КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа№ 910/28029/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

секретар Бурдейна Н.В.

за участю представників:

від позивача: Верес М.М. (представник за довіреністю)

від відповідача: Яковенко А.О. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва

від 26.02.2015 р.

у справі №910/28029/14 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Стан-Комплект"

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця"

про стягнення 775930,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СП "Стан-Комплект" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" про стягнення заборгованості у розмірі 775930,56 грн., з яких: 600600,00 грн. - основний борг, 121833,78 грн. - інфляційні втрати, 22411,43 грн. - 3 % річних, 31085,35 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару за договором поставки №ПЗ/НХ - 131585/НЮ від 17.07.2013 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р. у справі №910/28029/14 провадження у справі припинено на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України в частині стягнення 100000,00 грн. боргу за відсутністю предмету спору. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Стан-Комплект" задоволено частково. Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Стан-Комплект" 500600 (п'ятсот тисяч шістсот) грн. 00 коп. - основної заборгованості, 22362 (двадцять дві тисячі триста шістдесят дві) грн. 07 коп. - 3% річних, 121833 (сто двадцять одну тисячу вісімсот тридцять три) грн. 78 коп. - інфляційних втрат та 12896 (дванадцять тисяч вісімсот дев'яносто шість) грн. 24 коп. - судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р. у справі №910/28029/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що судом не взято до уваги, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Наказу Міністерства інфраструктури України від 09.07.2014 №301 «Про заходи щодо реорганізації Укрзалізниці, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування та інші заходи щодо виконання постанови КМУ від 25.06.2014 р. №200», Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця" реорганізовується шляхом злиття. Тобто, виходячи із основних положень ст. 104 Цивільного кодексу України майно, права та обов'язки відповідача переходять до правонаступника; правонаступником усіх прав та обов'язків Південно-Західної залізниці є ПАТ «Українська залізниця» (п.6 ст. 2 ЗУ «Про особливості утворення річного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»). Відповідно до ч. 8 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення річного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», під час утворення товариства, формування його статутного капіталу та припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України і підприємств залізничного транспорту, у тому числі під час відступлення права вимоги, переведення боргу, проведення реорганізації, не застосовуються положення законодавства, зокрема щодо права кредиторів вимагати у зв'язку з проведенням реорганізації забезпечення виконання зобов'язань, їх дострокового припинення або виконання та відшкодування збитків.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р. у справі №910/28029/14 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 21.04.2015 р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р. у справі №910/28029/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р. у справі №910/28029/14 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

17.07.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "СП "Стан-Комплект", як постачальником, та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-західна залізниця", як покупцем, укладено договір поставки №ПЗ/НХ-131585/НЮ, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується у 2013 р. поставити і передати у власність покупцю певну продукцію, відповідно до специфікації №1, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити даний товар на умовах даного договору.

В пунктах 1.2 - 1.4 Договору визначено найменування товару: верстат токарно-гвинторізний (рік випуску 2012); виробник: SPАRK machine tool, КНР; кількість та асортимент товару визначений у специфікації №1, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 4.5 Договору, сума по договору становить 959100,00 грн., в т.ч. ПДВ 20 % 159850,00 грн.

Згідно п. 5.2. Договору, відповідач здійснює оплату поставленого товару, на підставі виставлених рахунків, в наступному порядку:

- здійснює попередню оплату у розмірі 50 % вартості товару протягом 14 банківських днів з дати реєстрації даного договору (п. 5.2.1 Договору);

- здійснює оплату у розмірі 50 % вартості товару протягом 20 банківських днів після проведення пусконалагоджувальних робіт отриманого товару та підписання акту прийому-передачі (п.5.2.2 Договору).

Пунктом 6.1 Договору визначено, що товар повинен бути поставлений позивачем не пізніше 10-ти календарних днів від дня виконання відповідачем п. 5.2.1. даного договору.

За умовами п. 8.1.2 Договору відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за поставлений товар.

Відповідно до п. 9.2 Договору, у разі порушення строків оплати передбачених у п. 5.2.2 Договору відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013 р. (п. 13.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві товар на загальну суму 959100,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №1560 від 30.07.2013 р. та актом прийому-передачі товару та виконання пусконалагоджувальних робіт від 07.08.2013 р., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Крім того, в матеріалах справи міститься довіреність Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" №164 від 30.07.2013 р., якою уповноважено Авраменка Д.Г. на отримання товару за договором поставки №ПЗ/НХ-131585/НЮ від 17.07.2013 р.

Проте, відповідач за поставлений товар розрахувався частково у розмірі 358500,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 600600,00 грн.

30.05.2014 р. позивачем на адресу відповідача направлялась претензія №182/1 від 29.05.2014 р., в якій позивач просить відповідача розглянути претензію в передбачені законодавством строки та перерахувати залишок боргу на поточний рахунок позивача.

