РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015Справа №910/2291/15-г

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар"

про стягнення 12 763,09 грн.

за участю представників:

від позивача:Галкіна А.В.- представник за довіреністю б/н від 01.09.2014 р.
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Апогей" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар" про стягнення 12 763,09 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору поставки № 8 ДИС від 22.07.2013 р. щодо оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у вказаній сумі.

У позові Товариство з обмеженою відповідальністю "Апогей" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар" заборгованість в сумі 12 763,09 грн., яка складається з: 8 040,00 грн. - основного боргу, 1 986,07 грн. - пені, 2 476,68 грн. - інфляційних втрат та 260,34 грн. - 3 % річних

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Позиція відповідача з приводу заявленого позову суду невідома, через канцелярію суду подав клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 910/7543/15-г про визнання договору поставки № 007/ДИС від 10.02.2014 р. недійсним, у якому судом було відмовлено, оскільки предметом розгляду у даній справі є наявність заборгованості, що виникла у відповідача за договором поставки № 8 ДИС від 22.07.2013 р., тобто за іншим договором, ніж тим, який оскаржується.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 22.07.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Апогей" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Леостар" (покупець) укладено договір поставки № 8 ДИС, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати у власність покупця товар партіями згідно накладних, а покупець зобов'язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору (п. 1.1 договору).

Поставка кожної партії товару здійснюється на підставі накладної, в якій зазначається кількість, асортимент та ціна товару (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору перехід права власності на товар відбувається в момент виписки документів (видаткової накладної).

Ціна одиниці виміру, товару, асортимент погоджується сторонами в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору (п. 5.1 договору).

Згідно з п. 6.1 договору оплата за товар здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу протягом 30 календарних днів, шляхом перерахування на банківський рахунок продавця на підставі виставлених продавцем рахунків.

Покупець зобов'язаний оплатити товар в розмірах і терміни, установлені договором (п. 8.2.2 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2013 р., але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання (п. 10.1 договору).

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 13 540,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 21/21 від 14.01.2014 р., № 160/80 від 28.02.2014 р., № 218/52 від 17.03.2014 р., довіреностями представників відповідача на отримання товару та поясненнями представника позивача.

Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати отриманої продукції виконав неналежним чином, оплатив поставлений товар частково - на суму 5 500,00 грн.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість за договором поставки № 8 ДИС від 22.07.2013 р. у сумі 8 040,00 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків № 189 від 30.06.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Оскільки доказів належної оплати поставленої продукції відповідачем суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у сумі 8 040,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 1 986,07 грн.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до п. 9.2.1 договору за порушення термінів розрахунків передбачених п. 6.1 договору, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми поставленого товару за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" приписом ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Перерахувавши заявлену позивачем суму штрафних санкцій відповідно до вимог ст. 232 ГК України та умов договору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за порушення зобов'язання у сумі 1 071,01 грн., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, оскільки ним не врахований 6-ти місячний строк нарахування пені, передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України та часткова оплата відповідачем заборгованості.

Також позивач просить стягнути з відповідача 2 476,68 грн. - інфляційних втрат за період з 14.02.2014 р. по 16.12.2014 р. та 260,34 грн. - 3 % річних за період з 14.02.2014 р. по 14.01.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 899,27 грн. - інфляційних втрат та 229,06 грн. - 3 % річних, тобто у менших сумах, ніж заявлено позивачем, оскільки ним не врахована часткова оплата відповідачем заборгованості.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар" про стягнення 12 763,09 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар" (04074, м. Київ, вул. Мостицька, буд. 16/2, ідентифікаційний код 38392423) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей" (02094, м. Київ, вул. Лєбєдєва Миколи, 6, ідентифікаційний код 20021369) основну заборгованість у сумі 8 040 (вісім тисяч сорок) грн. 00 коп., пеню у сумі 1 071 (одну тисячу сімдесят одну) грн. 01 коп., інфляційних втрат у сумі 1 899 (одну тисячу вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 27 коп., 3 % річних у сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 06 коп.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар" (04074, м. Київ, вул. Мостицька, буд. 16/2, ідентифікаційний код 38392423) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей" (02094, м. Київ, вул. Лєбєдєва Миколи, 6, ідентифікаційний код 20021369) судовий збір у сумі 1 608 (одну тисячу шістсот вісім) грн. 88 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 23 квітня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 28 квітня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна