РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015Справа №910/5716/15-г

За позовомФізичної особи-підприємця Заграничного Євгенія Олеговича
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лакшері Кепітал"
простягнення 83 526,06 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Мельник В.Г. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Заграничний Євгеній Олегович (надалі - ФОП Заграничний Є.О.) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лакшері Кепітал" (надалі - ТОВ "Компанія Лакшері Кепітал") про стягнення 73 962,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі рахунку №27/08 від 27.08.2014 р. на рахунок відповідача було перераховано попередню оплату за дизельне паливо у розмірі 59 973,12 грн., а відповідач натомість свого зобов'язання з поставки оплаченого позивачем дизельного палива не виконав, у зв'язку із чим позивач просить стягнути з відповідача суму попередньої оплати. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 6 613,48 грн., відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 749,25 грн. та індексу інфляції у розмірі 6 627,02 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2015 р. порушено провадження у справі №910/5716/15-г та призначено її до розгляду на 08.04.2015 р.

Судом в задоволенні клопотання про забезпечення позову, яке міститься в тексті позовної заяви відмовлено, оскільки позивачем не надано доказів з якими приписи ст. 66 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість вжиття заходів забезпечення позову.

25.03.2015 р. позивачем на виконання вимог ухвали суду від 12.03.2015 р. через загальний відділ суду було подано витребувані документи.

27.03.2015 р. позивачем через загальний відділ суду було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог згідно змісту якої просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 59 973,12 грн., пеню у розмірі 10 415,61 грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1 104,16 грн. та індекс інфляції у розмірі 12 033,17 грн.

Частина 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про збільшення позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки збільшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 83 526,06 грн.

Представник позивача в судове засідання 08.04.2015 р. з'явився, надав додаткові документи по справі та заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами та індексу інфляції.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 08.04.2015 р. не з'явився, вимог ухвали суду від 12.03.2015 р. не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, суд відзначає, що за змістом ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 10 (нежиле приміщення №60/літ. А) на яку було надіслано ухвал суду від 12.03.2015 р., підтверджується наявними в матеріалах справи документами та інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою http://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch та вказано у позові.

Отримання відповідачем поштової кореспонденції підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №116 478), згідно якого ухвала про порушення провадження у справі від 12.03.2015 р. отримана відповідачем за вищевказаною адресою 18.03.2015 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 08.04.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП Заграничним Є.О. було прийнято пропозицію ТОВ "Компанія Лакшері Кепітал" викладену в рахунку №27/08 від 27.08.2014 р.

28.08.2014 р. платіжним дорученням №1 позивач сплатив на користь відповідача грошові кошти у розмірі 59 973,12 грн. як передоплату за поставку дизельного палива.

Частиною першою ст. 67 Господарського кодексу України встановлено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною першою ст. 640 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції, а згідно частини 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини та положення законодавства України, можна стверджувати, що 28.08.2014 р. між сторонами було укладено Договір поставки у спрощений спосіб.

Як вказує позивач у своїй позовній заяві, відповідачем зобов'язання з поставки дизельного палива виконано не було, у зв'язку із чим 01.12.2014 р. позивачем на адресу відповідача було надіслано лист згідно змісту якого просив протягом 7-денного строку з дня пред'явлення вимоги поставити товар або повернути сплачену попередню оплату.

Проте, відповідач відповіді на вказаний лист не надав, поставку товару не здійснив, як і не здійснив повернення позивачу сплачених грошових коштів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідач самовільно в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань, чим порушив умови договору та вимоги ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України і ст.ст. 525 та 629 Цивільного кодексу України, згідно яких договір є обов'язковим для виконання сторонами і одностороння відмова від нього або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною другою ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріалами справи підтверджується звернення позивача до відповідача з листом в якому просив здійснити поставку оплаченого товару або повернути сплачені грошові кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Частиною другою ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповіді на лист позивача відповідач не надав та не повернув позивачу вартості попередньо оплаченого та не поставленого дизельного палива на загальну суму 59 973,12 грн.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем доведено належне виконання ним взятих на себе зобов'язань щодо оплати вартості дизельного палива, натомість відповідачем жодними належними та допустимими доказами твердження позивача не спростовано.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з ТОВ "Компанія Лакшері Кепітал" грошових коштів у розмірі 59 973,12 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 10 415,61 грн., відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1 104,16 грн. та індексу інфляції у розмірі 12 033,17 грн.

Згідно із п. 4 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Оскільки відмова від позову в частині стягнення з відповідача пені, відсотків за користування чужими грошовими коштами та індексу інфляції не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає відмову позивача від позову в частині стягнення пені у розмірі 10 415,61 грн., відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1 104,16 грн. та індексу інфляції у розмірі 12 033,17 грн., а провадження у справі в цій частині підлягає припиненню згідно п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Прийняти відмову Фізичної особи-підприємця Заграничного Євгенія Олеговича від позову в частині стягнення пені у розмірі 10 415,61 грн., відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1 104,16 грн. та індексу інфляції у розмірі 12 033,17 грн., провадження у справі в цій частині припинити.

2. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Заграничного Євгенія Олеговича в частині стягнення суми попередньої оплати задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лакшері Кепітал" (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 10, нежиле приміщення №60 літ. А; ідентифікаційний код 38517030) на користь Фізичної особи-підприємця Заграничного Євгенія Олеговича (26300, Кіровоградська область, м. Гайворон, провулок Банківський, 9; ідентифікаційний номер ) грошові кошти у розмірі 59 973 (п'ятдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят три) грн. 12 коп. та судовий збір у розмірі 1 311 (одна тисяча триста одинадцять) грн. 82 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 13.04.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко