ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" квітня 2015 р.Справа № 916/522/15-г

За позовом: Приватного підприємства "ІТАЛ КЕРАМІКА";

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ"

про стягнення 57011,79 грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Закордонська Н.Б. по довіреності №3 від 25.02.2014р.

Від відповідача: -не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство "ІТАЛ КЕРАМІКА" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ" про стягнення 57011,79 грн., з яких основний борг у розмірі 43 535,48 грн., 3% річних у розмірі 1018,55 грн., індекс інфляції у розмірі 7 596,31грн., пеню у розмірі 4 861,45 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.02.2015 року порушено провадження по справі № 916/522/15.

25.03.2015 року представник позивача звернувся до суду із заявою про продовження розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.03.2015 року строк розгляду справи продовжено відповідно до ст. 69 ГПК України.

Відповідач в судове засідання не з'являвся, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про поважність причин відсутності не повідомив, своє право на захист не використав, у зв'язку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

У судовому засіданні 20.04.2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступне.

12.04.2012 року між Приватним підприємством "ІТАЛ КЕРАМІКА" (надалі - Позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ" (надалі - Відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки № 133/07 (надалі - Договір).

За умовами п. 1.1. Договору продавець протягом дії Договору передає Покупцю у власність Товар окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що погоджуються Сторонами в накладних, які є невід'ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов'язується прийняти у власність та оплатити Товар в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.

Загальний обсяг Товару, що є предметом цього Договору, визначається протягом строку дії цього Договору з урахуванням кількості та асортименту (номенклатури) Товару за всіма переданими відповідно до умов Цього договору окремими партіями Товару.(п. 1.3. договору).

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що ціни на Товар визначаються Сторонами в накладній, виходячи із сформованих цін, що склалися на момент передачі партії Товару.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунок за Товар проводиться в безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень, шляхом перерахування Покупцем суми вартості партії Товару в гривнях на поточний банківський рахунок Продавця, вказаний в реквізитах Продавця в цьому Договорі.

Покупець зобов'язаний провести з Продавцем суми вартості партії Товару у строк, що не перевищує 18-ти календарних дня з моменту відвантаження відповідної партії Товару Продавцем. Непроведення Покупцем оплати за відповідну партію Товару протягом 18-ти календарних дня з моменту її відвантаження Продавцем, вважається порушенням Покупцем умов цього Договору щодо оплати ним вартості зазначеної партії товару. (п. 5.2 договору).

Згідно п. 6.2 договору, Покупець несе наступну відповідальність за цим Договором у випадку прострочення термінів по сплаті суми вартості партії Товару, відвантаженої (відпущеної) згідно умов Договору, покупець на вимогу продавця зобов'язаний сплатити на користь останнього пеню, що нараховується на несплачену суму за кожен день прострочення платежу за подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла в період такого прострочення.

На виконання умов договору позивач здійснив поставки партій товару відповідача, що підтверджується видатковими накладними № 22655 від 29.11.2013 року на суму 884,71 грн., № 4261 від 01.04.2014 року на суму 16 305,93 грн., № 4837 від 07.04.2014 року на суму 7 356,00 грн., № 4969 від 09.04.2014 року на суму 6 261,00 грн., № 5044 від 10.04.2014 року на суму 2 550,00 грн., № 5152 від 11.04.2014 року на суму 1 844,00 грн., № 5508 від 16.04.2014 року на суму 2 738,55 грн., № 5945 від 23.04.2014 року на суму 1 767,00 грн., № 6055 від 24.04.2014 року на суму 2 141,25 грн., № 6257 від 25.04.2014 року на суму 1 934,45 грн. та товарно транспортними накладними № D.00004261 від 01.04.2014 року, № D.000004837 від 07.04.2014 року, № D.000004969 від 09.04.2014 року, № D.00005044 від 10.04.2014 року, № D.000005152 від 11.04.2014 року, № D.000005508 від 16.04.2014 року, № D.000005945 від 23.04.2014 року, № D.000006055 від 24.04.2014 року, № D.000006257 від 25.04.2014 року,

В свою чергу, Відповідач прийняв товар згідно вказаних видаткових та товарно-транспортних накладних, про що свідчить підпис та печатка відповідача.

Таким чином, Приватним підприємством "ІТАЛ КЕРАМІКА" належним чином виконано свої зобов'язання за Договором та поставлено погоджений сторонами товар на загальну суму 43 782, 89 грн.

В рахунок оплати за накладною № 22655 від 29.11.2013 року на суму 884,71 грн. було зараховано переплату в розмірі 247,41 грн, здійснену 16.01.2014 року згідно платіжного доручення № 66.

Отже, Відповідач не виконав свої зобов'язання у повному обсязі за Договором та не сплатив ПП "ІТАЛ КЕРАМІКА" за поставлений товар 43 535,48 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку щодо оплати заборгованості за отриманий товар, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 57 011,79 грн., з яких основний борг у сумі 43 535,48 грн., 3% річних у сумі 1018,55 грн., індекс інфляції у сумі 7 596,31 грн. та пеня у сумі 4 861,45 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст. 202, 205 Цивільного кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність поставки позивачем відповідачу товару, існування заборгованості відповідача по оплаті вартості отриманого товару, у зв'язку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача вартості поставленого товару в сумі 43 535,48 грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 1018,55 грн. та індексу інфляції у сумі 7 596,31 грн.

Згідно ст. 625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача за отриманий товар, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 1018,55 грн. та індекс інфляції у сумі 7 596,31 грн., підлягають судом задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 4 861,45 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 цього кодексу є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 6.2 договору, Покупець несе наступну відповідальність за цим Договором у випадку прострочення термінів по сплаті суми вартості партії Товару, відвантаженої (відпущеної) згідно умов Договору, покупець на вимогу продавця зобов'язаний сплатити на користь останнього пеню, що нараховується на несплачену суму за кожен день прострочення платежу за подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла в період такого прострочення.

В зв'язку з порушенням строків оплати, на підставі п. 6.2. договору відповідачу позивачем на суму заборгованості нарахована пеня за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 4 861, 45 грн.

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом підлягає задоволенню у розмірі 4 861, 45 грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку сум заявлених до стягнення, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Группа компаній "ГЛАВСТРОЙ" (65026, м. Одеса, вул. Гоголя, 21, ) на користь Приватного підприємства "ІТАЛ КЕРАМІКА" (65014, м. Одеса, вул. Базарна, 32, ) основного боргу у розмірі 43 535,48 грн., 3% річних у розмірі 1018,55 грн., індекс інфляції у розмірі 7 596,31 грн., пеню у розмірі 4 861,45 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 22 квітня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов