ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Справа № 910/25548/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Владимиренко С.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну Публічного акціонерного товариства "Неос Банк" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12 березня 2015 року у справі № 910/25548/14 Господарського суду міста Києва за позовом Приватного підприємства "Творча майстерня "Престиж", м. Київ, до Публічного акціонерного товариства "Неос Банк", м. Київ, третя особа - Приватне акціонерне товариство "Трест Київміськбуд-1", про визнання відсутнім права грошової вимоги в сумі 129 687,37 доларів США,

за участю представників сторін:

позивача - Загура В.П. (дов. № 101 від 23.03.15);

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року позивач ПП "Творча майстерня "Престиж" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача ПАТ "Неос Банк" про визнання відсутнім права грошової вимоги в сумі 129 687,37 доларів США.

Вказував, що 06.07.10, 03.11.10 та 28.01.11 між ним (іпотекодавцем) та ПАТ "Неос Банк" (який є правонаступником ВАТ "Банк Кіпру", іпотекодержателем) були укладені іпотечні договори, згідно яких іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно загальною заставною вартістю 146 253 215 грн. в забезпечення виконання зобов'язань ПАТ "Трест Київміськбуд-1" за кредитним договором № 14-257/2010 від 15.06.10, укладеним між ВАТ "Банк Кіпру" (кредитором) та ПАТ "Трест Київміськбуд-1" (позичальником) про надання кредиту в сумі 10 000 000 доларів США.

Зазначав, що у зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору в частині повернення кредитних коштів у визначений договором строк, кредитор 19.06.13 звернувся до позичальника та іпотекодавця з вимогами про сплату боргу в сумі 4 546 077,82 доларів США, що станом на 18.06.13 становило 36 335 385,15 грн. Дані вимоги кредитора не були задоволені позичальником.

11-12.09.13 Державною реєстраційною службою України здійснено державну реєстрацію права власності на 13 об'єктів заставного нерухомого майна за ПАТ "Неос Банк", а 04.10.14 внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також вказував, що 13.10.14 ПАТ "Неос Банк" листом № 0402-03/7629 повідомив ПП "Творча майстерня "Престиж" про наявність у позичальника заборгованості за кредитним договором № 14-257/2010 від 15.06.10 в сумі 129 657,37 доларів США, з яких: 111 066,80 доларів США основної заборгованості та 18 590,57 доларів США заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом.

Посилаючись на ту обставину, що вартість майна за рахунок якого задоволені вимоги ПАТ "Неос Банк" шляхом державної реєстрації права власності на 13 об'єктів заставного нерухомого майна значно перевищує суму боргу за кредитним договором № 14-257/2010 від 15.06.10, а зазначене повідомлення ПАТ "Неос Банк" про сплату 129 657,37 доларів США не підтверджене первинними документами та не має відповідного розрахунку, позивач просив визнати відсутнім у ПАТ "Неос Банк" право грошової вимоги в сумі 129 657,37 доларів США за кредитним договором № 14-257/2010 від 15.06.10.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2015 року (суддя Бондаренко Г.П.) позов задоволено.

Постановлено визнати відсутнім у ПАТ "Неос Банк" право грошової вимоги в сумі 129 657,37 доларів США за кредитним договором № 14-257/2010 від 15.06.10, укладеним між ВАТ "Банк Кіпру" (правонаступником якого є ПАТ "Неос Банк") та ПАТ "Трест Київміськбуд-1".

Постановлено стягнути з ПАТ "Неос Банк" на користь ПП "Творча майстерня "Престиж" 40 897 грн. судового збору.

Рішення мотивоване посиланнями на те, що вартість нерухомого майна за рахунок якого були задоволені вимоги ПАТ "Неос Банк" шляхом державної реєстрації права власності на 13 об'єктів заставного нерухомого майна становила 37 688 580 грн., що згідно вимоги кредитора від 19.06.13 про сплату 4 546 077,82 доларів США (36 335 385,15 грн.) перевищує суму боргу за кредитним договором № 14-257/2010 від 15.06.10 та у відповідності з положеннями ч. 6 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" свідчить про недійсність наступних вимог іпотекодержателя.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням судом першої інстанції, ПАТ "Неос Банк" звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12 березня 2015 року (колегія суддів у складі: Буравльова С.І. - головуючого, Андрієнка В.В., Шапрана В.В.) апеляційну скаргу повернуто без розгляду.

Ухвала мотивована посиланнями на сплату скаржником судового збору в меншому розмірі, ніж встановлено п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

У касаційній скарзі ПАТ "Неос Банк", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції приписів ст. 4 Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до суду апеляційної інстанції для розгляду.

Розглянувши доводи касаційної скарги і правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись з апеляційною скаргою скаржником сплачено 609 грн. судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією меморіального ордера № 3006 від 02.03.15.

Приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 2 % ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми (п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Пунктом 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13 роз'яснено, що ст. 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Заявлені позивачем вимоги про визнання відсутнім права грошової вимоги в сумі 129 687,37 доларів США містять вартісну оцінку, а відтак - є вимогами майнового характеру, тому судовий збір підлягає сплаті згідно п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", за змістом пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті) й визначається сума судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачується раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абзац другий частини першої статті 6 Закону).

Аналогічним чином вирішується й питання щодо сплати судового збору за подання апеляційних (касаційних) скарг у відповідних справах, тобто цей збір визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого на день сплати судового збору за подання скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржником сплачено судовий збір 02.03.15, коли офіційний курс долара США відносно гривні, встановлений Національним банком України, становив 26,8581 грн. за 1 долар США.

Здійснивши перерахунок суми судового збору у відповідності до зазначеного курсу та з врахуванням майнового характеру позовних вимог, суд апеляційної інстанції встановив, що скаржником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж встановлено п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Зазначені обставини стали обґрунтованою підставою для повернення судом апеляційної інстанції апеляційної скарги ПАТ "Неос Банк" без розгляду.

При цьому, судом апеляційної інстанції правильно зазначено, що після усунення обставин, що стали підставою для повернення апеляційної скарги без розгляду, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, щодо майнового характеру заявлених позовних вимог, тому їх слід залишити поза увагою суду, як необґрунтовані.

За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає нормам процесуального права, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Неос Банк" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 12 березня 2015 року у справі № 910/25548/14 залишити без змін.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: С.В. Владимиренко

Н.І. Мележик