КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р. Справа№ 910/2101/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання: Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Юрцев В.С. - представник за дов. б/н від 23.03.2015;

від відповідача: Дем'янов І.Ю. - представник за дов. № 1029/13 від 08.05.2013 ;

від третьої особи: Благун Б.М. - представник за дов. б/н від 24.11.2014;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН"

на рішення Господарського суду м. Києва від 09.09.2014

у справі № 910/2101/13 (головуючий судя: Домнічева І.О., судді: Трофименко Т.Ю., Літвінова М.Є.)

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Поділля-Агро"

до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН"

про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Поділля-Агро" (далі - ПСП "Поділля-Агро", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", відповідач) про визнання правочину недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що правочин відкриття в Броварському районному відділенні Київської РД Банку рахунку № 2 має бути визнаний судом недійсним, оскільки останній вчинений на підставі підроблених документів, які директор ПСП "Поділля-Агро" - Семененко В.М. не підписував, печаткою підприємства не скріплював; вказані дії здійснила інша особа, шляхом вчинення незаконних дій, а саме: підробки документів, підпису і печатки підприємства.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 позов задоволено повністю. Визнано недійсним правочин (договір банківського рахунку № 03/С11-0000-157-01/1814 від 24.09.2012) відкриття в Броварському районному відділенні Київської регіональної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" поточного рахунку ПСП "Поділля Агро" № 2. Стягнуто з ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" на користь ПСП "Поділля Агро" 1 147,00 грн. - судового збору, а також 6 348,40 грн. - витрат на проведення судових експертиз.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у даній справі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, в неповному обсязі з'ясував обставини справи, зокрема, не дослідив, що на спірний поточний рахунок апелянтом були перераховані грошові кошти в загальному розмірі 9 300 000,00 грн. на підставі договору поставки № 144152, укладеного між ПСП "Поділля Агро" та ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН". Разом з цим, враховуючи висновок суду про недійсність правочину поточного рахунку № 2, грошові кошти, на думку апелянта, підлягають поверненню ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН". При цьому, за доводами апелянта обов'язок повернути грошові кошти необхідно було зазначити в рішенні по даній справі. Наведену позицію апелянт обґрунтовує положеннями ч. 1-2 ст. 216 ЦК Украйни.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2014 апеляційну скаргу ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" було прийнято до провадження та призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя - Власов Ю.Л., судді - Корсакова Г.В., Станік С.Р.

Розгляд справи неодноразово відкладався, справа слухалася різними складами суду , зокрема, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді - Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 залучено до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" (далі - третя особа, апелянт), розгляд справи було відкладено на 23.04.2015.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від учасників апеляційного провадження неодноразово надходили додаткові пояснення та заперечення на апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні 23.04.2015 заперечував проти доводів апеляційної скарги, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Окремо зауважив про неможливість розгляду вимог апелянта в межах даного провадження, враховуючи предмет спору у справі № 910/2101/13, а також той факт, що апелянт не є стороною правочину, який позивач просив визнати недійсним. Також зазначив про наявність в провадженні Господарського суду міста Києва справи № 5011-57/17996-2012 під час розгляду якої була встановлена недійсність правочину (договору поставки № 144152), який апелянт визначає як підставу перерахування грошових коштів на спірний поточний рахунок. Окремо наголосив на тому, що питання застосування двосторонньої реституції за договором поставки № 144152, зокрема, було предметом дослідження у справі № 910/17807/14 Господарського суду міста Києва.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.04.2015 заперечував проти доводів апеляційної скарги, з підстав, викладених у поясненнях на апеляційну скаргу. Зазначив, що суд першої інстанції у даній справі дійшов правомірного висновку про недійсність правочину, взявши до уваги висновки експертного дослідження. Також зауважив, що апелянт не довів наявність збитків, які були спричинені йому саме спірним правочином, а відтак права ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" не є порушеними, в розумінні ст. 1 ГПК України, а вимоги апелянта не підлягають розгляду в межах даної справи, враховуючи предмет спору.

Представник третьої особи у судовому засіданні 23.04.2015 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати. Зазначив, що рішення у даній справі порушує його права, оскільки таке рішення (у випадку набрання ним законної сили) спростує факт здійснення ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" оплати у розмірі 9 300 000,00 грн. за договором поставки № 144152 та надасть право ПСП "Поділля Агро" звернутися з позовом про стягнення збитків.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, станом на 01.12.2012 в Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" Приватному сільськогосподарському підприємству "Поділля-Агро" було відкрито наступні рахунки: поточний рахунок в гривні № 5 МФО 380805, поточний рахунок в євро № 5 МФО 380805, поточні рахунки по цільовим коштах № МФО 380805, №260407232 МФО 380805, № МФО 380805, № МФО 380805 та депозитні рахунки №5 МФО 380805, №3 МФО 380805, № МФО 380805.

Вказане підтверджується довідкою ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" вих. № 1381 від 1 грудня 2012 року.

Як стверджує позивач, на початку грудня 2012 року йому стало відомо про відкриття сторонньою особою, шляхом використання підроблених документів, в Броварському районному відділенні Київської регіональної дирекції акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" рахунку № 2, укладенням договору банківського рахунку № 03/С11-0000-157-01/1814 від 24.09.2012.

З матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2012 року директор ПСП "Поділля-Агро" звернувся до Київської регіональної дирекції акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" стосовно надання документів, які були підставою для відкриття в Броварському районному відділенні Київської регіональної дирекції акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" розрахункового рахунку позивача. У відповідь на вказане письмове звернення позивачу було надано лист № а1-88-2/09/6101 від 12.12.2012, в якому зазначалося, що: "05.12.2012 року у відкритому судовому засіданні суду м. Літин Літинського районного суду Вінницької області в межах кримінального провадження № 000032 винесено ухвалу про надання працівникам ОВС УБОЗ УМВС в Вінницькій області тимчасового доступу до документів, які були підставою для відкриття ПСП "Поділля-Агро" в Броварському районному відділенні Київської РД Банку розрахункового рахунку № 2. 06.12.2012 року працівники зазначеного підрозділу МВС із дотриманням вимог КПК України вилучили оригінали документів, що були підставою для відкриття ПСП "Поділля-Агро" рахунку № 2, з метою подальшого їх приєднання до кримінального провадження та проведення досудових слідчих дій".

Матеріалами справи підтверджується, що по факту вищезазначених обставин в УМВС України у Вінницькій області було розпочате кримінальне провадження № 000032.

Так, оскільки позивачем і самим директором підприємства - В.М. Семененко спростовувався факт відкриття банківського рахунку № 2, судом першої інстанції було призначено судово-почеркознавчу та технічну експертизи. В результаті проведення почеркознавчої експертизи (висновок експерта № 10054/10055/13-32 від 21.10.2013року) було встановлено наступне:

- підписи від імені Семененка Віктора Михайловича, розміщені у рядках "Клієнт" у правому нижньому куті кожної сторінки, у графі "Клієнт", у рядку "/Семененко В.М." на останній сторінці договору № 03/С11-0000-157-01/1814 банківського рахунку (для використання в ПЗ "Банкмастер") від 24.09.2012 року, укладеному між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі начальника Броварського районного відділення Київської регіональної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" Гриня В.М., заступника начальника Броварського районного відділення Київської регіональної дирекції Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" Кифоренко О.В. та Приватним сільськогосподарським підприємством "Поділля-Агро" в особі Директора Семененка Віктора Михайловича, - виконані не Семененком Віктором Михайловичем, а іншою особою.

За результатами судово-технічної експертизи № 14423/13-33 від 23.06.2014 року, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, було встановлено наступне:

- у договорі банківського рахунку № 03/С11-0000-157-01/1814 від 24.09.2012 року відтиск печатки від імені ПСП "Поділля-Агро" нанесений не тією печаткою, якою виконані надані для порівняльного дослідження експериментальні зразки відтисків, та не тією, вільні зразки відтисків якої містяться у документах, позначених як зразки 1-33, 39-88 а тією, котрою нанесені відтиски у документах позначених як зразки (34-38: заява про відкриття поточного рахунку ПСП "Поділля-Агро" від 24.09.2012 року, картка із зразками підписів та відбитками печатки ПСП "Поділля-Агро" від 24.09.2012 року; платіжне доручення № 1 від 22.11.2012 року; платіжне доручення № 2 від 22.11.2012 року; платіжне доручення № 3 від 22.11.2012 року).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірний поточний рахунок № 2 відкрито за відсутності волевиявлення позивача, а відтак правочин щодо відкриття такого рахунку підлягає визнанню недійсним згідно вимог законодавства.

В цій частині суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до частини 1 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Частиною 3 статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 N 492 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за N 1172/8493 (далі - Інструкція) також передбачено наступне:

Відповідно до пп. 2.1. п. 2 "Ідентифікація клієнтів" Інструкції - банкам забороняється відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки. Банки зобов'язані на підставі офіційних документів або засвідчених в установленому законодавством України порядку їх копій ідентифікувати клієнтів - власників рахунків/представників власників рахунків/фізичних осіб, які відкривають рахунки на користь третіх осіб у порядку, установленому законодавством України з питань запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. Рахунок клієнту відкривається лише після його ідентифікації банком.

Підпунктом 2.3. п. 2 "Ідентифікація клієнтів" Інструкції передбачено, що банк з метою ідентифікації резидентів має встановити: для юридичної особи - повне найменування, місцезнаходження; відомості про органи управління та їх склад; дані, що ідентифікують осіб, які мають право розпоряджатися рахунками і майном; відомості про власників істотної участі в юридичній особі; відомості про контролерів юридичної особи; код згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України; реквізити банку, у якому відкрито рахунок, і номер банківського рахунку.

Згідно пп. 2.6. п. 2 "Ідентифікація клієнтів" Інструкції - уповноважений працівник банку в присутності особи, що відкриває рахунок (власника рахунку/представника власника рахунку/фізичної особи, яка відкриває рахунок на користь третьої особи), робить копії відповідних сторінок паспорта та/або інших документів з інформацією, яку банк має визначити відповідно до законодавства України з метою ідентифікації особи. Ці копії засвідчуються підписами уповноваженого працівника банку та особи, що відкриває рахунок, як такі, що відповідають оригіналу, і зберігаються в справі з юридичного оформлення рахунку.

Згідно пп. 1.8. пункту 1 "Загальні положення" Інструкції - банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Підпунктом 1.9. пункту 1 "Загальні положення" Інструкції - договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі.

Однак, відповідно до висновків вищезазначених судових експертиз, документи які стали підставою відкриття оспорюваного рахунку та договір банківського рахунку директор ПСП "Поділля-Агро" не підписував печаткою підприємства їх не засилював.

Не відповідають дійсності твердження відповідача про те що, позивачем не спростовано факту засвідчення приватним нотаріусом Дунаєвською С.М. установчих документів ПСП "Поділля-Агро" оскільки:

Відповідно до висновку технічної експертизи документів № 86-П від 10.04.2013 року встановлено, що відбиток круглої печатки на копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців по ПСП "Поділля-Агро", два відбитки круглої печатки на останній сторінці копії статуту ПСП "Поділля-Агро" від 23.11.2001 року, два відбитки круглої печатки на останній сторінці копії статуту ПСП "Поділля-Агро" від 29.11.2011 року нанесені не печаткою Дунаєвської С.М.

Також відповідно до протоколу допиту свідка Дунаєвської Світлани Миколаївни від 01.02.2013 року (який було складено в межах вищезазначеного кримінального провадження), остання пояснила, що жодних нотаріальних дій відносно ПСП "Поділля-Агро" вона не вчиняла. На будь-яких документах ПСП "Поділля-Агро" вона своєї печатки приватного нотаріуса не ставила та їх не підписувала, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст. 203 ЦК). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. З ст. 203 ЦК).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на - підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним оспорюваний правочин).

Таким чином, спірний поточний рахунок № 2 (який був відкритий на підставі договору банківського рахунку № 03/С11-0000-157-01/1814 від 24.09.2012) відкрито за відсутності волевиявлення позивача.

Згідно з частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, третя особа зазначала, що рішення місцевого господарського суду є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки судом не були враховані положення ст. 216 ЦК України в частині обов'язку сторін правочину повернути одна одній у натурі все, що вони одержали на виконання цього правочину та не було зобов'язано позивача повернути ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" кошти в розмірі 9 300 000,00 грн. При цьому третя особа зауважує, що зазначена сума була сплачена на підставі договору поставки № 144152, укладеного між ПСП "Поділля Агро" та ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" 20.11.2012.

В цій частині суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи третьої особи, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2013 по справі № 5011-57/17996-2012 за позовом ПСП "Поділля-агро" до ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" про передачу товару та визнання договорів недійсними, зокрема, було визнано недійсним договір поставки № 144152 від 20.11.2012 року, укладений між ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" та ПСП "Поділля-агро" на загальну суму 10 280 000,00 грн.; визнано недійсним договір поставки № 144152 від 20.11.2012 року, укладений між ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" та ПСП "Поділля-агро" на загальну суму 9 300 000,00 грн. (в редакціях обох сторін).

В частині визнання недійсними договорів поставки № 144152 від 20.11.2012 рішення було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 23.07.2014 у справі № 5011-57/17996-2012.

Статтею 124 Конституції України, зокрема, встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відсутність у справі № 5011-57/17996-2012 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" як учасника провадження, не дає можливості застосувати положення ст. 35 ГПК України в частині преюдиціальності обставин, які були встановлені в межах зазначеного спору. Разом з цим, рішення місцевого господарського суду, постанови судів апеляційної та касаційної інстанції по справі № 5011-57/17996-2012 приймаються колегією суддів в якості належного та допустимого доказу та досліджуються в загальному порядку на підставі ст. ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Так, самим апелянтом неодноразово зазначалося, що кошти у розмірі 9 300 000,00 грн. були перераховані ним на спірний рахунок № 2 саме на виконання договору поставки № 144152 від 20.11.2012 окремими платіжними дорученнями, а саме: № 3956 від 21.11.2012 в розмірі 1500000,00 грн.; № 6523 від 22.11.2012 в розмірі 3800000,00 грн.; № 6524 від 22.11.2012 на суму 4000000,00 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що цільовим призначення вищезазначених платіжних доручень визначено: «за соняшник зг рах 1 від 20.11.2012 по дог 144152 від 20.11.2012».

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому із зазначеного рахунку кошти у розмірі 1475000,00 грн. 3800000,00 грн. та 4000000,00 грн. були перераховані окремими платежами на рахунок ТОВ «Летавіца» (копії платіжних доручень наявні в матеріалах справи). Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази наявності господарських відносин ПСП "Поділля-агро" з ТОВ «Летавіца», що свідчить про необґрунтованість доводів апелянта в частині того, що відкриття спірного поточного рахунку безпосередньо позивачем підтверджується фактом користування ПСП "Поділля-агро" цим рахунком для здійснення власної господарської діяльності.

Крім того, у банківських реквізитах примірника договору поставки № 144152 від 20.11.2012, наданого ПСП "Поділля-агро" (копія якого наявна в матеріалах справи) зазначено інший поточний рахунок, а саме: № 5 АТ "Райффайзен Банк Аваль". Такий же номер банківського рахунку зазначений в рахунку № 1 від 20.11.2012 до договору поставки в редакції позивача. Разом з цим, доказів того, що вказаний рахунок № 1 від 20.11.2012 був виставлений апелянту (особисто, нарочно, шляхом поштового направлення) матеріали даної справи також не містять.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом спору у справі № 910/2101/13 є визнання недійсним правочину щодо відкриття банківського рахунку № 2. При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, враховуючи обставини, встановлені у даній постанові. В свою чергу, рішення у справі № 5011-57/17996-2012 Господарського суду міста Києва про визнання недійсним договорів поставки № 144152 від 20.11.2012 (як в редакції позивача, так і в редакції третьої особи) набрало законної сили та наявність збитків, завданих ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" в межах вказаної справи встановлено не було. Так само не була встановлена наявність збитків, завданих ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" (в тому числі правочином по відкриттю поточного рахунку № 2) в межах справи № 910/17807/14 Господарського суду міста Києва за позовом ПСП "Поділля-агро" до ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" про відшкодування вартості поставленого товару.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає про необґрунтованість посилання апелянта на ч. 1 ст. 216 ЦК України (зокрема, обов'язок сторін правочину повернути одна одній в натурі все, що вони одержали на виконання цього правочину) оскільки дія вказаної норми розповсюджується виключно на сторін правочину, якою ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" не являється. Тоді як положення частини 2 ст. 216 ЦК України, яке визначає право третьої особи (саме якою є ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" по відношенню до спірного правочину) у разі завдання збитків та моральної шкоди на відшкодування таких збитків винною стороною, не може застосовуватися в межах даної справи, враховуючи предмет даного спору та відсутність доведення третьою особою факту завдання збитків спірним правочином.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Разом з цим, в межах даної справи апелянт жодними належними доказами (в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України) не довів завдання йому збитків спірним правочином, а також порушення його прав та інтересів в розумінні ст. 1 ГПК України. Крім того, у разі наявності таких збитків та безпосередньої їх залежності від недійсності договору банківського рахунку № 03/С11-0000-157-01/1814 від 24.09.2012, третя особа не позбавлена права звернутися з окремим позовом про їх відшкодування, оскільки в межах провадження по справі № 910/2101/13 вимоги про відшкодування завданих збитків не підлягають розгляду (враховуючи предмет спору у даній справі).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що в пункті 2 резолютивної частини спірного рішення суд першої інстанції зробив технічну описку, зокрема, зазначивши наступне: «визнати недійсним правочин відкритий в Броварському районному відділенні…», тоді як вірною редакцією (яка відповідає вимогам позивача, викладеним в позовній заяві) є: «визнати недійсним правочин відкриття в Броварському районному відділенні…». Разом з цим, даний факт не спростовує правильність висновків місцевого господарського суду та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в розумінні ст. 104 ГПК України (аналогічна правова позиція зазначена в п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7).

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції по даній справі в розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/2101/13 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/2101/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/2101/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім