ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. Справа № 911/648/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон-Агро", м. Вінниця

до Державного підприємства спиртово-горілчаної промисловості "Укрспирт", Київська обл., м. Бровари

про стягнення 352 206 грн. 14 коп.

Суддя - Мальована Л.Я.

Представники:

позивач - Дремлюк О.М. (дов. № б/н від 03.01.2015 року);

відповідачів - Корчук О.В. (дов. № 20-01/02 від 20.01.2015 року).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 352 206 грн. 14 коп. заборгованості, з яких: 212 050 грн. 00 коп. - сума основного боргу відповідно до договору поставки зернових культур № 09-14-03 від 23.06.2014 р., 91 335 грн. 26 коп. - пеня., 21 820 грн. 88 коп. - 3% річних.

Представником позивача до загального відділу господарського суду було подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 181 110 грн. 09 коп., з яких 45 675 грн. 00 коп. боргу, 104 478 грн. 80 коп. пені, 24 452 грн. 17 коп. трьох відсотків річних.

Право позивача зменшити розмір позовних вимог передбачене ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог, тому заява підлягає задоволенню.

Відповідач проти позову заперечив посилаючись на те, що позивачем не вірно розраховано суми заявлених до стягнення штрафних санкцій, проте не виконано вимог ухвали суду від 26.03.2015 року та не подано обґрунтованого контр розрахунку заявлених до стягнення сум.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

23.06.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Астон-Агро» та Державним підприємством спиртово-горілчаної промисловості «Укрспирт» було укладено договір поставки зернових культур № 09-14-03, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти у період 2014 року зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити таку продукцію.

Згідно з п. 2.1. договору ціна на продукцію, що поставляється за цим договором встановлюється у додаткових угодах, що додаються до цього договору і є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 5.1 договору оплата продукції покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Пунктом 5.2. договору передбачена відстрочка платежу - на протязі 10 банківських днів з моменту отримання продукції на склад покупця при умові всіх документів передбачених п. 4.7. даного договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується копіями видаткових накладних скріплених підписами та печатками представників сторін, які містяться в матеріалах справи, проте відповідач за поставлений товар розрахувався частково і станом на момент звернення до суду з позовом за останнім обліковувалась заборгованість в сумі 212 050 грн. 00 коп.

Враховуючи подану заяву позивача про зменшення позовних вимог, та часткову оплату здійснену відповідачем під час розгляду справи, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень, заборгованість складає 45 675 грн. 00 коп. та не заперечується останнім, тому позовні вимоги щодо стягнення основного боргу підлягають задоволенню.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 24 452 грн. 17 коп. 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого товару за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 24 452 грн. 17 коп. 3 % річних, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 7.6. Договору, за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем на виконання вимог суду нараховано 104 478 грн. 80 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який подано в судовому засіданні.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує посилаючись на п. 5.2. договору, який визначає, що оплата за поставлений товар здійснюється у безготівковій формі на умовах відстрочення платежу до 10 календарних днів з моменту отримання пропозиції на складі при умові всіх документів передбачених п. 4.7. договору, а також на п. 6 ст. 232 ГК України. Вимоги викладені в ухвалі від 26.03.2015 рокущодо надання контррозрахунку відповідач не виконав.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність в останнього обов'язку зі сплати заборгованості, оскільки строк оплати за поставлений товар в розумінні п. 5.2. договору не настав в зв'язку з тим, що відповідачу не було передано належним чином оформлених документів, з огляду на наступне.

Суд при дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів».

Дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи представників сторін суд приходить до висновку, що відповідачем вчинено дії, які свідчать про визнання ним обов'язку зі сплати заборгованості за поставлений товар, тому позовні вимоги в частині нарахування пені в розмірі 104 478 грн. 80 коп. є обгрунтованими, а поданий позивачем розрахунок таким, що відповідає матеріалам справи.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 230 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16, код 37199618) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Астон-Агро» (21000, м. Вінниця, пл. Жовтнева, буд. 1, кім. 221-223, код 37028828) - 45 675 (сорок п'ять тисяч шістсот сімдесят п'ять) грн. 00 коп. боргу, 104 478 (сто чотири тисячі чотириста сімдесят вісім) грн. 80 коп. пені, 24 452 (двадцять чотири тисячі чотириста п'ятдесят дві) грн. 17 коп. трьох відсотків річних, 4 828 (чотири тисячі вісімсот двадцять вісім) грн. 70 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після вступу рішення в законну силу.

Суддя Л.Я. Мальована