РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015Справа №910/2942/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артбудкомфорт»

про стягнення 1 831 677, 81 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Сенченков І.Г.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артбудкомфорт» про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування від 02.12.2013 р. у розмірі 1 135 581, 93 грн., а також 494 448, 53 грн. - заборгованості за відсотками, 143 868, 26 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язання та 57 779, 09 грн. - штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань перед позивачем щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 р. порушено провадження у справі № 910/2942/15-г призначено до розгляду у судовому засіданні на 16.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд даної справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі за клопотанням відповідача.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача на виклик суду не з'явився, вимог суду не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Приймаючи до уваги, що учасники були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 20.04.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва. -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2011 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Артбудкомфорт» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, на підставі якої відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» та тарифів банку, що розміщені на Інтернет-сайті http://privatbank.ua, які складають договір банківського обслуговування б/н від 24.03.2011 р.

Розділом 3.2.2. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що послуга «Гарантійний платіж» надається позивачем у вигляді виконання Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» заявки на договірне списання коштів, згідно якої відповідач доручає зарахувати кошти на рахунок отримувача в сумі та на дату, вказані в заявці; послуга налається за рахунок власних коштів відповідача та кредитних коштів.

Відповідно до п. 3.2.2.5.2. умов відповідач зобов'язаний сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п. 3.2.2.9. та п. 3.2.2.10. договору.

Відповідно до п. 3.2.2.2. умов відповідач погашає заборгованість по кредиту у розмірі, зазначеному в його заявці у строк до 30 днів з дати виконання заявки. За користування кредитом у період з дати ініціювання заявки до дати виконання заявки відповідач сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4 % річних, але не менш ніж 5 грн. від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці відповідача.

Відповідно до п. 3.2.2.10.8. умов у разі порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30 календарних днів, що спричинило звернення банку до судових органів, відповідач сплачує банку штраф, який розраховується за формулою: 1 000, 00 грн. + 5 % від суми встановленої в заявці на цілі, що відмінні від сплати страхових платежів і платежів для оплати реєстрації предмета застави в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна.

Згідно з п. 3.2.2.9.1. умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з поточного рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.2.2., 3.2.2.6.3.відповідч сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0, 2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, яка нараховується протягом 30 днів з моменту виникнення відповідного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» у відповідності до договору банківського обслуговування б/н від 24.03.2011 р. виконувались заявки Товариства з обмеженою відповідальністю «Артбудкомфорт» на гарантований платіж (доручення на договірне списання), що підтверджується наявними у справі заявками а також банківською випискою з рахунку відповіла.

23.12.2013 р. позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Артбудкомфорт» з претензією про погашення заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 24.03.2011 р. щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, яка отримана відповідачем 30.12.2013 р.

Відомостей щодо надання відповідачем відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач відзначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Артбудкомфорт» порушено зобов'язання за договором б/н від 24.03.2011 р. в частині повернення кредитних коштів у сумі 1 135 581, 93 грн., у зв'язку з чим Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути заборгованість у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тож, виходячи з вищенаведеного, внаслідок укладання договору банківського обслуговування, у вигляді заяви на відкриття рахунку б/н від 24.03.2011 р. між сторонами виникли цивільні права та обов'язки.

Проаналізувавши зміст договору б/н від 24.03.2011 р., а також положення цивільного законодавства України суд дійшов висновку, що цивільні відносини між сторонами за своїми правовими ознаками фактично є кредитним договором, особливості укладання та виконання яких, регулюються нормами ст.ст. 1049-1054 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні норми закріплені також і в Господарському кодексу України.

Так, відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач правом надання відзиву на позов не скористався, заявлені до нього вимоги не спростував, доказів наявності об'єктивним причин неможливості виконання договірних зобов'язань не надав.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів надання кредитних коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «Артбудкомфорт» та недоведеність відповідачем їх повернення, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 1 135 581, 93 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 494 448, 53 грн.

Приймаючи до уваги положення п.п. 3.2.5.2., 3.2.2.9. та п. 3.2.2.10. договору., а також виходячи із наявної у матеріалах справи виписки з банківського рахунку відповідача суд дійшов про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 494 448, 53 грн.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приймаючи до уваги, що відповідач допустив прострочення виконання грошових зобов'язань за договором б/н від 24.03.2011 р., приймаючи до уваги що відповідачем не надано суду доказів вжиття заходів для уникнення порушення умов договору, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про застосування правових наслідків, встановлених нормами ст.ст. 549 Цивільного кодексу України та умовами вказаного договору.

Згідно розрахунку позивача, здійснений за кожен місяць розмір пені за період з 01.08.2014 р. до 15.12.2014 р. становить 143 868, 26 грн.

В той же час, перевіривши правильність нарахування позивачем пені, судом встановлено, що останнім допущено помилку в методиці нарахування та згідно розрахунку суду, здійсненого за загальний період 01.08.2014 р. до 15.12.2014 р., розмір пені становить 109 638, 08 грн.

Розмір штрафу, визначений за встановленою у договорі формулою та становить 57 779, 09 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Артбудкомфорт» (03049, м. Київ, вул. Богданівська, 2, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, ) заборгованість за кредитом у сумі 1 135 581, 93 (один мільйон сто тридцять п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят одна грн. 93 коп.) грн. 494 448, 53 (чотириста дев'яносто чотири тисячі чотириста сорок вісім грн. 53 коп.) грн. - заборгованості за відсотками, 109 638, 08 (сто дев'ять тисяч шістсот тридцять вісім грн. 08 коп.) грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язання, 57 779, 09 (п'ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят дев'ять 09 коп.) грн. - штрафу та 35 948, 95 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот сорок вісім грн. 95 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині у задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 27.04.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.