ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р.Справа № 922/1530/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС", м.Харків,
до Приватного акціонерного товариства "УКпостач", м.Дергачі Харківської області,
про стягнення 33761,90 грн.
за участю представників:

позивача - Мурги К.Ю. (довіреність б/н від 19.01.2015р.);

відповідача - Онуфрійчука І.В. (довіреність б/н від 13.01.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС", м.Харків, звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, Приватного акціонерного товариства "УКпостач", м.Дергачі Харківської області, заборгованості за Договором поставки № ДВ-2217 від 13.08.2012р. у загальному розмірі 33761,90 грн., у тому числі: 30000,00 грн. основного боргу; 221,90 грн. - 3% річних; 3540,00 грн. інфляційного збільшення суми боргу. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2015р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/1530/15 та розгляд справи призначено на 01.04.2015р. об 11:00 год.

Ухвалою господарського суду від 01.04.2015р. розгляд справи було відкладено на 22.04.2015р. об 11:15 год.

21.04.2015р. до канцелярії господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що поставлений товар був оплачений трьома платежами частково у розмірі 71520,00 грн. Останній четвертий платіж у розмірі 30000,00 грн. відповідачем було здійснено 02.04.2015р., у зв'язку з чим відповідач вважає, що у цій частині позовних вимог предмет спору відсутній. В іншій частині позову відповідач просить суд ухвалити відповідне рішення за результатами розгляду справи.

Відзив відповідача було долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні, яке відбулося 22.04.2015р., представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, у зв'язку з повною сплатою відповідачем суми основного боргу, та просить стягнути з відповідача 221,90 грн. річних, 3540,00 грн. індексу інфляції та суму судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Представник відповідача проти зменшених позовних вимог не заперечував.

Враховуючи, що згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, заяву позивача про зменшення позовних вимог було прийнято судом як таку, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству, та продовжено розгляд справи з її урахуванням.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

13.08.2012р. між Приватним акціонерним товариством "ТД ИРБИС", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" (позивач), та Приватним акціонерним товариством "УКпостач" (відповідач) було укладено Договір поставки № ДВ-2217, згідно п. 1.1. якого позивач (постачальник) зобов'язався постачати, а відповідач (покупець) приймати та оплачувати на умовах договору підшипники, ремні та інші товари партіями, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у видаткових накладних та або/і специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного договору після підписання їх сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов Договору, позивач поставив відповідачу товар згідно видаткової накладної № С-087853 від 14.10.2014р. на суму 101520,00 грн., що підтверджується підписом уповноваженої особи за довіреністю № 907 від 13.10.2014р. на отримання товарно-матеріальних цінностей. Зауважень щодо поставки товару у відповідача не було.

Згідно п. 3.1. Договору, оплату за товар покупець зобов'язаний здійснити протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Тобто, у відповідності до умов Договору, відповідач був зобов'язаний оплатити за поставлений товар по видатковій накладній № С-087853 від 14.10.2014р. до 13.12.2014р. в сумі 101520,00 грн.

Проте, відповідачем було здійснено лише часткову оплату товару на суму 71520,00 грн., внаслідок чого станом на 12.03.2015р. у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 30000,00 грн.

02.04.2015р., після порушення провадження у справі, відповідачем було повністю погашено суму основного боргу за Договором № ДВ-2217 від 13.08.2012р., а саме перераховано на рахунок позивача 30000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11234 від 01.04.2015р.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 221,90 грн. - 3% річних та 3540,00 грн. інфляційних законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "УКпостач" (62301, Харківська область, м.Дергачі, вул.Залізнична, буд. 31-С; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" (61001, м.Харків, пров.Микитинський, 24; ) - 221,90 грн. - 3% річних; 3540,00 грн. інфляційних втрат; 1827,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.04.2015 р.

Суддя Н.М. Кухар