Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" квітня 2015 р. Справа № 906/270/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: Семенюк В.Г. - довіреність №17 від 28.01.2015;

Тарасюк О.О. - довіреність №18 від 28.01.2015;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Нікон" (м. Малин Житомирська область)

до 1) Відділу державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції Житомирської області (м. Малин Житомирська область)

2) Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області (м. Житомир)

про відшкодування матеріальної шкоди 305934,02 грн., завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України через Головне управління Державної казначейської служби у Житомирській області на користь Приватного підприємства "Нікон" кошти в сумі 305934,02грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-1 (Відділу державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції Житомирської області) в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання від 16.04.2015 за вих.№3598/3-22 про розгляд справи без участі представника відділу ДВС. У письмових запереченнях просить суд у задоволенні позовних вимог ПП "Нікон" відмовити за безпідставністю та відсутністю спричинення підприємству будь-якої шкоди, посилаючись на ст.ст. 23, 30, 87, 116, 119 Бюджетного Кодексу України, ст.44 Закону України "Про виконавче провадження".

Представник відповідача-2 (Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області) в судове засідання не з'явився. 31.03.2015 на адресу суду від відповідача-2 надійшов лист, яким останній зазначає, що Головне управління є юридичною особою і несе відповідальність лише за виконання своїх зобов'язань та не відповідає за зобов'язання інших юридичних осіб в тому числі зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди. Таким чином притягнення Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області в даній справі в якості відповідача є безпідставним та необґрунтованим, оскільки жодних доказів заподіяння шкоди Головним управлінням, її посадовими чи службовими особами позивачем до суду не подано. В зв'язку з чим просить суд в позові до Головного управління відмовити. Одночасно відповідач-2 просить суд розглядати справу за відсутності повноважного представника Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.02.2013 відділом державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження на примусове виконання наказу господарського суду Житомирської області №5/5007/701/12 від 30.08.2012 про стягнення з Комунального підприємства "Центральна районна аптека №28" на користь Приватного підприємства "Нікон" 318723,79грн. заборгованості, з яких: 285000,00грн. - боргу, 1995,00грн. - інфляційних, 3562,50грн. - 3% річних, 21916,80грн. - пені, 6249,49грн. - витрат по сплаті судового збору.

12.11.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів на рахунках боржника КП "Центральна районна аптека №28" в межах суми заборгованості.

11.03.2013 відділом ДВС Малинського РУЮ винесено постанову про приєднання даного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №32254578, яке перебуває на виконанні у відділі ДВС Малинського РУЮ.

06.02.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів, що належать боржнику КП "Центральна районна аптека №28" та містяться на рахунку №6001 в АТ "УкрСиббанк".

17.03.2014 постановою начальника відділу Державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції Мельника В.О. скасовано, серед іншого, постанову про арешт коштів боржника на рахунку №6001 в АТ "УкрСиббанк" (пункт 1 резолютивної частини постанови).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 24 липня 2014 року по справі №5/5007/701/12 задоволено скаргу Приватного підприємства "Нікон" на дії начальника відділу державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції при винесенні постанови від 17.03.2014. Скасовано дану постанову начальника ВДВС Малинського РУЮ в частині пункту першого щодо скасування постанови про арешт коштів боржника з рахунку №6001 в АТ УкрСиббанк". Суд дійшов висновку про порушення державним виконавцем п.12 ст.73 Закону України "Про виконавче провадження" при винесенні оскаржуваної постанови та зазначив, що законом не встановлена заборона накладення арешту на рахунки боржника, на які надходять відшкодування коштів за медикаменти пільговим категоріям громадян.

Позивач вважає, що незаконними діями начальника відділу ДВС Малинського РУЮ при скасуванні арешту коштів, належних боржнику КП "Центральна районна аптека №28", які містяться на рахунку №6001 в АТ "УкрСиббанк", Приватному підприємству "Нікон" завдано матеріальної шкоди у процесі здійснення виконавчого провадження. В зв"язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що за період з 17.03.2014 (дати винесення незаконної постанови про скасування арешту з рахунку № 6001 в АТ "УкрСиббанк") по 04.09.2014 (дата повторного арешту рахунку) на вказаний рахунок комунального підприємства "Центральна районна аптека № 28" надійшли кошти в загальній сумі 240193,95грн., що підтверджується листом Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації від 29.12.2014р. № 12Ю-38.

Оскільки кошти в сумі 240193,95грн. витрачалися боржником не на погашення боргу за виконавчим провадженням, а на власний розсуд, ПП "Нікон" просить відшкодувати матеріальну шкоду, завдану незаконними діями посадової особи органу державної влади в загальній сумі 305934,02грн., з яких: 240193,95грн. - надходження на рахунок боржника, 30000,00грн. - витрати на юридичні послуги, 35740,07грн. - інфляційні втрати.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про відмову в позові з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України "Про державну виконавчу службу" шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Згідно ст.87 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи. Збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст.1174 ЦКУ).

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення всіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

Відтак, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Як визначено в п. 9 Роз'яснення Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" № 02-5/2015 від 01.104.1994 (з наступними змінами і доповненнями), у вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду, господарським судам слід враховувати, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред'явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов'язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника тощо.

У пункті 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року зазначено, зокрема, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними.

Як зазначалось вище, в якості доказу на підтвердження протиправних дій начальника відділу Державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції позивач посилається на ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.07.2014 по справі №5/5007/701/12, якою скасовано постанову начальника ВДВС Малинського РУЮ від 17.03.2014 в частині пункту першого щодо скасування постанови про арешт коштів боржника з рахунку №6001 в АТ "УкрСиббанк". Дана ухвала суду набрала законної сили.

Згідно ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, стосовно двох інших складових цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди, зокрема, розміру шкоди та причинно-наслідкового зв'язку, які має довести позивач, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи, зокрема довідкою відділення №261 АТ "УкрСиббанк" від 30.03.2015 №221 підтверджується, що на рахунок боржника КП "Центральна районна аптека № 28" № 6001 в період з квітня по вересень 2014 року надходили кошти в загальній сумі 240279,66грн., які використовувались боржником на інші цілі, а не на погашення заборгованості за виконавчими провадженнями (а.с.101,102).

Однак, як вбачається з довідки ВДВС Малинського РУЮ від 18.03.2015 №2551/3-22, станом на 17.03.2015 у зведеному виконавчому провадженні №32254578 (боржник - КП "Центральна районна аптека № 28") перебуває десять виконавчих документів, серед яких сьомим по списку значиться наказ господарського суду Житомирської області №5/5007/701/12 від 30.08.2012 про стягнення заборгованості на користь ПП "Нікон" (а.с.96).

Вказані обставини підтверджуються також копіями виконавчих документів та постанов про відкриття виконавчих проваджень (а.с.48-60).

Черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення всіх вимог стягувачів визначає ст.44 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої у разі якщо сума, стягнута з боржника, недостатня для задоволення всіх вимог за виконавчими документами, вона розподіляється державним виконавцем між стягувачами в порядку черговості, встановленому цією статтею:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами та зобов'язання за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

5) у п'яту чергу задовольняються вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету, вимоги органів страхування з обов'язкового страхування (крім вимог щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування);

6) у шосту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнута сума недостатня для задоволення в повному обсязі усіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати задовольняються в порядку надходження виконавчих документів. Стягнута з боржника сума розподіляється між стягувачами згідно з виконавчими документами, за якими відкрито виконавчі провадження на день зарахування стягнутої суми на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Постановою державного виконавця ВДВС Малинського РУЮ від 04.09.2014 на підставі рішень судів накладено арешт на кошти боржника - КП "Центральна районна аптека № 28" в межах суми 403780,25грн. (а.с.25).

Якщо припустити, що кошти в сумі 240193,95грн., які просить стягнути позивач, надійшли б на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, то враховуючи кількість виконавчих документів у зведеному виконавчому провадженні №32254578, не можливо зробити висновок, що вказана сума була б виплачена позивачу по справі.

Недоведеними та безпідставними є і інші суми, заявлені позивачем в складі суми матеріальної шкоди.

Зокрема, 30000,00грн. - витрати на юридичні послуги. Ця сума визначена договором №3 про надання юридичних послуг від 20.02.2015, укладеним між ПП «Нікон» та ТОВ «НОВО-КОН» (а.с.30). За наявності підстав, передбачених ст.44 ГПК України при відшкодуванні оплати послуг адвоката, вказану суму можливо було б віднести до судових витрат, які розподіляються в порядку ст.49 ГПК України, і які не є шкодою в розумінні ст.ст.1173, 1174 ЦК України.

Позивач до суми матеріальної шкоди включив інфляційні втрати в розмірі 35740,07грн., які нараховані на суми коштів, що надходили на рахунок боржника КП "Центральна районна аптека № 28" за період з квітня 2014 по січень 2015.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Наразі, шкода, передбачена ст.ст.1173, 1174 ЦК України, за своєю правовою природою не є грошовим зобов'язанням.

За приписами ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, позивачем в установленому порядку не доведено розмір шкоди та наявність причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

З огляду на наведене, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27 квітня 2015 року.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - відповідачам (рек. з повід.)