Направлення претензії підтверджується описом вкладення у лист та фіскальним чеком № 7602 від 30.05.2014 р. (наявні в матеріалах справи).

Відповідач на зазначену вище претензію відповіді не надав.

07.10.2014 р. позивач повторно звернувся до відповідача з претензією №335/1 від 07.10.2014 р., з вимогою розглянути претензію у передбачені законодавством строки та перерахувати залишок боргу у розмірі 600600,00 грн. на поточний рахунок позивача,

Направлення претензії підтверджується описом вкладення у лист та фіскальним чеком № 1782 від 07.10.2014 р. (наявні в матеріалах справи).

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманого товару в повному обсязі не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 600600,00 грн. Крім того за несвоєчасне виконання зобов'язань позивачем нараховано 121833,78 грн. - інфляційних втрат, 22411,43 грн. - 3 % річних за період з 04.09.2013 р. по 01.12.2014 р. та 31085, 35 грн. - пені за період з 04.09.2013 р. по 04.03.2014 р.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До Договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість, яка на момент звернення з позовом до суду становила 600600,00 грн.

Разом з тим після звернення з позовом до суду та порушення провадження у даній справі відповідач здійснив перерахування позивачу коштів за отриманий товар за договором в розмірі 100000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 50 від 02.02.2015 р.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Таким чином, враховуючи часткову оплату відповідачем заборгованості за договором щодо оплати вартості товару в розмірі 100000,00 грн., позовні вимоги в частині стягнення боргу за поставлений товар в розмірі 100000,00 грн. підлягають припиненню.

З огляду на викладене, враховуючи те, що станом на час розгляду справи факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 500600,00 грн. належним чином доведений, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем у вказаному розмірі, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "Стан-Комплект" 500600,00 грн. заборгованості за договором поставки №ПЗ/НХ-131585/НЮ від 17.07.2013 р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 121833, 78 грн. - інфляційних втрат та 22411, 43 грн. - 3 % річних за період з 04.09.2013 р. по 01.12.2014 р., 31085, 35 грн. - пені за період з 04.09.2013 р. по 04.03.2014 р.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Згідно ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Колегією суддів встановлено, що при розгляді справи в місцевому господарському суді представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач, зокрема просить суд застосувати строк позовної давності щодо стягнення пені за період з 04.09.2013 р. по 04.09.2014 р. та відмовити позивачу у стягненні пені в повному обсязі.

Як вірно встановлено судом, прострочення відповідача щодо оплати поставленого товару за договором поставки №ПЗ/НХ-131585/НЮ від 17.07.2013 р. починається з 05.09.2013 р., а відтак - перебіг позовної давності за вимогами про стягнення пені починається із вказаної дати та відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України закінчується 05.09.2014 р. Водночас, позов Товариством з обмеженою відповідальністю "СП "Стан-Комплект" до господарського суду міста Києва подано 15.12.2014 р., тобто після спливу позовної давності, встановленої для вимог про стягнення пені.

Отже, виходячи з наведеного, приймаючи до уваги заявлену Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-західна залізниця" у відзиві вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності, суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені у сумі 31085,35 грн.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснений місцевим господарським судом розрахунок суми 3 % річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого товару за Договором, яка підлягає стягненню в розмірі 22362,07 грн. та 121833,78 грн. відповідно, є вірним, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних в розмірі 22362,07 грн. та інфляційних втрат в розмірі 121833,78 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що оскаржуване рішення суду є таким, що суперечить ч. 1 ст. 107 ЦК України, посилаючись на те, що кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов'язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, крім випадків передбачених законом, тоді як ч.8 ст.2 Закону України «Про особливості утворення річного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» встановлено випадки, в яких забороняється застосування законодавства щодо права кредиторів вимагати виконання зобов'язань боржником в період проведення реорганізації, відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні та необґрунтовані, оскільки вказаною нормою передбачена заборона застосування законодавства щодо права кредиторів вимагати у зв'язку з проведенням реорганізації забезпечення виконання зобов'язань, їх дострокового припинення або виконання та відшкодування збитків, тобто дострокового виконання зобов'язань у зв'язку з проведенням реорганізації товариства.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Наказу Міністерства інфраструктури України від 09.07.2014 №301 «Про заходи щодо реорганізації Укрзалізниці, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування та інші заходи щодо виконання постанови КМУ від 25.06.2014 р. №200», Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця" реорганізовується шляхом злиття у Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла з 05.09.2013 р. та не пов'язана з проведенням реорганізації товариства та достроковим виконанням зобов'язання.

Крім того, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції, юридична особа - Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця" станом на день прийняття оскаржуваного рішення суду та станом на даний час не припинена, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не виключена.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р. у справі №910/28029/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/28029/14 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко