КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа№ 910/25836/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від первісного позивача -Почкун Г.В.,

від відповідача - Поддимай А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Буковина-Фарм» №94 від 20.02.2015

на рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2015

у справі №910/25836/14

за первісним позовом Обласного комунального підприємства «Буковина-Фарм», м. Чернівці

до товариства з обмеженою відповідальністю «ТВА-Групп», м. Київ

про зобов'язання виконати умови договору

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТВА-Групп»

до Обласного комунального підприємства «Буковина-Фарм»

про розірвання договору та стягнення збитків у розмірі 475000грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.02.2015 (суддя Чебикіна С.О.) в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено та зворотньо стягнуто з КП «Буковина-Фарм» 475 000 грн. перерахованих ТОВ "ТВА-Групп» коштів, як попередньої оплати, в зв'язку з тим, що відповідач за зустрічним позовом не виконав свої зобов'язання з поставки товару медичного призначення, 10718 грн. судового збору. Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог суд зазначив, що первісним позивачем не доведено суду обґрунтованість позовних вимог та не надано належних доказів, що підтверджують викладені в первісному позові обставини, а зазначені у первісному позові обґрунтування позовних вимог щодо неотримання погодження постачальником (позивачем за зустрічним позовом) замовлення покупця (відповідача за зустрічним позовом) за договором поставки, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. При цьому суд дійшов висновку про обґрунтованість зустрічних позовних вимог, оскільки позивач за зустрічним позовом виконав взяті на себе зобов'язання здійснивши попередню оплату відповідно до наданих відповідачем за зустрічним позовом рахунків на оплату, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором поставки №15 від 29.04.2014 року не поставивши товар на суму 475000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Буковина-Фарм» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило його скасувати, первісні позовні вимоги задовольнити, в задоволенні зустрічних відмовити. Крім того, апелянт звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі судової експертизи електронних листів, отриманих апелянтом на свою електронну пошту від відповідача за первісним позовом. Підприємство зазначає про те, що не отримував від ТОВ «ТВА-Групп» письмових замовлень, передбачених умовами договору, на підставі яких позивач мав би здійснити поставку відповідного замовленого товару. При цьому апелянт заперечує можливість поставки товару по наданим відповідачем за первісним позовом копіям письмових замовлень та копіям електронних листів, які надіслано останнім на електронну адресу позивача, оскільки такі не співпадають за текстом з наявними у позивача на електронній пошті листами, які отримано від відповідача. Враховуючи викладене безпідставною вважає апелянт відмову суду першої інстанції в задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи електронних листів. Щодо задоволення вимог зустрічного позову скаржник зазначає про те, що судом не прийнято рішення щодо заявленої вимоги позивача за зустрічним позовом, а саме про розірвання договору поставки. Проте, для повернення передоплати по невиконаному продавцем зобов'язанню немає потреби у розірванні договору. В той же час покупець в зв'язку з втратою інтересу до договору може як не подавати на майбутнє разові замовлення, так і відмовитись від договору.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ ««ТВА-Групп» заперечило проти її доводів та просило залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилаючись на п. 3. 1 договору товариство зазначає, що виставлення КП «Буковина-Фарм» рахунків на оплату товару підтверджує погодження постачальником замовлення покупця. Крім того, заперечує товариство проти призначення у справі судової експертизи.

Що стосується доданого до апеляційної скарги клопотання про призначення у справі судової експертизи електронних листів, отриманих апелянтом на свою електронну пошту від відповідача за первісним позовом, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Обґрунтовуючи підстави для призначення судової експертизи, позивач за первісним позовом зазначає, що листи які надіслано відповідачем за первісним позовом на електронну адресу позивача, не співпадають за текстом з наявними у позивача на електронній пошті листами.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки наявних матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Судом встановлено, що між КП "Буковина-Фарм" (постачальник) та ТОВ "ТВА-ГРУПП" (покупець) укладено договір поставки №15 від 29.04.2014 року, за умовами якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити товар медичного призначення на умовах та в порядку, визначених даним договором.

Постачальник здійснює поставку товару на підставі письмового замовлення покупця, в якому зазначається асортимент, кількість, дата поставки та місце передачі товару. Покупець направляє письмове замовлення постачальнику за допомогою факсу, поштою або на електронну адресу постачальника (п.1.4. договору).

Дата поставки зазначається сторонами в замовлені покупця на конкретну партію товару відповідно п. 1.4. даного договору або графіку поставок. Строк поставки не повинен перевищувати 2 днів з моменту отримання постачальником попередньої оплати за товар від покупця (п.2.6. договору).

Первісний позивач звернувся до суду з вимогою про зобов'язання відповідача виконати умови вказаного договору поставки, а саме: здійснити письмове замовлення попередньо оплаченого об'єму товару.

В обґрунтування первісних позовних вимог позивач посилається на те, що постачальник не може поставити покупцю попередньо оплачений товар за договором, оскільки покупець не направив на адресу постачальника письмового замовлення, в якому би зазначалися асортимент, кількість, дата поставки та місце передачі товару відповідно до п. 1.4. договору та ч. 1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідно до п. 3.1. договору покупець здійснює попередню оплату товару відповідно умов даного договору на підставі рахунку постачальника. Рахунок постачальника підтверджує погодження постачальником замовлення покупця.

Позивачем за первісним позовом було виставлено відповідні рахунки відповідачу за первісним позовом, а саме: №СФ-0000002 від 29.04.2014 року на суму 40 000грн. згідно замовлення від 29.04.2014 року; №СФ-0000015 від 30.04.2014 року на суму 50 000грн. згідно замовлення від 30.04.2014 року; №СФ-0000031 від 15.05.2014 року на суму 25000грн. згідно замовлення від 15.05.2014 року; №СФ-0000045 від 04.06.2014 року на суму 150 000грн. згідно замовлення від 04.06.2014 року; №СФ-000053 від 24.06.2014 року на суму 150 000грн. згідно замовлення від 24.06.2014 року; №СФ-00000087 від 16.07.2014 року на суму 60 000грн. згідно замовлення від 16.07.2014 року. При цьому рахунки-фактури містять посилання на відповідні замовлення ТОВ «ТВА-Групп» (а.с. 67-72). Копії вказаних рахунків надав суду сам позивач за первісним позовом.

Отже, враховуючи умови вищезазначеного п. 3.1 договору, наявність посилань в виставлених позивачем за первісним позовом рахунках на відповідні замовлення, факт отримання та погодження постачальником замовлення покупця за договором поставки №15 від 29.04.2014 року є підтвердженим самим позивачем за первісним позовом.

За викладених обставин, безпідставними є посилання в апеляційній скарзі про неотримання від ТОВ «ТВА-Групп» письмових замовлень, передбачених умовами договору, на підставі яких позивач мав би здійснити поставку відповідного замовленого товару.

Враховуючи зазначене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог.

При цьому платіжними дорученнями №3952 від 29.04.2014 року на суму 40 000грн., №3233 від 30.04.2014 року на суму 50 000грн., №422 від 15.06.2014 року на суму 25 000грн., №4337 від 04.06.2014 року на суму 150 000грн., №4511 від 24.06.2014 року на суму 100000грн., №4512 від 24.06.2014 року на суму 50000грн., №5357 від 16.07.2014 року на суму 60 000грн., наявними у матеріалах справи, стверджується факт попередньої оплати позивачу за первісним позовом грошових коштів на загальну суму 475000грн.

Проте, позивач за первісним позовом не поставив відповідачу замовлений та оплачений товар у строк, який передбачено п. 2.6. договору.

Отже, ТОВ «ТВА-Групп» виконало взяті на себе зобов'язання здійснивши попередню оплату відповідно до наданих КП «Буковина-Фарм» рахунків, але останній не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором поставки №15 від 29.04.2014 року, а саме: не поставив товар на суму 475000грн.

09.09.2014 року позивач за зустрічним позовом звернувся до відповідача з вимогою про повернення попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 475000грн., яку відповідач за зустрічним позовом отримав 12.09.2014 року.

10.09.2014 року позивач за зустрічним позовом повторно звернувся до відповідача з вимогою про повернення попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 475000грн., яку відповідач за зустрічним позовом отримав 16.09.2014 року.

Проте відповідач за зустрічним позовом кошти позивачу за зустрічним позовом не повернув, товар не поставив.

Враховуючи викладене, ТОВ «ТВА-Групп» в свою чергу звернулось до суду з позовом про розірвання договору поставки №15 від 29.04.2014 року та стягнення попередньої оплати у розмірі 475 000грн.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що у випадку не поставки/неможливості поставки постачальником замовленого та попередньо оплаченого покупцем товару, постачальник зобов'язується повернути отримані від покупця кошти на розрахунковий рахунок покупця за непоставлену кількість товару.

Як вбачається з вищевикладеного, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується те, що відповідач за зустрічним позовом не поставив позивачу за зустрічним позовом замовлений та оплачений товар у строк, який передбачено п. 2.6. договору.

При цьому позивач за первісним позовом залишив без відповіді відповідні листи відповідача про повернення попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 475000грн.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів своєчасної передачі товару та доказів повернення грошових коштів за непоставлений, але оплачений товар, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 475000грн. попередньої оплати перерахованої відповідачу за зустрічним позовом за поставку товарів медичного призначення.

Крім того, ТОВ «ТВА-Груп», укладаючи з ОКП «Буковина-Фарм» договір поставки, розраховувало на те, що останній виконає свої зобов'язання належним чином та поставить товар в строк не пізніше 2-х днів з моменту отримання попередньої оплати, проте своїх зобов'язань за договором ОКП «Буковина-Фарм» не виконало.

Зазначене є істотним порушенням умов договору та підставою для його розірвання в силу вимог ч.2 ст. 651 ЦК України. При цьому, апеляційний господарський суд вказує на те, що зазначаючи в резолютивній частині рішення від 05.02.2015 про задоволення зустрічного позову судом першої інстанції помилково не зазначено про його розірвання.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення викладені в поданій апеляційній скарзі ОКП «Буковина-Фарм» не підтверджені належними доказами та не спростовують висновків суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Буковина-Фарм» залишити без задоволення.

2. Резолютивну частину рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2015 у справі №910/25836/14 доповнити абзацом четвертим в наступній редакції: «Договір поставки №15 від 29.04.2014 укладений між Обласним комунальним підприємством «Буковина-Фарм» та товариством з обмеженою відповідальністю «ТВА-Групп» - розірвати».

3. Справу №910/25836/14 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко