КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа№ 911/69/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -не з'явились,

від відповідача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Теліані трейдінг» від 03.03.2015

на рішення господарського суду Київської області від 24.02.2015

у справі №911/69/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Теліані трейдінг», м. Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Васильків, Київської області

про розірвання договору та стягнення 5750грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 24.02.2015 (суддя Ярема В.А.) відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Теліані трейдінг» до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору послуг на ексклюзивне представництво продукції №328/у від 06.09.2012, в зв'язку з реалізацією менше ніж 1тис. пляшок вина ТОВ «Teliani Valley» та стягнення 5750грн. платежу на підстав п. 5.4 договору, яким передбаченого, що у разі дострокового розірвання цього договору з причин невиконання виконавцем своїх зобов'язань, виконавець сплачує замовнику матеріальні кошти в розмірі 5750грн. Рішення суду мотивоване тим, що позивач не надав доказів вчинення відповідачем таких порушень договору, які б за своїм наслідком позбавляли позивача, як замовника, того на що він розраховував при укладенні спірного правочину, оскільки договором не передбачено зобов'язання на реалізацію не менше ніж 1 тис. пляшок вина.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати та прийняти нове, яким стягнути з відповідача 5750грн. заборгованості, відповідні судові витрати. В обґрунтування апеляційної скарги скаржником зазначено про неправомірне незастосування судом першої інстанції ст. 901 та ст. 1212 ЦК України, при цьому не пов'язавши їх застосування з обставинами спірних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема відповідач зазначив, що умови спірного договору не містять положень щодо наявності у відповідача, як виконавця, обов'язку щодо реалізації не менше ніж 1000 пляшок вина торгової марки "Teliani Valley", як і не визначено положеннями договору строків виконання такого обов'язку. Відповідач стверджує про належне виконання ним всіх умов договору. Крім того, зазначає, що на даний час позивачем поставлено 244 пляшки вина, а не 1 тис., з яких відповідачем реалізовано 210 пляшок.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належними чином (в справі наявне повідомлення про вручення поштового відправлення).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка представника позивача не перешкоджає розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного розгляду скарги.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

06.09.2012 між ТОВ "Теліані трейдінг" (замовник-позивач) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець-відповідач) укладено договір про надання послуг ексклюзивного представництва продукції №328/У, предметом якого є ексклюзивне представлення виконавцем в асортименті меню реалізованої їм продукції торгової марки "Teliani Valley" в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 1.2, 1.3, 3.1-3.4 та 6.1 договору передбачено, що виконавець передає замовнику виключні права на "ексклюзивну поставку товару" продукції торгової марки "Teliani Valley" на весь строк дії договору.

Виконавець на весь строк дії договору зобов'язується забезпечити присутність продукції замовника в ресторані "Гопа-Чок".

Крім того, до обов'язків виконавця входить: включити в меню напої, які продаються виконавцем, товар замовника (по узгодженню) з зазначенням торгових марок "Teliani Valley"; належним чином надавати замовнику на підставі даного договору послуги, визначені п.п. 1.2, 1.3 договору; включити в меню продукцію, що вказана в п. 1.2 договору, за попередньою згодою з замовником; надавати можливість представникам замовника контролювати виконання умов даного договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання обов'язків сторін.

25.12.2014 позивачем було надіслано відповідачу претензію №1, відповідно до якої у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині реалізації не менш ніж 1 000 пляшок вина ТОВ "Teliani Valley", позивач розриває договір та вимагає сплати 5 750грн. в порядку п. 5.4 договору, яким передбачено, що в разі дострокового розірвання договору з причин невиконання виконавцем своїх зобов'язань, виконавець сплачує замовнику матеріальні кошти в розмірі 5750грн.

Посилаючись на те, що відповідач на вказану претензію не відповів, сторони згоди щодо розірвання договору не дійшли, позивач просить суд розірвати договір у зв'язку з істотним порушенням його умов та стягнути з відповідача 5750грн. з підстав п. 5.4 договору та ст. 651 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування вимоги про розірвання спірного договору позивач посилається на невиконання відповідачем свого обов'язку по реалізації не менше ніж 1000 пляшок вина торгової марки "Teliani Valley", що свідчить про істотне порушення останнім умов спірного договору та є підставою для його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З системного аналізу ч. 2 ст. 651 ЦК України слідує, що умовою для розірвання договору в судовому порядку є істотне порушення його умов, тобто вчинення стороною договору такого порушення, яке за своїм наслідком позбавляє іншу сторону договору того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, обсяг зобов'язань відповідача, як виконавця, визначено пунктами 1.2, 1.3 та 3.1-3.4 договору.

При цьому, ані вищезазначеними пунктами договору, ані іншими його положеннями не передбачено наявність у відповідача обов'язку по реалізації не менше ніж 1 000 пляшок вина торгової марки "Teliani Valley", невиконання якого покладено в основу обґрунтування вимоги про розірвання спірного договору внаслідок його істотного порушення. як і не визначено положеннями договору строків виконання такого обов'язку.

Так, п.4.1 договору передбачено, що вартість послуг виконавця за даним договором становить 5750грн., але при реалізації не менш ніж 1000 пляшок вина замовника, що є істотною умовою даного договору при оплаті послуг виконавця. Посилаючись при зверненні з позовом на невиконання відповідачем даного пункту договору позивачем не надано жодних доказів в підтвердження своїх доводів. При цьому вказаний пункт договору відноситься до погодження сторонами договору вартості послуг виконавця, а не його обов'язків за невиконання яких має наступити відповідальність передбачена договором, що врегульована розділом 5.

Позивачем не надано суду доказів невиконання та/або неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, як і не надано доказів вчинення відповідачем таких порушень договору, які б за своїм наслідком позбавляли позивача, як замовника, того на що він розраховував при укладенні спірного правочину. Не подано відповідних доказів і до суду апеляційної інстанції.

За викладених обставин, враховуючи недоведеність позивачем факту істотного порушення відповідачем договору, наявність якого, в силу вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, необхідна для розірвання договору в судовому порядку, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вимоги позивача про розірвання договору про надання послуг ексклюзивного представництва продукції №328/У від 06.09.2012 з підстав його істотного порушення.

Також, правомірними є й висновки суду про те, що оскільки у задоволенні позовної вимоги про розірвання спірного договору відмовлено, вимога позивача про стягнення з відповідача 5750грн. з підстав п. 5.4 договору, задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від основної вимоги у даній справі.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення позивача в поданій апеляційній скарзі не підтверджені належними доказами та не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Київської області від 24.02.2015 у справі №911/69/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Теліані трейдінг»- без задоволення.

2. Справу №911/69/15 повернути господарському суду Київської області.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко