КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Справа№ 910/23869/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс лайн»

на рішення Господарського суду м. Києва

від 04.02.2015

у справі № 910/23869/14 (головуючий суддя Сташків Р.Б.,

судді Паламар П.І., Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс лайн», м. Київ,

до 1) Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», м. Київ,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Каліпсо Фінанс», м. Дніпропетровськ,

про визнання недійсним іпотечного договору від 02.11.2004 та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

за участю представників сторін:

від позивача: Євсєєв М.В. - представник (довіреність №б/н від 20.01.2015);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Унинець А.М. - представник (довіреність №б/н від 15.12.2014);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс лайн» (надалі - ТОВ «Офіс Лайн», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (надалі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Каліпсо Фінанс» (надалі - ТОВ «Фінансова компанія «Каліпсо Фінанс», відповідач 2) про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 02.11.2004 між ТОВ «Офіс Лайн» та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим № 7551, посилаючись на невідповідність договору пункту 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про іпотеку», оскільки такий містить недостовірні відомості про адресу місцезнаходження предмета іпотеки. Також товариство просило усунути перешкоди в користуванні предметом іпотеки шляхом виключення запису від 02.11.2004 № 7552 із реєстру заборон, здійсненого тим же нотаріусом при укладенні оспорюваного договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 у справі №910/23869/14 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс лайн» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, пославшись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи, просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов повністю.

Одночасно в апеляційній скарзі скаржник просив поновити йому строк для подачі апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2015 Товариству з обмеженою відповідальністю «Офіс лайн» відновлено пропущений строк для подачі апеляційної скарги, апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 у справі №910/23869/14 прийнято до апеляційного провадження судовою колегією у складі: головуючий - суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Суховий В.Г., розгляд справи призначено в судове засідання на 20.04.2015.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 №09-52/612/15, у зв'язку з перебуванням судді Сухового В.Г. у відпустці, справа № 910/23869/14 була направлена на повторний автоматизований розподіл, за результатами якого визначено наступний склад судової колегії: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Агрикова О.В., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 справа № 910/23869/14 прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Агрикова О.В., Жук Г.А.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд скасувати оскаржуване рішення як незаконне та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача 2 доводи, на яких ґрунтується апеляційна скарга не визнав, вказавши на їх безпідставність, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, свого уповноваженого представника для участі в розгляді справи не направив, про місце та час розгляду даної справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Останній не повідомив про поважність причин нез'явлення в судове засідання та не заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Вислухавши думку учасників судового процесу щодо можливості розгляду апеляційної скарги без участі відповідача 1, судова колегія, порадившись, дійшла висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність останнього, за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні 20.04.2015 колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №910/23869/14.

Згідно зі статтею 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 02.11.2004 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (в тексті договору - сторона 1, кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Офіс лайн» (в тексті договору - сторона 2, позичальник) був укладений кредитний договір № 105, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у формі мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі еквівалентній 8 600 000,00 гривень (пункти 1.1, 1.1.1 договору).

Згідно п.1.2. договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: реконструкція виробничо-адміністративного комплексу, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21 (а.с.29-37).

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат виступає застава (пункт 1.3 договору).

На виконання вищенаведеної умови Кредитного договору №105 від 02.11.2004 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Офіс лайн», як іпотекодавцем, та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», як іпотекодержателем, було укладено іпотечний договір від 02.11.2004, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. 02.11.2004 за реєстровим № 7551, за умовами якого предмет іпотеки являє собою нежилий будинок адмінкорпусу (літ. Г), загальною площею 7787,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 21, яке передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями (а.с.16-22).

Згідно п. 1.7. іпотечного договору право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується: свідоцтвом про право власності серії НБ № 010007616, виданим 02.09.2003 Головним управлінням комунальної власності міста Києва Київської міської державної адміністрації та зареєстроване у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в реєстровій книзі за № 446-з, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.126).

29.07.2005, 01.09.2008 та 30.04.2009 сторонами іпотечного договору були укладені, відповідно, додатковий договір та договори про внесення змін до іпотечного договору від 02.11.2004, якими сторони погодили зміст терміну «основне зобов'язання» розділу «Визначення термінів» Іпотечного договору, а також виклали в іншій редакції пункт 1.2 статті 1 Предмет договору Іпотечного договору та пункт 1.6. Розділу «Стаття 1 Предмет договору», яким узгоджено оціночну вартість предмета іпотеки (а.с.23-28).

Заявляючи вимогу про визнання недійсним іпотечного договору, позивач в обґрунтування такої наголосив на тому, що всупереч положень, визначених пунктом 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про іпотеку» договір містить недостовірні дані щодо предмету іпотеки, а тому, в розумінні частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст договору не відповідає приписам чинного законодавства.

На підтвердження своїх доводів позивач надав місцевому господарському суду лист Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації від 09.07.2014 № 6987/0/062/27-14, а також лист Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.10.2014 № 109/03/38-6758 про відсутність погодження та присвоєння поштової адреси: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, літ. «Г», тобто адреси предмета іпотеки, що вказана в Іпотечному договорі. На переконання останнього, у договорі зазначена неіснуюча адреса предмета іпотеки, а тому опис предмета іпотеки не містить достатніх реєстраційних даних, достатніх для його ідентифікації.

Місцевий господарський суд, визнавши дану вимогу необгрунтованою та відмовляючи в її задоволенні, дійшов висновку, що при укладенні іпотечного договору сторонами було дотримано вимоги пункту 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про іпотеку», а опис предмета іпотеки є достатнім для його ідентифікації та/або його реєстраційних даних.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 5 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, за правовою природою оспорюваний позивачем договір є договором іпотеки.

Згідно частини 1 статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За приписами частини 1 статті 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час укладення Іпотечного договору, такий договір повинен містити, зокрема, опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані.

Як вбачається з укладеного сторонами Іпотечного договору від 02.11.2004, договір містить опис предмету іпотеки, який являє собою нерухоме майно - нежилий будинок адмінкорпусу (літ. Г), загальною площею 7787,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 21.

Судом першої інстанції вмотивовано зазначено та зроблено правильний висновок про те, що іпотечний договір містить опис предмета іпотеки.

При цьому наведений в пункті 1.7. Іпотечного договору опис є достатнім, оскільки надає можливість ідентифікувати предмет іпотеки як такий, що відповідає нерухомому майну, вказаному в Свідоцтві про право власності серії НБ № 010007616, виданому 02.09.2003 Головним управлінням комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації, зареєстрованого за № 446-з.

Водночас, опис предмета іпотеки є таким, що узгоджується з описом об'єкта нерухомого майна, зазначеного у довідці-характеристиці, виданій Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 03.08.2004 за № 894204 та експлікаціям з технічного паспорту БТІ на даний об'єкт, копії яких наявні в справі (а.с.82, 142-156), а тому твердження скаржника про зазначення в описі предмета іпотеки неіснуючої адреси нежилого приміщення, наданого в іпотеку, не узгоджуються зі встановленими судом обставинами та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, аналізуючи правомірність укладення сторонами Іпотечного договору, суд першої інстанції оцінив його на відповідність діючому законодавству, а саме, пункту 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про іпотеку» та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання його недійсним з підстав, передбачених частиною 1 статті 203, статтею 215 Цивільного кодексу України.

Місцевим господарським судом обґрунтовано відхилено посилання скаржника на листи Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації від 09.07.2014 № 6987/0/062/27-14 та Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.10.2014 №109/03/38-6758 стосовно того, що зазначеними державними органами в установленому порядку не погоджувалось питання та не присвоювалась поштова адреса об'єкту нерухомого майна, яке надавалось в іпотеку за спірним договором.

Так, зі свідоцтва про право власності на нежилий будинок серії НБ №010007616 від 02.09.2003, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва вбачається, що будівля адмінкорпусу площею 7787,80 кв.м. розташована у м. Києві за адресою: вул. Дегтярівська, 21 (літера Г).

Варто зазначити, що позивач помилково вважає адресу з літерним позначення нерухомого об'єкта поштовою адресою, оскільки наведене позначення застосовується органами БТІ при зображенні та розташуванні окремої будівлі, споруди у межах комплексу нежилих будинків, яким присвоюються літери на схемплані під час оформлення технічної документації.

Таким чином, літерне позначення в адресі не має жодного відношення до поштової адреси нежилого будинку адмінкорпусу (літ. Г), загальною площею 7787,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 21 і яке передавалось в іпотеку за спірним договором.

Отже, місцевий господарський суд за результатами розгляду даної вимоги, заявленої до відповідача 1 та відповідача 2, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для її задоволення через недоведеність позивачем порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів у зв'язку з укладенням Іпотечного договору.

Як вбачається з позовної заяви, крім вимоги про визнання Іпотечного договору недійсним, позивач просив усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом виключення запису від 02.11.2004 № 7552 із реєстру заборон, здійсненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В.

Оскільки вимога про усунення перешкод у користуванні предметом іпотеки шляхом вилучення відповідного запису від 02.11.2004 № 7552 з реєстру заборон пов'язана з основною вимогою та є похідною від неї, судом зроблено правильний висновок про відмову в задоволенні даної вимоги.

Між тим, суд правомірно не надав правової оцінки правовідносинам, що склались між ТОВ «Офіс Лайн» та ТОВ «Фінансова компанія «Каліпсо Фінанс» внаслідок укладення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Каліпсо Фінанс» Договору факторингу № 13/20/12-01 від 20.12.2013, оскільки такі не є предметом розгляду у даній справі.

Суд першої інстанції правомірно відмовив відповідачеві 1 у заяві про застосування строку позовної давності, мотивовано зазначивши, що така застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить переконливими доводи скаржника про порушення місцевим судом норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

За твердженням останнього, суд за наявності клопотання арбітражного керуючого - ліквідатора Ковези А.І. (а.с.177-178), не зважаючи на відсутність документів, необхідних для повного та всебічного дослідження обставин справи, ухвалив рішення за наявними у справі доказами.

За приписами частини 2 статті 104 Господарського процесуального кодексу України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

В даному випадку суд відхилив вищевказане клопотання та, вирішуючи спір, керувався достатністю наявних у справі доказів, що спростовують вимоги та доводи позивача, надавши їм належну правову оцінку.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що оскаржуване рішення Господарського суду м. Києва від 04.02.2015 у справі №910/23869/14 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Офіс Лайн» та скасування судового рішення відсутні.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за її розгляд у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 у справі №910/23869/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 у справі №910/23869/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/23869/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

Г.А. Жук