ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р.Справа № 922/5636/14

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Жельне С.Ч.

судді: Аюпова Р.М. , Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання Федорова Т.О.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків
до Харківської міської ради, м. Харків
про треті особи визнання права власності та скасування рішення тертя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне підприємство "Стройряд" третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5, третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_6, третя особа 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_7, третя особа 6, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Південна Залізниця".
за участю предстаників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Шалак Я.О.

від третьої особи 1 (ПП "Стройряд") - Машиця Ю.М., Воробйов О.О.,

представники решти третіх осіб в судове засідання не прибули.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради (надалі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про часткову зміну підстав позову з уточненням прохальної частини, просив суд:

1. визнати за позивачем право власності на будівельні матеріали дорожньої залізо-бетонної основи (бетонування з армуванням), що розташоване по АДРЕСА_1 в місті Харкові вартістю 197 122 грн. довжиною 80 м;

2. визнати незаконним та скасувати частково рішення Харківської міської ради "Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок юридичним та фізичним особам" № 1681/14 від 29.10.2014 року в частині:

- надання дозволу ПП "Стройряд" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель територіальної громади міста Харкова із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (код класифікації видів цільового призначення - 11.02) площею орієнтовно 0,1660 га, що знаходиться в місті Харкові, Комінтернівський район, АДРЕСА_1, для експлуатації та обслуговування під'їзної залізничної колії (п.22.2 додатку до рішення);

- надання дозволу ПП "Стройряд" на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки із земель територіальної громади міста Харкова із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (код класифікації видів цільового призначення - 11.02) площею орієнтовно 0,1660 га, що знаходиться в місті Харкові, Комінтернівський район, АДРЕСА_1, для експлуатації та обслуговування під'їзної залізничної колії (п.22.3 додатку до рішення);

- доручення виконати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування і подати його на затвердження в установленому порядку (п.22.4. додатку до рішення);

- доручення до затвердження проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки отримати погодження інженерних служб міста, чиї транзитні інженерні мережі проходять через земельну ділянку, що оформляється за ПП "Стройряд".

Ухвалами суду від 24.12.2014 року, від 28.01.2015 року розгляд справи відкладався до 05.02.2015 року до 14:20 год.

На підставі ухвали суду від 05.02.2015 року та Розпорядження В.о. голови господарського суду Харківської області № 273 від 05.02.2015 року призначено колегіальний розгляд справи № 922/5636/14 у складі: головуючий суддя - Жельне С.Ч., судді: Лаврова Л.С. та Аюпова Р.М.

Ухвалою суду від 05.02.2015 року розгляд справи було відкладено на 24.02.2015 року о 14:20 год.

Ухвалою суду від 24.02.2015 року до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача судом було залучено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також ДП "Південна залізниця". Цією ж ухвалою розгляд справи було відкладено на 11.03.2015 року о 14:30 год.

Ухвалами суду від 11.03.2015 року та від 25.03.2015 року розгляд справи відкладався на 30.03.2015 року о 14:30 год.

Ухвалою від 30.03.2015 року позивача було зобов'язано надати до суду докази, які підтверджують вартість будівельних матеріалів, що були ним використані у поліпшенні ділянки залізничної колії довжиною 175,67 м., яка знаходиться по АДРЕСА_1 в місті Харкові, а також докази того, що саме ці матеріали були використані в ході покращувальних робіт з улаштування залізно - дорожнього покриття.

Вказаною ж ухвалою судове засідання було відкладено на 03.04.2015 року на 12:00 год.

У зв'язку із неявкою в господарське засідання, призначене на 03.04.2015 року, представника позивача та неподання ним витребуваних судом документів, розгляд справи було відкладено на 15.04.2015 року о 14:20 год. Цією ж ухвалою строк розгляду справи, в порядку ст. 69 ГПК України, було продовжено на п'ятнадцять днів до 21.04.2015 року включно.

Крім того, у судовому засіданні 03.04.2015 року Харківською міською радою було подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення по суті пов'язаною з нею справою, що розглядається в іншому судовому органі.

Вказане клопотання було прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у призначене судове засідання 15.04.2015 року не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Витребуваних судом документів не надав.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, а також надав заперечення проти позову із нормативно - правовим обґрунтуванням своє позиції по суті спору.

Представник ПП "Стройряд" у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, а також клопотання Харківської міської ради про зупинення провадження у справі заперечив.

Треті особи 2, 3, 4, 5 та 6 в господарське засідання, призначене на 15.04.2015 року, не прибули.

Вирішуючи клопотання Харківської міської ради про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Подане відповідачем клопотання вмотивоване тим, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було подано до Фрунзенського районного суду міста Харкова адміністративний позов про визнання незаконним та скасування рішення Харківської міської ради "Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок юридичним та фізичним особам" № 1681/14 від 29.10.2014 року в частині що стосується ПП"Стройряд".

На підтвердження вказаних обставин, відповідачем до матеріалів справи були надані копії відповідного адміністративного позову, а також ухвали Фрунзенського районного суду міста Харкова про відкриття провадження у справі № 645/11106/14-а від 19.12.2014 року.

Так, з матеріалів адміністративного позову ОСОБА_2 вбачається, що заявлені ним вимоги до Харківської міської ради є тотожними вимогам, які є предметом розгляду господарської справи № 922/5636/14. Разом з тим, вказані обставини не можуть слугувати підставою для зупинення провадження у даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Як вбачається із Постанови ВГСУ № 6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

У вирішенні питання про те, чи мають земельні відносини приватноправовий характер, слід враховувати наступне.

Виходячи з положень ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 324, гл. 30 ЦК України, ст. 148 ГК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

З положень ст.ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України ст.ст. 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197, 283 ГК України, статей 80, 84, 123, 124,127, 128 ЗК України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючі відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини.

Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади - є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору ст. 1 ГПК України, підвідомчі господарським судам.

Згідно із пунктом 1.2.4. зазначеної постанови індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі № 922/5636/14 оскільки позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення Харківської міської ради "Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок юридичним та фізичним особам" № 1681/14 від 29.10.2014 року в частині що стосується ПП"Стройряд" підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши пояснення учасників судового процесу, колегією суддів встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_2 є власником 1/3 частини дільниці залізничної колії довжиною 175,67 метрів, що розташована по АДРЕСА_1 в місті Харкові.

Вказаний об'єкт нерухомості знаходиться у спільній часткові власності та його загальна довжина складає 527 метрів.

Право власності на належну йому частку колії позивач набув на підставі договору дарування від 29.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Добриніною Ю.М. та зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно за НОМЕР_1.

Відтак, із посиланням на ст. 120 Земельного кодексу та ст. 377 Цивільного кодексу, позивач констатує факт набуття ним права користування земельною ділянкою під належному йому дільницею залізничної колії.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що ОСОБА_2 на своїй дільниці, з метою покращення провадження господарської діяльності було здійснено поліпшення залізничної колії, а саме: здійснено влаштування дорожнього покриття (шляхом бетонування з армуванням) поверх шпал між коліями та поруч з коліями (улаштування проїзду) ділянки залізничної колії довжиною 80 метрів.

Поряд з цим, у грудні 2014 року позивачу стало відомо, що Харківська міська рада прийняла рішення "Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок юридичним та фізичним особам" № 1681/14 від 29.10.2014 року, за яким (п. 22 Додатку до рішення) ПП "Строцряд":

- надано дозвіл ПП "Стройряд" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель територіальної громади міста Харкова із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (код класифікації видів цільового призначення - 11.02) площею орієнтовно 0,1660 га, що знаходиться в місті Харкові, Комінтернівський район, АДРЕСА_1, для експлуатації та обслуговування під'їзної залізничної колії (п.22.2 додатку до рішення);

- надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки із земель територіальної громади міста Харкова із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (код класифікації видів цільового призначення - 11.02) площею орієнтовно 0,1660 га, що знаходиться в місті Харкові, Комінтернівський район, АДРЕСА_1, для експлуатації та обслуговування під'їзної залізничної колії (п.22.3 додатку до рішення);

- доручено виконати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування і подати його на затвердження в установленому порядку (п.22.4. додатку до рішення);

- доручено до затвердження проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки отримати погодження інженерних служб міста, чиї транзитні інженерні мережі проходять через земельну ділянку, що оформляється за ПП "Стройряд".

За доводами позивача, ОСОБА_2, як власник частки залізничної колії, що розташована по АДРЕСА_1 в місті Харкові та яка перебуває у спільній частковій власності, має беззаперечне право на користування та експлуатацію всієї дільниці довжиною 527 метрів, проте прийняття Харківською міською радою оскаржуваного рішення, порушує його таке речове право.

Крім того, позивач стверджує, що в даний час третя особа, ПП "Стройряд" висуває до нього вимоги щодо демонтажу дорожньої бетонної основи (бетонування з армуванням), що була створена ним в ході покращувальних робіт з улаштування залізно - дорожнього покриття.

Такі дії, на за твердженнями позивача, порушують його право власності на будівельні матеріали, що були ним використані в процесі влаштування дорожнього покриття.

Так. на підставі вищевикладених обставин, позивач звернувся до суду даним позовом за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Зазначена норма гарантує власнику можливість вимагати не лише усунення порушень його права власності, що вже відбулися, а й звертатися до суду за захистом своїх прав, що можуть бути реально порушені в майбутньому, тобто застосовувати такий спосіб захисту своїх порушених прав, як попередження або припинення можливого порушення його прав власника в майбутньому.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З наведених норм Цивільного кодексу України випливає, що позов про визнання права власності може пред'являтись у випадках, коли належне певній особі право або набуття цією особою права не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй такого права.

Згідно з ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі-підприємства, організації), мають право звертатися до господарського суду згідно встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не оспорює право власності позивача на будівельні матеріали, що були ним використані у поліпшенні ділянки залізничної колії довжиною 80 м., яка знаходиться по АДРЕСА_1 в місті Харкові.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачається правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування пункту 22 Додатку до рішення Харківської міської ради від 29.10.2014 року № 1681/14, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 80 Земельного України суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Згідно ст. 83 цього кодексу землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст.ст. 7, 140 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Територіальна громада має право самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України.

Органи місцевого самоврядування в межах, встановлених законом, володіють повною свободою дій для здійснення власних ініціатив з будь-якого питання, який не виключений з їх компетенції та не віднесений до компетенції іншого органу влади.

Так, рішенням 35 сесії Харківської міської ради 6 скликання № 1681/14 від 29.10.2014 "Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок" ПП "Стройряд" надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, орієнтовно, 0,1660 га по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "М-1" (цех) та під'їзної залізничної колії та дозвіл на проведення експертної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2. ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те що Харківська міська рада при винесенні оскаржуваного рішення діяла в межах та на підставі наданих їй повноважень, у зв'язку з чим суд не вбачає правових підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарсько процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, як необґрунтовані та такі, що не підтверджені матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.04.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя С.Ч. Жельне Р.М. Аюпова Л.С. Лаврова

справа № 922/5636/14