ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" квітня 2015 р.Справа № 916/879/15-г

За позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

про стягнення 240 270,00 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: Оксюта В.В. - адвокат

від відповідача: Клименко Б.Г. (за довіреністю)

У відповідності до ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувались перерви з 06.04.2015р. до 14 год. 40 хв. 23.04.2015р.

СУТЬ СПОРУ: позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, в якому просить суд визнати виконаними зобов'язання по сплаті орендної плати відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №10/70 від 03.01.2002р. на суму 240 270,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.03.2015р. позовну заяву (вх.№924/15) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/879/15-г та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Разом з позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, що викладена у позовній заяві, згідно якої просить суть зупинити стягнення, яке проводиться на підставі рішення господарського суду Одеської області від 13.08.2012р. по справі №5017/886/2012, яка судом залишена без задоволення, з підстав її необґрунтованості та недоведеності.

19.03.2015р. позивач звернувся до суду із уточненою позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на його користь 91 350,00 грн. відшкодування витрат з капітального ремонту нежитлового приміщення кафе "Стара Шарманка", яка судом прийнята до розгляду.

19.03.2015р. позивач подав до суду заяву про забезпечення позову (вх.№2-1427/15), яка судом не задоволена, з підстав її недоведеності та необґрунтованості.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи (вх.№8919/15 від 06.04.2005р.) судом було задоволено.

22.04.2015р. позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову (вх.№2-2199/15), відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на його користь 240 270,00 грн. відшкодування витрат з капітального ремонту приміщення та зроблених поліпшень.

Представник позивача уточненні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні, з підстав, викладених у відзиві на позов (вх.№8920/15 від 06.04.2015р.) та уточненому відзиві.

В процесі розгляду справи учасниками процесу були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

03 січня 2002р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради (Орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №10/70, згідно умов п.1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: вул. Степова, 34, 1 поверх, підвал, загальною площею 196,6 кв.м. (сто дев'яносто шість та шість десятих кв.м.) на підставі листа орендаря №8643 від 04.12.2001р. під організацію громадського харчування.

Відповідно до п.1.2. Договору строк дії Договору оренди з 03 січня 2002р. (третього січня дві тисячі другого року) до 03 січня 2003р. (третього січня дві тисячі третього року).

Пунктом 2.2. Договору визначено, що за орендоване приміщення Орендар зобо'язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 801,95 грн. без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції.

Підпунктом а п.4.2. Договору визначено, що на протязі дії цього Договору, крім своєчасного внесення орендної плати, Орендар зобов'язаний забезпечувати збереження орендованого приміщення, своєчасно проводити капітальний і поточний ремонт приміщення, запобігати його пошкодженню і псуванню.

Листом від 12.03.2002р. відповідачем було надано позивачу на проведення капітального ремонту.

В подальшому 13.09.2002р. розпорядженням №741 "Про затвердження проектно-кошторисної документації на проведення капітального ремонту у приміщенні по вулиці Степовій №34 у м. Одесі" було погоджено кошторисну документацію на капітальний ремонт вказаного приміщення на суму 57,36 тис. грн.

Додатковим погодженням від 21.01.2003р. сторони погодили внесення змін до договору оренди в частині строку його дії та в частині розміру орендної плати, а також передбачили, що при розірванні договору оренди суми витрат на капітальний ремонт, що перевищує розмір наданої пільги, компенсації не підлягає, а також встановили, що на час окупності витрат на проведення капітального ремонту, орендна плата за орендоване приміщення складає 20% від затвердженої орендної плати в урахуванням індексу інфляції з 03.01.2003р. по 01.03.2003р.

Додатковим погодженням №9 від 03.12.2008р. сторони погодили внесення змін до договору оренди в частині строку його дії та в частині розміру орендної плати.

24 червня 2009р. між приватним підприємством ОСОБА_1 (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Айкарб" (Підрядник) було укладено договір підряду на виконання робіт №18, згідно умов п.1.1. якого Замовник доручає, а Підрядник бере на себе зобов'язання з виконання робіт з капітального ремонту нежитлового приміщення кафе "Стара Шарманка", що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 34 у відповідності із проектно-кошторисною документацією. Об'єм, характер та перелік робіт визначається кошторисом та договірною ціною, що узгоджуються сторонами та є невід'ємними частинами цього Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору Договірна ціна робіт, необхідних для виконання Підрядником, складає240 270,00 грн. (двісті сорок тисяч двісті сімдесят грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ - 40 045,00 грн. (сорок тисяч сорок п'ять грн. 00 коп.).

На виконання умов вищенаведеного договору підряду на виконання робіт №18 ТОВ "Айкарб" виконало роботи з капітального ремонту приміщення кафе "Стара Шарманка" на загальну суму 240 270,00 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.08.2012р. у справі №5017/886/2012 за позовом за позовом Заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 37136,32 грн., позов заступника прокурора Малиновського району м. Одеси задоволено повністю, стягнуту з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - заборгованість по орендній платі по договору № 10/70 від 03.01.2002р. за період з 01.08.2011р. по 20.07.2012р. у сумі 46 080 грн. 39 коп. та пеню у сумі 2 747 грн. 74 коп., розстрочивши стягнення на 6 місяців рівними частинами, стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1609,50 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.10.2014р. рішення господарського суду Одеської області від 13.08.2012р. по справі №5017/886/2012 частково скасовано, виклавши резолютивну частину в наступній редакції: "Позов заступника прокурора Малиновського району м.Одеси в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заборгованість по орендній платі за договором № 10/70 від 03.01.2002р. у сумі 20445,12 грн. та пеню у сумі 1219,00 грн., розстрочивши стягнення на 12 місяців рівними частинами. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.11.2014р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 року скасовано, а рішення господарського суду Одеської області від 13.08.2012 року залишено без змін.

З врахуванням того, що позивачем було зроблено капітальний ремонт в орендованому приміщенні на загальну суму 240 270,00 грн., що на думку позивача є поліпшенням орендованого майна, вартість проведення якого має бути відшкодовано відповідачем, що і стало підставою для ФОП ОСОБА_1. звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Приписами ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право виконати зобов'язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1, 3 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.п.1,2 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.6 ст.283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме тексту договору, що обов'язок позивача, як орендаря приміщення, з проведення капітального ремонту, встановлений умовами договору оренди нежитлового приміщення №10/70 від 03.01.2002р. з подальшими змінами, яким в свою чергу, не передбачено підстави для відшкодування Орендодавця вартості проведеного позивачем капітального ремонту.

З врахуванням вищенаваденого та того, що договір оренди нежитлового приміщення №10/70 від 03.01.2002р. припинив свою дію наприкінці 2012р., суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов'язання Департаменту комунальної власності Одеської міської ради відшкодувати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 240 270,00 грн. витрат з каптіального ремонту.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд відмовляє фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 28 квітня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський