РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015Справа №910/8228/15-г

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування», м.Київ,

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», м.Київ,

про стягнення 3 057,22 грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Мартинюк С.М. - по дов.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес страхування», м.Київ звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», м.Київ про стягнення страхового відшкодування в сумі 3 057,22 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виплату Крищенку Юрію Дмитровичу страхового відшкодування на підставі договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р. добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави, внаслідок чого до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідач у судове засідання 22.04.2015р. не з'явився, представника не направив, відзиву на позов не надав, правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористався, правової позиції по суті спору не висловив.

Проте, за висновками суду, Відкрите акціонерне товариство Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» було належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 02081, м.Київ, Дарницький район, вул.Здолбунівська, буд.7-Д.

На вказану адресу судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано ухвалу від 06.04.2015р. з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Про отримання відповідачем наведеної судової кореспонденції свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №752.

За таких обставин, приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

Наразі, суд зазначає, що інформація стосовно слухання судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті господарського суду м.Києва в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у відповідача можливості дізнатись про слухання справи за його участю.

З приводу неявки відповідача в судове засідання 22.04.2015р. господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Наразі, господарським судом прийнято до уваги, що з 08.04.2015р. (дата отримання ухвали про порушення провадження) у відповідача було більш ніж достатньо часу для висловлення своєї правової позиції по суті спору.

Судом також враховано, що ухвалою від 06.04.2015р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась та відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи не заявлялось.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач не з'явився у судове засідання 22.04.2015р., справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені до матеріалів справи документи, господарський суд встановив:

Згідно із ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 28.11.2012р. між Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» (страховик) та Крищенко Юрієм Дмитровичем (страхувальник) було укладено договір №202.12.2149344 добровільного страхування наземних транспортних засобів, переданих у заставу, предметом якого відповідно до п.5 частини «А» та п.3.1 частини «Б» є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом за наступними характеристиками:

марка/модель: ЗАЗ/Lanos,

реєстраційний номер: АА 5819 МІ,

номер шасі:Y6DTF55Y0C0003676,

рік випуску: 2012р.

За змістом п.3.3 договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р. страховим випадком є подія, що відбулась під час дії періоду страхування та у місці страхування, з настанням якої, за умови виконання страхувальником всіх умов договору, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

За умовами п.3.3.2 договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р. до страхових випадків належить, зокрема, дорожньо-транспортна пригода - пошкодження та/або знищення застрахованого транспортного засобу внаслідок події, що сталась під час руху застрахованого автомобіля або іншого транспортного засобу, в результаті чого загинули люди або було спричинено матеріальні збитки.

Безумовна франшиза у разі настання наведеного вище страхового випадку визначена у п.8 частини «А» договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р. на рівні 1% від страхової суми.

Загальний період страхування у вказаному правочині визначено з 28.11.2012р. по 27.11.2015р. (п.п.9, 11 частини «А» договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р.).

У відповідності до п.10 частини «А» договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р. місцем дії страхування є територія України.

Вигодонабувачем у п.3 частини «А» договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р. визначено Публічне акціонерне товариство «Ідеа Банк».

Виходячи зі змісту довідки про дорожньо-транспортну пригоду та постанови від 22.02.2013р. Голосіївського районного суду м.Києва по справі №752/2527/13-п, 07.02.2013р. о 21 год. 15 хвил. по вул.Горького в місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів 1. ЗАЗ/Lanos, державний номер АА 5819 МІ, що належав Крищенко Юрію Дмитровичу, та 2. Форд Ескорт, державний номер АІ 4484 АР, що належав Жовнір Володимиру Івановичу, який і здійснював керування транспортним засобом під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною 2 ст.1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 990 вказаного нормативно-правового акту встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Пунктом 9.1 частини «Б» договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р. передбачено, що при настанні страхового випадку страховик визначає розмір збитку згідно умов договору.

Виплата страхового відшкодування здійснюється на підставі заяви страхувальника та/або листа вигодонабувача і страхового акту (п.9.3 частини «Б» договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р.).

За умовами п.9.7 частини «Б» договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р. розмір завданих збитків визначається та страхове відшкодування сплачується на підставі: акту товарознавчої експертизи (у випадку обрання страхувальником опції «пріоритет експертизи»; кошторису ремонтних робіт, рахунків-фактур, нарядів-замовлень, актів виконаних робіт та інших документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту транспортного засобу та його виконання, у випадку обрання опції «пріоритет станції технічного обслуговування», тощо. У разі обрання останньої опції, страхове відшкодування проводиться шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок станції технічного обслуговування.

Днем виплати страхового відшкодування вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку страховика (п.9.19 частини «Б» договору №202.12.2149344 від 28.11.2012р.).

Як свідчать матеріали справи, 08.02.2013р. страхувальник звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 07.02.2013р.

08.02.2013р. представниками страховика було проведено огляд автомобіля ЗАЗ/Lanos, державний номер АА 5819 МІ, під час якого встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 07.02.2013р., автомобілю було завдано наступні пошкодження: бампер задній, світловідбивач заднього бампера, двері задні ліві пошкодження лакофарбного покриття, двері задні праві пошкодження лакофарбного покриття. За наслідками проведення огляду було складено акт від 08.02.2013р. огляду транспортного засобу (дефектна відомість).

