РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015Справа №910/6971/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агас»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

про визнання зобов'язання припиненим.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Чорний А.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Сова Н.В. (представник за довіреністю);

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агас» (далі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - Відповідач) про визнання припиненим з 24.02.2015 у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі зобов'язання Позивача перед Відповідачем за Кредитним договором № 0037/07/17-KLI від 11.05.2007 в частині заборгованості в розмірі 3467857,64 грн. та про визнання відсутнім у Відповідача права на стягнення з Позивача заборгованості за Кредитним договором № 0037/07/17-KLI від 11.05.2007 в розмірі 3467857,64 грн.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи, що заявлені позовні вимоги суперечать положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо черговості задоволення вимог кредиторів в межах ліквідаційної процедури.

Клопотання Відповідача про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судом було розглянуто та відхилено, оскільки Відповідачем перед судом всупереч ст. 27 ГПК України не обгрунтвоано, яким чином рішення з даного господарського спору може вплинути на права або обов'язки цієї особи щодо однієї з сторін спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Позивачем, як Позичальником, та Відповідачем, як Банком, відповідно до ст. 1054 ЦК України на підставі Кредитного договору №0037/07/17-КLI від 11.05.2007, з подальшими змінами та доповненнями (далі разом - Кредитний договір), виникли кредитні правовідносини.

Рішенням від 08.12.2014 Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1432/14, з урахуванням постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 за позовом Банку було стягнуто з Позичальника за Кредитним договором 7403306,63грн., з яких: 5627700 грн. поточної заборгованості по кредиту, 1250000 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 83286,12 грн. поточної заборгованості по процентам, 326675,75 грн. простроченої заборгованості по процентам, 62512,95 грн. пені за кредитом, 23131.81 грн. пені за процентами та 30000 грн. штрафу. У подальшому, постановою Вищого господарського суду України від 25.03.2015 було скасовано постанову апеляції в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення 254876,87 грн. простроченої заборгованості по процентам та 5819,83 грн. пені по процентам, та в цій частині залишено в силі рішення суду першої інстанції, в решті - постанову апеляції залишено без змін. Вказані обставини за ст. 35 ГПК України не потребують повторного доведення в межах даного спору.

Щодо Банку, то виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.03.2014 було прийнято рішення № 14 про запровадження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 14.03.2014 по 13.06.2014, та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Банк. Відповідно до постанови Правління НБУ від 13.06.2014 № 355 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 16.06.2014 № 49 про початок здійснення процедури ліквідації Банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку.

Відповідно до залученої до матеріалів справи довідки Банку від 10.02.2015 за підписом уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку, Позивача було визнано кредитором Банку з віднесенням вимог на суму 42631,44 грн. до 7ї черги. Підстава - договори банківського рахунку від 19.02.2007 та банківського вкладу від 17.02.2014.

Також Позивач у відповідності до ст.ст. 512-516 ЦК України набув прав кредитора у наступних зобов'язаннях:

- за договором від 24.02.2015 між Сагаловим Р.В. та Позивачем про відступлення прав, Позивач набув права вимоги до Відповідача за договорами банківського вкладу №263/3900/669205 від 27.12.2013, №263/3900/690520 від 28.02.2014, №263/3900/690522 від 28.02.2014, №2630/3900/691724 від 05.03.2014, №2630/3900/692901 від 07.03.2014, №2630/3900/692920 від 07.03.2014, №2620/3900/691643 від 04.03.2014 разом на суму вимог 2684093,33 грн., що підтверджується довідкою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб па ліквідацію Банку від 05.02.2015 (кредиторські вимоги 4ї черги), та про що Банк в особі уповноваженої особи було повідомлено листом від 25.02.2015 (належні докази відправки залучені до справи);

- за договором від 24.02.2015 між Сагаловим Р.В. та Позивачем про відступлення прав, Позивач набув права вимоги до Відповідача за договором від 26.03.2008 про відкриття банківського рахунку на суму 22115,59 грн., що підтверджується довідкою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб па ліквідацію Банку від 05.02.2015 (кредиторські вимоги 7ї черги), та про що Банк в особі уповноваженої особи було повідомлено листом від 25.02.2015 (належні докази відправки залучені до справи);

- за договором від 24.02.2015 між Сагаловою Г.А. та Позивачем про відступлення прав, Позивач набув права вимоги до Відповідача за договорами банківського вкладу №263/3900/690524 від 28.02.2014 та №263/3900/690525 від 28.02.2014 разом на суму 719017,28 грн., що підтверджується довідкою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб па ліквідацію Банку від 10.02.2015 (кредиторські вимоги 4ї черги), та про що Банк в особі уповноваженої особи було повідомлено листом від 25.02.2015 (належні докази відправки залучені до справи).

Позивач вважає, що оскільки він є кредитором Банку на загальну суму кредиторських вимог 3467857,64 грн., і також є боржником Банку на суму 7403306,63 грн., то відповідно до ст. 606 ЦК України відбулося поєднання боржника і кредитора в одній особі на суму 3467857,64 грн., та в цій частині взаємні вимоги сторін є припиненими. Оскільки Банком таке припинення не визнається, Позивач звернувся до суду.

Відповідач натомість вимог Позивача про припинення зобов'язань не визнав, що викладено у листах від 01.04.2015 №4898/12, № 4899 та №4901/12, копії яких залучені до справи.

Однак до таких обґрунтувань Позивача щодо припинення взаємних вимог сторін на суму 3467857,64 грн. суд ставиться критично, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність», особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За приписами ч.ч. 1, 6 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (ч. 3 ст. 46 вказаного Закону).

Вищеописані укладені Позивачем договори відступлення права вимоги були укладені вже після винесення на підставі постанови Правління НБУ від 13.06.2014 № 355 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 16.06.2014 № 49 про початок здійснення процедури ліквідації Банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з встановленою даним Законом черговістю погашення вимог кредиторів.

Тому підстави для задоволення позову при припинення взаємних вимог сторін на суму 3467857,64 грн. шляхом поєднання кредитора і боржника в одній особі в суду відсутні, так як це призведе до погашенням вимог поза встановленою черговістю та всупереч порядку положення в межах процедури, встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 25.03.2015 № 910/20339/14, № 916/2438/14 від 18.03.2015, № 927/1321/14 від 19.02.2015.

Окрім того, судом також було встановлено допущення Позивачем помилки, оскільки при посиланні на стягнення з нього рішенням від 08.12.2014 Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1432/14, з урахуванням постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2015, як з Позичальника за Кредитним договором суми 7403306,63 грн., позивачем не було враховано прийняту у подальшому постанову Вищого господарського суду України від 25.03.2015, якою було скасовано постанову апеляції в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення 254876,87 грн. простроченої заборгованості по процентам та 5819,83 грн. пені по процентам, та в цій частині залишено в силі рішення суду першої інстанції.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на Позивача.

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.04.2015

Суддя Сташків Р.Б.