ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" квітня 2015 р.Справа № 922/1706/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" м. Зміїв
простягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Гаврилюк В.М. (дов. б/н від. 14.01.2015 року)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо- торгівельна компанія "Полімерцентр" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" (відповідач) про стягнення коштів у розмірі 33897,24 грн. з яких: 25 000,00 грн. - заборгованість за отриману продукцію (що заявлена позивачем до стягнення), 2107,24 грн. - пеня, 3840,00 грн. - 50% річних, 2950,00 грн. - збитки пов'язані з інфляційним процесом та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором поставки № 02291 від 29.02.2012 року у частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Позивач у призначене судове засідання не з'явився, але 15.04.2015 року через канцелярію суду надав заяву вх. № 14966 у якій просить суд: 1. прийняти заяву до розгляду. 2. припинити провадження у справі № 922/1706/15 у частині стягнення 25000,00 грн. заборгованості у зв'язку із відсутністю предмета спору. 3. прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо- торгівельна компанія "Полімерцентр" від позову до товариства з обмеженою відповідальністю "С-Транс" в частині стягнення 2107,24 грн. - пені, 3840,00 грн. - 50% річних, 2950,00 грн. - збитків, пов'язаних із інфляційним процесом, та в цій частині позовних вимог провадження у справі № 922/170/15- припинити. 4. постановити ухвалу про повернення позивачу з державного бюджету судового збору у розмірі 1827,00 грн., а у випадку неможливості повернення, покласти ці витрати на позивача.

Відповідач у судовому засіданні надав клопотання у якому зазначає, що сума боргу відповідно до позову товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо- торгівельна компанія "Полімерцентр" була сплачена 27.03.2015 року, платіжне доручення № 4209 від 27.03.2015 року на суму 25000,00 грн. та просить суд відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, припинити провадження у справі № 922/1706/15 у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Присутній у судовому засіданні 21 квітня 2015 року представник відповідача підтримав клопотання про припинення провадження у справі на підставі ч.1 п.1.1. ст. 80 ГПК України та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі представника позивача, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника відповідача, судом встановлено наступне.

29.02.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельною компанією "Полімерцентр" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "С-Транс" (відповідач) було укладено договір поставки № 02291, у відповідності до умов якого позивач зобов`язується передати, а відповідач прийняти та оплатити продукцію на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 4.1 договору ціна на продукцію вказана в специфікації та в накладній на відпуск кожної партії продукції.

Відповідно до п. 4.2 договору, відповідач здійснює передплату у розмірі 100% від вартості кожної партії, що поставляється, якщо інше не передбачено в специфікації.

На виконання умов, вищезазначеного договору, позивачем було поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 91200,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0005202 від 10.12.2014 року та видатковими накладними № РН-0005182 від 09.12.2014 року та № РН 0005202 від 10.12.2014 року (а.с. 13), які підписані обома сторонами.

Відповідно до специфікації № 3 до договору, кінцевий термін розрахунку за отриману відповідачем партію продукції протягом 5 календарних днів з дня першої поставки продукції.

Відповідач лише частково розрахувався за поставлену продукцію в сумі 21200,00 грн., що підтверджується банківською випискою, яка наявна в матеріалах справи.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором у нього утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на момент подачі останнім позову складає 25000,00 грн.

Крім того, позивачем було нараховано відповідачу пеню в сумі 2107,24 грн., у відповідності до п. 5.1 договору, згідно якого відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Також, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем було заявлено до сплати відповідачем річних в сумі 3840,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 2950,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, після порушення провадження у справі відповідачем було сплачено суму основної заборгованості в розмірі 25000,00 грн., що підтверджується випискою з банку від 27.03.2015 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву позивача про припинення провадження у справі, зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18, Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до ч.1 п.1.1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем під час розгляду справи №922/1706/15 було сплачено суму заборгованості, що заявлена позивачем до стягнення у розмірі 25000,00 грн., всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази оплат, суд прийшов до висновку, що клопотання позивача про припинення провадження у справі в частині стягнення суми заборгованості, що заявлена позивачем до стягнення підлягає задоволенню, а провадження у цій частині у справі № 922/1706/15 підлягає припиненню на підставі ч.1 п. 1.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 2107,24 грн., річних в сумі 3840,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 2950,00 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано до суду заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 2107,24 грн., річних в сумі 3840,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 2950,00 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі, до прийняття рішення по справі, змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити позовні вимоги.

Відповідно ч. 2 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, до прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Розглянувши вищевказану заяву позивача про відмову від заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 2107,24 грн., річних в сумі 3840,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 2950,00 грн., судом встановлено, що його підписано генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр" Бондаренко П.В.

За таких обставин, відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, суд приймає заяву позивача про часткову відмову від позову, у зв`язку із чим провадження у справі щодо стягнення пені в сумі 2107,24 грн., річних в сумі 3840,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 2950,00 грн. необхідно припинити на підставі п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, звертає увагу позивача на те, що наслідком відмови позивача від позову є припинення провадження у справі та недопустимість повторного звернення до господарського суду із спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно положень процесуального закону, повернення судових витрат у випадку припинення провадження у справі (ст. 80 ГПК України), можливе саме у випадку коли спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки в такому випадку відсутній об'єкт справляння судового збору згідно вимог закону.

У всіх інших випадках застосування статті 80 ГПК України, суд має вирішити питання про розподіл між сторонами господарських витрат, тобто про покладення таких витрат або на позивача, або на відповідача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано заяву, в якій він просить суд винести ухвалу про повернення судового збору, а у випадку неможливості повернення, покласти ці витрати на позивача.

Враховуючи те, що даний спір було розглянуто по суті, суд не вбачає підстав для повернення суми судового забору, у зв`язку з чим беручи до уваги заяву позивача, витрати зі сплати судового збору у даній справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 78, ч.1 п. 1.1 ст. 80, п.4 ч.1 ст.80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 922/1706/15 у частині стягнення 25000,00 грн. заборгованостіприпинити на підставі ч. 1 п.п. 1.1 ст. 80 ГПК України.

Провадження у справі № 922/1706/15 в частині стягнення 2107,24 грн. пені, 3840,00 грн. 50% річних та 2950,00 грн. інфляційних втрат припинити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Суддя О.О. Ємельянова