ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р.Справа № 922/3594/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах І.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ
до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків
про стягнення 3 064 134,62 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Єфременко О.О., довіреність №14-88 від 18.04.2014 р.

відповідача - Радигін Є.С., довіреність б/н від 01.01.2014 р.

Фіксація судового засідання здійснюється технічними засобами, серійний номер

диска СІСХ-08551.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до господарського суду із позовною заявою до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (відповідача) про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 711 666,52 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2 352 468,10 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №030112-БО-32 від 23.01.2012 р. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 149 085,33 грн. Крім того, представник відповідача просить суд надати відстрочку виконання рішення суду на 5 місяців, починаючи з 27.04.2015 року по 27.09.2015 рік, посилаючись на важке фінансове становище комунального підприємства відповідача.

Представник позивача проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення суду на 5 місяців, починаючи з 27.04.2015 року по 27.09.2015 рік заперечує.

Ухвалою суду від 07.10.2014 р. призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Харківській області.

Ухвалою суду від 07.10.2014 р. поновлено провадження у справі.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

23.01.2012 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) був укладений договір № 030112-БО-32 про закупівлю природного газу, за умовами п.1.1. якого позивач зобов'язався поставити відповідачеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України") (далі - газ), а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2. цього договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач у період з 01.01.2012 року по 30.04.2012 року передав у власність відповідача природний газ в обсязі 6950,956тис.куб.м. на загальну суму 27 439 614,98 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу від 31.01.2012 р. за січень на суму 9 346 463,93 грн., від 29.02.2012 р. за лютий на суму 10 345 080,46 грн., від 31.03.2012 р. за березень на суму 6 867 361,49 грн. та від 30.04.2012 р. за квітень на суму 880 709,10 грн. (т. 1 а.с. 28-31).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач поставлений позивачем природний газ отримав, але його вартість оплатив частково, що не заперечується представником відповідача в судовому засіданні.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

За неналежне виконання зобов'язань за спірним договором позивач нарахував та пред'явив до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 711 666,52 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 352 468,10 грн.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування 3% річних у розмірі 711 666,52 грн., суд дійшов висновку про те, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За результатами проведеного судом перерахунку суд визнав позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково у розмірі 2 203 382,77 грн. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 149 085,33 грн. суд вважає за необхідне відмовити у зв'язку з безпідставним пред'явленням до стягнення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 2 203 382,77 грн. та 3 % річних у розмірі 711 666,52 грн. В частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 149 085,33 грн. слід відмовити.

Разом з тим, розглянувши клопотання представника відповідача про відстрочку виконання рішення суду на 5 місяців, починаючи з 27.04.2015 року по 27.09.2015 рік, суд дійшов таких висновків.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарському суду надано право при прийнятті рішення відстрочити або розстрочити його виконання.

При цьому слід враховувати приписи ст. 121 ГПК України, згідно з якими за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

В обґрунтування клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду відповідач посилається на те, що відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів, у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Підприємство відповідача не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію по вартості нижчої її собівартості.

На підприємстві відповідача склалася дуже складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з теплопостачання. До моменту прийняття нових тарифів у 2014 року тарифи на теплопостачання покривали лише на 55 % витрат на їх виробництво, станом на кінець 2014 року 87 % витрат на їх виробництво.

Однією з причин важкого фінансового становища відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний в основному, у зв'язку з неплатежами з боку населення за спожиті послуги. Борги населення за комунальні послуги у відповідності до інформації про нарахування, надходження та заборгованість за теплову енергію досягли по теплопостачанню суму у розмірі 31 124 664,17 грн. Бюджетні установи (організації), заборгували суму у розмірі 19 513 792,69 грн.

Обсяг заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію склав суму у розмірі 106 734,34 грн., яка складається з недоплаченої державою суми у розмірі 16 389,14 грн. за надані послуги населенню та 90 345,20 грн. за надані послуги бюджетним організаціям, але обсяг заборгованості до цього часу не узгоджений Територіальною комісією Харківської області з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу через те, що постанова Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30, якою був затверджений порядок та умови надання субвенції тільки на 2014 р. уже не чинна, а на 2015 р. є тільки проект постанови Кабінету Міністрів України про затвердження порядку надання субвенції.

Важкий фінансовий стан відповідача підтверджується також висновком судово-економічної експертизи №138 від 07.04.2015 р., проведеної НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області під час розгляду даної справи, в якій, зокрема, зазначено про те, що фінансова стійкість підприємства є дуже низькою, що створює передумови для його кризового становища, розрахуватися підприємство за договором про закупівлю природного газу № 030112-БО-32 від 23.01.2012 року без зовнішнього фінансування не може, крім того у підприємства в обігу знаходиться більше позикових коштів, ніж власних, і це співвідношення стає все більше вагомим.

Викладені обставини, окрім іншого, підтверджуються листом Департаменту житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації за № 04-08/203 від 14.04.2015 р. (т. 2 а.с. 43-45).

Фінансові звіти відповідача (баланси, звіти про фінансові результати діяльності, звіти з праці, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання та інші фінансові документи), а також висновок судово-економічної експертизи №138 від 07.04.2015 р. вказують на наявність значних збитків підприємства відповідача від надання послуг теплопостачання.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" (з наступними змінами та доповненнями) постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг регулюється порядок перерозподілу коштів отриманих ХОКП "ДРІТ" без згоди на це відповідача. Залишок грошей, що залишається у відповідача згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг незначний. Так, у березні 2015 року відповідач може залишити у себе 47,45 % грошей отриманих від населення.

Таким чином, примусове виконання даного судового рішення не дасть очікуваного результату, оскільки примусове стягнення не можливе на гроші, які надходять на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу", а грошові кошти, що залишаються у підприємства настільки мізерні, що примусове стягнення за рахунок цих грошей буде відбуватися тривалий час та може зруйнувати господарську діяльність відповідача, витрати на відновлення якої будуть набагато більшими від отриманих позивачем грошових коштів.

Дослідивши надані відповідачем до клопотання про надання відстрочки виконання судового рішення докази у їх сукупності (т. 2 а. с. 39-60), суд вважає, що відповідачем доведено наявність обставин, які свідчать про збитковість господарської діяльності підприємства відповідача та є достатніми для підтвердження винятковості обставин, з якими закон пов'язує можливість відстрочення виконання судового рішення.

За таких обставин, клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду на 5 місяців, починаючи з 27.04.2015 року по 27.09.2015 рік, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Крім того, згідно з п. 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд, керуючись ч. 2 ст. 49 ГПК України, покладає судовий збір в повному обсязі (в розмірі 61 282,69 грн.) на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 625, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (61022, м. Харків, Держпром, під'їзд 3, 5 поверх, р/р 8, банк філія ХОУ ВАТ "Ощадбанк", МФО 351823, код 03361721) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) інфляційні витрати у розмірі 2 203 382,77 грн., 3 % річних у розмірі 711 666,52 грн. та судовий збір у розмірі 61 282,69 грн.

Надати відстрочку виконання рішення суду на 5 місяців, починаючи з 27.04.2015 року по 27.09.2015 рік.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 30.04.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко