такого товару, строк оплати поставленого позивачем відповідачу товару наступив з моменту прийняття відповідачем товару та підписання видаткової накладної за спірний період.

Матеріали справи свідчать, що в порушення умов договору за отриманий товар в повному обсязі відповідач не розрахувався.

Отже, відповідач взяті на себе зобов'язання згідно умов договору № 55 від 27.01.2014 р. належним чином та в повному обсязі не виконав, чим порушив вимоги чинного законодавства.

Таким чином, приймаючи до уваги всі наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, враховуючи вартість поставленого позивачем відповідачу товару, на час судового вирішення спору основна заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 8 376 грн. 00 коп.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобов'язання відповідача оплатити отриманий товар не припинено.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України закони України підлягають обов'язковому виконанню на всій території України всіма юридичними та фізичними особами.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

На день розгляду спору відповідач оплату отриманого товару в повному обсязі суду не довів.

За приписами ст. 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає позовну вимогу про стягнення 8 376 грн. 00 коп. основного боргу за отриманий товар за Договором № 55 від 27.01.2014 р. документально підтвердженою, доведеною, заснованою на законі та такою, що підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. 193 ГК України, ст., ст. 626, 629, 655, 692, 712 ЦК України, ст., ст., 3, 22, 28, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-84, 87 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ІНВАР", м. Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська", Донецька область, м. Макіївка, с. Свердлове задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Колосниківська", (86193, Донецька область, м. Макіївка, с. Свердлове, вул. Свободи, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ІНВАР" (69037, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 16, пр. 23, ) 8 376 (вісім тисяч триста сімдесят шість) грн. 00 коп. основного боргу, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "27" квітня 2015 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.