ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"16" квітня 2015 р.Справа № 921/1440/14-г/6
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Шумського І.П. , судді Андрушків Г.З. , судді Півторака М.Є.

Розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С-інжиніринг" (вул. 1 Травня, 1А, кв. 26, м. Іллічівськ, Одеська область, 68000)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Збаразький цукровий завод" (майдан. Кармелюка, 1, м. Збараж, Збаразький район, Тернопільська область,47302)

про cтягнення 344680,40 грн. боргу, 1884,02 грн. пені.

За участю представників сторін:

Позивача - не з'явився

Відповідача - Кулініч Т.М.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "С-інжиніринг" звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збаразький цукровий завод" про стягнення 565 604,40 грн. основного зобов'язання, 7 022,12 грн. 3 % річних, 60 964,76 грн. пені.

Вимоги позивача мотивовано тим, що в порушення умов договору №16-06/14/03 від 16 червня 2014 року, за отримані по видатковій накладній №202 від 21 серпня 2014 року товарно-матеріальні цінності, ТОВ "Збаразький цукровий завод" розрахувалось лише частково.

В процесі розгляду справи позивач заявив клопотання про забезпечення позову, неодноразово змінював розмір заявлених позовних вимог. Останню заяву було отримано судом 11 березня 2015 року, в якій позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 344680,40 грн. боргу, 1884,02 грн. пені.

Розгляд справи, призначений вперше на 22 січня 2015 року неодноразово відкладався, востаннє на 16 квітня 2015 року.

В порядку ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи було продовжено.

Ухвалою від 18 лютого 2015 року, за заявою позивача, після автоматичного розподілу, справу прийнято до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Шумського І.П., судді Андрушків Г.З., судді Півторака М.Є.

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз'яснювались належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

26 березня 2015 року від позивача надійшла заява про припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору та часткового відшкодування сплаченого судового збору за рахунок відповідача.

У своїй заяві позивач повідомляв суд про укладення 24 лютого 2015 року між сторонами угоди про зарахування однорідних зустрічних вимог.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії угоди від 24 лютого 2015 року, зобов'язання ТОВ "Збаразький цукровий завод" за договором №16-06/14/03 від 16 червня 2014 року, у тому числі по сплаті нарахованої пені, припинено шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог за зобов'язанням ТОВ "С-інжиніринг" по договору поставки №09/02-15 ЗЦЗ від 09 лютого 2015 року.

В подальшому, в заяві від 03 квітня 2015 року, позивач свою заяву від 26 березня 2015 року про припинення провадження підтримав повністю та просив суд часткове справляння судового збору покласти на позивача.

Згідно із клопотаннями від 25 березня та 03 квітня 2015 року, інших спірних питань, які торкаються предмета позову, між сторонами не існує, а наслідки припинення провадження, заявнику відомі.

Наданими суду поясненнями, представник відповідача заявлене позивачем клопотання підтримав повністю та зазначив, що спір сторонами врегульовано.

У відповідності до представленої угоди, погашення основного боргу та пені, про яке йшлося в позові, відбулось вже після звернення позивача до суду та порушення провадження у даній справі.

Зазначене свідчить про відсутність предмета спору на час розгляду справи (п.4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.).

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, відсутність предмета спору є підставою для припинення провадження у справі.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього (до порушення провадження у справі) та припинив існування в процесі розгляду справи.

За таких обставин, провадження у справі слід припинити за п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

В задоволенні заяви позивача про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, яке належить ТОВ "Збаразький цукровий завод" та грошові кошти розміщені на рахунках відповідача, слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Питання про забезпечення позову роз'яснено у постанові Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (далі - постанова №16).

Так, відповідно до п.1 постанови №16, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п.3 постанови №16, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У пункті 7 постанови №16 пленум Вищого господарського суду України також роз'яснив, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. А арешт на майно може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити виконання судового рішення, (у т.ч. на вимогу суду), позивачем не надано.

Не вказано заявником і в межах яких сум, що знаходяться на рахунках боржника (враховуючи неодноразові збільшення та зменшення позовних вимог) має бути накладено арешт на кошти.

В свою чергу, заявлений позивачем спосіб забезпечення в частині накладення арешту на все майно, яке належить ТОВ "Збаразький цукровий завод" і знаходиться за адресою майдан. Кармелюка, 1, м. Збараж, Збаразький район, Тернопільська область, не визначено індивідуальними ознаками та не торкається вимог про стягнення заборгованості.

Крім того, заявником не подано достатніх доказів того, що станом на час розгляду справи в суді існує загроза подальшого відчуження майна.

З врахуванням зазначеного, та відсутності спору по пред'явлених вимогах, заява про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, яке належить ТОВ "Збаразький цукровий завод" та грошові кошти розміщені на рахунках відповідача згідно переліку, задоволенню не підлягає.

Згідно з ст.ст.44,49 ГПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", р.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України, "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 року, у зв'язку зі зменшенням суми позовних вимог, судовий збір в сумі 6250 (шість тисяч двісті п'ятдесят) грн. 53 коп., сплачений позивачем платіжним дорученням №2187 від 08 грудня 2014 року підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю "С-інжиніринг" (68000, вул. 1 Травня, 1А, кв. 26, м. Іллічівськ, Одеська область, код 34944005) з державного бюджету

Подане позивачем платіжне доручення №2187 від 08 грудня 2014 року, що підтверджує сплату судового збору, відповідно до вимог ч.2 п.5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України, "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 року, слід видати із матеріалів справи Товариству з обмеженою відповідальністю "С-інжиніринг" (68000, вул. 1 Травня, 1А, кв. 26, м. Іллічівськ, Одеська область, код 34944005).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4-3,33,43,44,49,66,67,80,86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі припинити.

2. В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

3. Судовий збір в сумі 6250 (шість тисяч двісті п'ятдесят) грн. 53 коп., сплачений платіжним дорученням №2187 від 08 грудня 2014 року повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "С-інжиніринг" (68000, вул. 1 Травня, 1А, кв. 26, м. Іллічівськ, Одеська область, код 34944005) з державного бюджету.

На ухвалу господарського суду, сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня прийняття ухвали, через місцевий господарський суд.

Головуючий суддя І.П. Шумський

суддя Г.З.Андрушків

суддя М.Є.Півторак