05.03.2013р. Публічним акціонерним товариством «Українська автомобільна корпорація «АФ Універсал-Авто» (станція технічного обслуговування) було виставлено калькуляцію №КА-0000126, відповідно до змісту якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ЗАЗ/Lanos, державний номер АА 5819 МІ становила 4370,82 грн.

У заяві про здійснення страхового відшкодування страхувальник просив Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» перерахувати грошові кошти на рахунок станції технічного обслуговування.

12.03.2013р. представниками позивача було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування на підставі калькуляції №КА-0000126 від 05.03.2013р. Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація «АФ Універсал-Авто» та складено страховий акт №3.13.407-1, відповідно до якого прийнято рішення про виплату Крищенко Юрію Дмитровичу страхового відшкодування в розмірі 3567,22 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок станції технічного обслуговування.

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення №3583 від 12.03.2013р. на суму 3567,22 грн. вбачається, що Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» було виплачено страхове відшкодування страхувальнику шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація «АФ Універсал-Авто». Вказане платіжне доручення скріплене печаткою банку про проведення фінансової операції.

Наразі, господарським судом прийнято до уваги, що у відповідності до умов договору б/н від 09.10.2009р. про співпрацю, укладеного між позивачем та вигодонабувачем за договором №202.12.2149344 від 28.11.2012р., якщо сума страхового відшкодування за окремим страховим випадком не перевищує 10 000 грн., страховик може виплатити страхове відшкодування на рахунок страхувальника чи станції технічного обслуговування без попереднього погодження з банком.

Отже, судом встановлено, що у даному випадку виплата страхового відшкодування на рахунок Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація «АФ Універсал-Авто» без попереднього погодження з Публічним акціонерним товариством «Ідеа Банк» є правомірною.

За таких обставин, господарським судом встановлено, що Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» було належним чином виконано свій обов'язок з виплати страхового відшкодування за договором №202.12.2149344 від 28.11.2012р. добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

За цими нормами страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги.

Таким чином, на підставі наведених норм цивільного законодавства та встановлених судом обставин, господарський суд дійшов висновку, що у Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» виникло право вимагати суму страхового відшкодування в особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови від 22.02.2013р. Голосіївського районного суду м.Києва по справі №752/2527/13-п, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 07.02.2013р. о 21 год. 15 хвил. по вул.Горького в місті Києві за участю транспортних засобів 1. ЗАЗ/Lanos, державний номер АА 5819 МІ та 2. Форд Ескорт, державний номер АІ 4484 АР, визнано Жовнір Володимира Івановича.

Доказів оскарження та скасування у передбаченому чинним законодавством України порядку наведеного судового акту матеріали справи не містять.

Статтею ст.11 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до п.1.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням №566 від 09.07.2010р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, база даних Моторного транспортного страхового бюро України - це єдина централізована база даних Моторного транспортного страхового бюро України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п.5.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням №566 від 09.07.2010р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, інформація, отримана з бази даних Моторного транспортного страхового бюро України, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов'язкового страхування.

Отже, з наведеного вище вбачається, що відомості бази даних Моторного транспортного страхового бюро України є публічними та можуть бути використані судом з метою визначення наявності полісу обов'язкового страхування у особи, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в межах провадження по справі №910/8228/15-г. Аналогічну позицію наведено у постанові від 05.08.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5011-4/5903-2012-10/519-2012.

Наразі, відповідно до довідки №7/2-28/10615 від 09.04.2015р. Моторного транспортного страхового бюро України цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу Форд Ескорт, державний номер АІ 4484 АР застраховано Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією «Оранта» за полісом АВ4235951. Наведеним полісом встановлено франшизу в розмірі 510 грн.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що наявна в матеріалах довідка №7/2-28/10615 від 09.04.2015р. Моторного транспортного страхового бюро України є належними доказами страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу Форд Ескорт, державний номер АІ 4484 АР на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 07.02.2013р. саме відповідачем.

Таким чином, за висновками суду, звернення Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» є обґрунтованим.

Як свідчать матеріали справи, 24.08.2013р. позивач звернувся до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» з заявою №6102/3.407 від 21.08.2013р. про виплату страхового відшкодування. Факт отримання відповідачем наведеної претензії підтверджується поштовим повідомленням №849.

Проте, за твердженнями представника Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування», вимогу позивача задоволено не було, страхове відшкодування в сумі 3 057,22 грн. не виплачено.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, судом ухвалою від 06.04.2015р. було зобов'язано відповідача надати докази (у разі наявності) щодо виплати заявнику страхового відшкодування в сумі 3 057,22 грн. за наслідками дорожньо-транспортної, яка сталась 07.02.2013р.

Однак, як зазначалось, відповідачем вимог суду виконано не було, свою правову позицію по суті спору не висловлено.

При цьому, суд зазначає, що відповідно п.2.3 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч.1 ст.38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене вище, з огляду на те, що позов повністю доведений заявником та обґрунтований наявними в матеріалах справи документами, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення страхового відшкодування в сумі 3 057,22 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування», м.Київ до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», м.Київ про стягнення страхового відшкодування в сумі 3 057,22 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» (02081, м.Київ. Дарницький район, вул.Здолбунівська, буд.7-Д, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» (01004, м.Київ, Печерський район, вул.Червоноармійська, буд.15/2, ) страхове відшкодування в сумі 3 057,22 грн. та судовий збір в розмірі 1827 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 22.04.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 23.04.2015р.

Суддя М.О. Любченко