ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. cправа №914/383/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді:Плотніцького Б.Д.

Суддів: Михалюк О.В.

Гнатюк Г.М.

при секретарі: Гарматі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м.Київ

на рішення господарського суду Львівської області від 17.03.2015р.(суддя Запотічняк О.Д.)

по справі №914/383/15

за позовом: Прокурора м.Борислава в інтересах держави в особі Бориславської міської ради, м.Борислав Львівської обл.

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м.Київ

про внесення змін до договору оренди землі від 04.10.2010 року зареєстрованого у Бориславському міському відділі Львівської регіональної філії Центр державного земельного кадастру за №04.10.439.00129

за участю представників сторін:

від прокурора: не з'явився

від позивача: не з'явився

від відповідача (скаржника): Глинка Р.Я. по довіреності №10-692/д від 01.12.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.03.2015р. позов Прокурора м.Борислава в інтересах держави в особі Бориславської міської ради, м.Борислав Львівської обл. до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", м.Київ було задоволено та прийнято:

- внести зміни до укладеного між Бориславською міською радою та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" договору оренди землі №04.10.439.00129 від 04 жовтня 2010р., зареєстрованого в Бориславському міському відділі Львівської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 24.12.2010р. за №04.10.439.00129, шляхом викладення п.5 Договору в наступній редакції: п.5 Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 50 897,38грн., відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Управлінням Держкомзему у м.Борислав Львівської області;

- внести зміни до укладеного між Бориславською міською радою та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" договору оренди землі №04.10.439.00129 від 04 жовтня 2010р., зареєстрованого 24.12.2010р. в Бориславському міському відділі Львівської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" за №04.10.439.00129, шляхом викладення п.9 Договору в наступній редакції: "п.9 Орендна плата згідно рішення Бориславської міської ради від 17 листопада 2011 року №420 становить 12% (дванадцять) від нормативної грошової оцінки і вноситься орендарем у грошовій формі, що складає 6 107,68грн. в рік (шість тисяч сто сім гривень 68 копійок), або 508,97грн. (п'ятсот вісім гривень 97 копійок) в місяць, щомісячними платежами на розрахунковий рахунок 0012 в УДКСУ у м.Бориславі Львівської області, код ЗКПО 37942974, код платежу 13050200, отримувач Бориславська міська рада";

- стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в дохід Державного бюджету України 1 218,00грн. судового збору.

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта", не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 06.03.2014р., звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з неповним з'ясуванням обставин, що мали значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мали значення для справи. Зокрема зазначає, що враховуючи той факт, що законодавством передбачено можливість зміни ціни орендної плати за землю тільки за згодою сторін, то вимоги позивача щодо збільшення розміру орендної плати без наявності правових підстав, визначених договором і законодавством, є неправомірними, вказана обставина, на думку скаржника, залишена судом першої інстанції поза увагою. Відтак, вважає, що господарським судом порушено положення ст.ст.15, 58, 525, 632, 651, 652, 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.288 Податкового кодексу України (далі - ПК України), ст.ст.2, 21, 23 Закону України (далі - ЗУ) "Про оренду землі". Також, апелянт звертає увагу на те, що вказаний спір мав розглядатися за територіальною підсудністю у господарському суді м.Києва, оскільки місцезнаходженням відповідача є м.Київ, а справи у спорах, що виникають при зміні господарських договорів, розглядаються за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії.

У судовому засіданні 22.04.2015р. представник відповідача (апелянта) підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити та скасувати рішення господарського суду.

Прокурор та позивач у судове засідання не з'явились, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень з відповідною ухвалою суду, які є у матеріалах справи. Про наявність поважних причин неявки у судове засідання апеляційної інстанції уповноважених представників суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.ст.22, 29, 96 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не скористались.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2015р. про порушення апеляційного провадження явка сторін та прокурора не була визнана обов'язковою.

Відповідно ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Дослідивши докази матеріалів справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 04.10.2010р. між Бориславською міською радою та Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта" (назву змінено на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта"), від імені якого діє структурна одиниця Нафтогазовидобувне управління "Бориславнафтогаз" було укладено договір оренди землі (далі - договір), згідно з яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0501га. для обслуговування свердловини №320 НГВУ „Борислав-нафтогаз" ВАТ „Укрнафта", яка знаходиться на території Бориславської міської ради. Договір зареєстровано Бориславському міському відділі Львівської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 24.12.2010р. за №04.10.439.00129.

Відповідно до п.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 24 596,72 грн.

Пунктом 8 договору передбачено, що його укладено на 25 (двадцять п'ять) років.

Згідно з п.9 договору орендна плата за використання земельної ділянки, згідно рішення Бориславської міської ради від 06.03.2008року №568 становить 3% від нормативної грошової оцінки та вноситься орендарем у грошовій формі щомісячними платежами в розмірі 61,49грн.

04.10.2010р. між сторонами було складено акт приймання-передачі об'єкта оренди, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0501га. для обслуговування свердловини №320 НГВУ „Борислав-нафтогаз" ВАТ „Укрнафта", яка знаходиться на території Бориславської міської ради.

Відповідно до п.5 даного договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 24 596,72грн.

23.09.2011р. Бориславською міською радою було прийнято рішення №373 "Про затвердження грошової оцінки земель м.Борислава".

Рішенням Бориславської міської ради від 17.11.2011 року №420 було внесено доповнення до Положення про порядок визначення і справляння орендної плати за земельні ділянки несільськогосподарського призначення у м.Бориславі. Зокрема, п.п.2.4 Положення встановлено, що річний розмір орендної плати за земельні ділянки для обслуговування свердловин з видобутку нафти та газу, об'єктів інфраструктури, які належать до нафтогазової галузі, становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки нормативна грошова оцінка орендованої відповідачем земельної ділянки складає 50 897,38грн.

У зв'язку зі зміною нормативної грошової оцінки орендованої відповідачем земельної ділянки, Бориславська міська рада звернулася до відповідача з листом від 31.07.2012р. №3-21/1877, в якому повідомила останнього про затвердження нової грошової оцінки земель м.Борислава та запропонувала укласти договори з урахуванням зміни оцінки земель м.Борислава.

Листом від 28.11.2012р. №3-18/3076 позивач направив відповідачу додаткові угоди до договорів оренди землі відповідно до нової нормативної грошової оцінки.

Листом від 07.12.2012р. відповідач повідомив позивача, що ПАТ „Укрнафта" дає згоду на підписання додаткових договорів за умов встановлення орендної плати за землю на рівні 3% від нормативної грошової оцінки.

Листом від 14.12.2012р. №3-18/3255 позивач повторно звернувся до відповідача з пропозицією укласти договори з урахуванням зміни оцінки земель м.Борислава.

Також, позивач повідомив відповідача, що в разі не підписання додаткових угод, спір вирішуватиметься в судовому порядку.

Однак, відповідач жодним чином не відреагував на повторну пропозицію позивача, додаткову угоду щодо внесення змін до договору з позивачем не уклав.

Частиною першою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що ст.2 ЗУ "Про плату за землю" установлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим законом. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Відповідно до ст.96 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з ч.1 ст.15 ЗУ "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату.

Відповідно до ст.21 ЗУ "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Як зазначено вище, п.9 укладеного договору визначено розмір орендної плати в розмірі 12% від нормативно - грошової оцінки земельної ділянки.

Разом з цим, статтями 288.5-288.5.2 ПК України унормовано, що розмір орендної плати за земельні ділянки встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, а також не може перевищувати для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ст.289.1 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно з п.14.1.125 ст.14 ПК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Частиною1 статті 23 ЗУ "Про оцінку земель" передбачено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Пунктами 34 та 35 ч.1 ст.26 ЗУ "Про місцеве самоврядування" визначено виключну компетенцію міської ради щодо вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

Крім того, пунктом 2.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" визначено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братись судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку. У визначених законом випадках застосовуються ціни, які встановлюються або регулюються уповноваженими органами виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Зважаючи на наведене, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативно грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка знаходиться у м.Борислав св.№320, що є об'єктом договору, внесення змін до якого є предметом позовних вимог позивача, становить 50 897,38грн., що підтверджується витягом з технічної документації управління Держкомзему у м.Борислав Львівської області.

Рішення ради щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (п.271.1 ст.271 ПК України).

В пункті 36 договору сторони погодили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується в судовому порядку.

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Відповідно ст.30 ЗУ "Про оренду землі". у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 188 ГК України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач, з метою приведення положень договору (в частині зміни вартості нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки та розміру орендної плати) до вимог законодавства, зокрема, ПК України, неодноразово повідомляв відповідача про необхідність підписання відповідних змін, однак, як було встановлено в судовому засіданні, домовленості щодо зміни розміру орендної плати в позасудовому порядку, сторонам досягнути не вдалося.

Враховуючи викладене вище, а також те, що обов'язковими до виконання Рішеннями Бориславської міської ради №373 від 23.09.2011р. "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Борислава" та №420 від 17.11.2011р. затверджено нову грошову оцінку землі та встановлено орендну плату у розмірі 12% від оцінки, що відповідає п.9 договору та яке у відповідності до норм ПК України набрало чинності і підлягає застосуванню до бюджетного періоду, в межах якого спір розглядається судом, то колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для внесення змін до договору оренди землі від 04.10.2010р., оскільки це не суперечить діючому законодавству, і колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду Львівської області від 17.03.2015р.

Щодо твердження апелянта, що даний спір не підвідомчий господарському суду Львівської області, оскільки, на його думку, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо, а, відтак, враховуючи місце реєстрації відповідача (м.Києв), то спір має розглядатись у господарському суді м.Києва, колегією суддів відхиляється, оскільки згідно зі ст.12, 16 ГПК України справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням об'єктів земельних відносин або основної їх частини, а, як уже зазначено вище, згідно договору оренди землі від 04.10.2010р., позивачем надано відповідачу у строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування свердловини №320 НГВУ "Бориславнафтогаз" ПАТ "Укрнафта", яка знаходиться на території Бориславської міської ради.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, і всупереч вищевказаних норм ГПК України скаржником, не подано доказів, які б спростовували факти, викладені у позовній заяві, а твердження, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оспорюваному рішенні суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, надавши належну оцінку всім наявним у справі доказам, повною мірою дослідивши всі обставини справи, норми чинного законодавства України, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", м.Київ не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Львівської області від 17.03.2015р. по справі №914/383/15 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", м.Київ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Львівської області від 17.03.2015р. по справі №914/383/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Львівський апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Повний текст постанови складено 22.04.2015р.

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Судді О.В. Михалюк

Г.І. Мельник