ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року Справа № 925/396/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача - Ганнисика О.Ю. за довіреністю, відповідача - Краэвої А.М. начальник управління за посадою, Танани Г.П. за дорученням, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Канівського комунального підприємства теплових мереж до управління соціального захисту населення Канівської РДА про стягнення 26819,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

По справі оголошувалась перерва з 21 по 24 квітня 2015р.

Заявлено позов про стягнення 26819,62 грн. боргу з урахуванням 3% річних, пені та інфляційних за невиконання грошових зобов'язань по договорам про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води.

Представник позивача в судовому засіданні подав письмову заяву, у якій зменшив позовні вимоги в частині стягнення пені. В решті позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позові.

Вказана заява відповідає приписам ст..22 ГПК України а тому приймається судом.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували з підстав вказаних у відзиві на позов. Заперечення вмотивовано тим, що вартість отриманих послуг за період з лютого 2012 р. по січень 2015 р. відповідачем оплачена. Вартість послуг, заборгованість за які просить стягнути позивач, виникла до лютого 2012 р. а тому щодо цих вимог сплинув строк позовної давності. Також представники послались на те, що відповідач не отримував від позивача рахунків на оплату вартості послуг, що є предметом спору.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

01 грудня 2010 року між Канівським комунальним підприємством теплових мереж (далі - Позивач) та управлінням соціального захисту населення Канівської районної державної адміністрації (далі-Відповідач) укладений договір про постачання теплової енергії та гарячої води (на потреби опалення та гарячого водопостачання) (далі - Договір). Відповідно до пункту 10.1 Договору він набуває чинності 01.12.2010 та діє до 31.12.2012. Крім того 25.01.2012 між Позивачем та Відповідачем був укладений договір про постачання теплової енергії та гарячої води (на потреби опалення та гарячого водопостачання). Відповідно до пункту 10.1 Договору він набуває чинності 01.01.2012 та діє до 31.12.2013. Також 14.04.2014 між Позивачем та Відповідачем був укладений договір про постачання теплової енергії та гарячої води (на потреби опалення та гарячого водопостачання). Відповідно до пункту 10.1 Договору він набуває чинності 01.01.2014 та діє до 31.12.2015.

Відповідно до пункту 1.1 Договорів Позивач бере на себе зобов'язання постачати Відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

На виконання договорів Позивач забезпечив надання послуг з теплопостачання Відповідачу. Однак Відповідач свої зобов'язання за Договорами належним чином не виконав, за надані послуги з постачання теплової енергії розраховувався не вчасно та не в повному обсязі. Станом па

01.02.2015 заборгованість за надані послуги з теплопостачання складає

18566,72 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот шістдесят шість гривень 72 коп.).

Відповідно до пункту 7 Додатку 1 до Договорів розрахунки за спожите тепло здійснюються Відповідачем на рахунок Теплопостачальної організації на підставі виставлених Теплопостачальною організацією рахунків до 5 числа слідуючого за розрахунковим місяця.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У порушення наведених умов Договору, та норм Закону, оплату за надані послуги з теплопостачання Відповідач вчасно не здійснив.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Кодексом, законами або Договором.

Пунктом 7.2.3 Договору передбачено, Відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за надані послуги-пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується з наступного дня після закінчення строку остаточного розрахунку за звітний місяць.

Крім того частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено Законом, або Договором.

Отже, передбачене Законом право кредитора вимагати сплати боргу та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів в наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

22 грудня 2014 року на адресу Відповідача Позивачем направлена вимога № 901 про сплату заборгованості.

Вимога відповідачем не виконана.

Крім того в ході виконання договорів сторонами неодноразово підписувались акти звірки взаєморозрахунків, в яких відповідачем визнавалась заборгованість за надані послуги з теплопостачання, що є предметом спору.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 712 ЦК України містять такі положення:

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати:

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов'язання між сторонами виникли на підставі укладених договорів про надання послуг постачання теплової енергії та гарячої води №167 від 01.12.2010р., від 25.01.2012 р. та від 14.04.2014 р. Договори виходячи з їх умов, є договорами поставки. Свої зобов'язання за цими договорами позивач виконав належним чином, та поставив відповідачу теплову енергію. Відповідач на протязі дії договорів свої зобов'язання щодо повного та своєчасного розрахунку за отриману теплову енергію належним чином не виконував. На час розгляду справи відповідач заборгував позивачу 18566,72 грн. вартості отриманої теплової енергії.

Твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, щодо заявленої до стягнення суми, то суд вважає його не обґрунтованим, виходячи із наступного.

Ст.. 256, 257, 261, 264 ЦК України містять наступні приписи.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Діями по визнанню боргу є дії боржника безпосередньо по відношенню до кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема, підписання боржником акта звірки розрахунків, в якому визначена заборгованість. Отже підписання акту взаємо звірки є дією яка свідчить про визнання боргу а тому така обставина є підставою для переривання строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію виникла станом на жовтень 2013р. та збільшувалось протягом 2014 року. Сторонами неодноразово підписувались акти звірки взаєморозрахунків, в яких відповідачем визнавалась заборгованість за надані послуги з теплопостачання, що є предметом спору. Такі акти підписані станом на 01.10.2013, на 01.12. 2013 р., 01.12.2014 р.

За таких обставин строк озовної давності за заявленими вимогами було перервано у відповідності до приписів ст. 264 ЦК України.

Також позивач вправі вимагати стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку ст.. 625 ЦК України. Відповідно до подано позивачем розрахунку розмір інфляційних становить 4696,30 грн., а річних 1702,61 грн. Розрахунок зроблено вірно, тому ці суми підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати останнього на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з управління соціального захисту населення Канівської РДА, вул.. О.Кошового, буд.. 2, м. Канів, Черкаська область, 19000, код 03195731 на користь Канівського комунального підприємства теплових мереж, вул. Енергетиків, б. 30, м. Канів, Черкаська область, 19000, код 02082657 - 18566, 72 грн. основного боргу, 4696,30 грн. інфляційних, 1702,61 грн. 3% річних та 1827,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.04.2015р.

СУДДЯ К.І.Довгань