Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
УХВАЛА

"28" квітня 2015 р. Справа № 927/464/15

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Богданівське",

вул. Приходченків, 74, с. Богданівка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17582

Предмет спору: про стягнення 40520,00 грн.

Суддя Н.О.Скорик

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 подано позов до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості в сумі 30000,00 грн. за договором № 4 від 26.09.14 р. на виконання сільськогосподарських робіт, 6289,00 грн. пені, 631,00 грн. процентів річних, 3600,00 грн. інфляційних нарахувань.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходів по забезпеченню позову та накласти арешт на майно відповідача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 в «Промінвестбанку» МФО 300012 м. Київ. До поданої заяви про забезпечення позову не додано доказів про сплату судового збору.

Подана заява обґрунтована наявністю підстав вважати, що відповідач намагається відчужити належне йому майно або зняти кошти з свого розрахункового рахунку, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст.66 Господарського процесуального кодексу України:

"Господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду."

Відповідно до ч.ч.1-3, 6 ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Відповідно п.п.1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із змінами) особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Судом взято до уваги, якщо предметом позову є стягнення саме грошових коштів, то і забезпечення позову має в першу чергу відбуватися саме накладенням арешту на грошові суми відповідача. І лише в разі їх відсутності чи недостатності може вирішуватися питання про накладення арешту на інше майно відповідача, в тому числі і нерухоме.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності у відповідача грошових сум, які можуть зникнути або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, можливості чи вірогідності приходу таких коштів відповідачу в період дії зазначеного в заяві арешту, що відповідач витрачає такі грошові кошти не для здійснення розрахунків саме з позивачем, а на інші цілі, і, що внаслідок цих чи інших дій відповідача наявні у нього грошові кошти можуть зникнути або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

З огляду на вищевикладене, в задоволенні заяви про забезпечення позову має бути відмовлено за недоведеністю підстав.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову .

Суддя Н.О. Скорик