РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2015Справа №924/1392/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гікон"

До Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі відділення № 6 Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", м. Хмельницький

Про стягнення 200 грн. неправомірно списаних коштів, 2368,7 грн. пені за несвоєчасне перерахування коштів, 1184,16 грн. індексу інфляції, 194,65 грн. 3% річних

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Сержант О.Ю. - представник

Главацький М.М. - директор

Від відповідача Гаврилюк О.О. - представник

Козяр Д.О. - представник

Суть спору:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі відділення № 6 публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гікон" 200 грн. неправомірно списаних коштів, 2368,7 грн. пені за несвоєчасне перерахування коштів, 1184,16 грн. індексу інфляції, 194,65 грн. 3% річних.

У своєму письмовому клопотанні від 14.11.2014р. представник відповідача просить суд матеріали справи № 924/1392/14 надіслати за підсудністю до Господарського суду міста Києва. У судовому засіданні 17.11.2014р. представник позивача не заперечує проти задоволення вищевказаного клопотання.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 17.11.2014 матеріали справи №924/1392/14 надіслано до Господарського суду міста Києва.

Автоматизованою системою документообігу, що забезпечує об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями, справу призначено на розгляд судді Прокопенко Л. В.

Ухвалою суду від 27.11.2014 суддя Прокопенко Л.В. прийняла справу до свого провадження та призначила розгляд справи на 17.12.2014

21.11.2014 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

10.12.2014 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи по справі та клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції

В судове засідання 17.12.2014 представник позивача не з'явився.

В судове засідання 17.12.2014 представник відповідача з'явився, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Ухвалою від 17.12.2014 розгляд справи призначив в судовому засіданні 12.02.2015 о 12 год. 30 хв. в режимі відеоконференції.

12.02.2015 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Прокопенко Л.В. на лікарняному.

Ухвалою від 16.02.2015 розгляд справи призначено на 10.03.2015.

В судове засідання 10.03.2015 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 10.03.2015 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 10.03.2015 відкладено розгляд справи на 27.03.2015.

В судове засідання 27.03.2015 представник позивача з'явився надав суду усні пояснення по справі.

В судове засідання 27.03.2015 представник відповідача з'явився, надав суду усні пояснення по справі.

В судовому засіданні 27.03.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 0154 про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування.

Позивач зазначає, що 26 лютого 2014 року подав Відповідачу, в особі відділення №6 платіжне доручення № 118 на перерахування коштів контрагенту в сумі 637173 грн. 00 коп. Але дані кошти не були перераховані, так як банком було знято 28 лютого 100 грн. за обслуговування поточного рахунку. хоча обслуговування тільки почалось 26 лютого. Хоча банк ставив відмітки, що він отримав платіжне доручення та виконав його.

Позивачем 05 березня 2014 року було подано платіжне доручення на перерахування коштів контрагенту на суму 51200.00 грн. Відповідач поставив відмітку на екземплярі Позивача, але кошти не перерахував вчасно, такі ж ситуації повторились. 07 березня: 20 березня. 31 березня.

Окрім того, як зазначив позивач Відповідач не перерахував кошти 31 березня, хоча поставив відмітку, що виконав дане платіжне доручення, воно було виконано аж 04 квітня, і списано гроші за обслуговування в розмірі 100 грн.. за квітень.

Позивач зазначив , що після вище зазначених випадків та ігнорування відповідачем запитів позивача був змушений перестати обслуговуватись у відповідача та відкрити рахунок у іншому банку.

23.07.2014 позивачем знову було подано до банку платіжне доручення на суму 403,43 грн. Позивач зазначив що відповідач не провів, проте знову зняв 100 грн. за банківське обслуговування яке не було здійснено.

Позивач був змушений змінити платіжне доручення на меншу суму і зробив нове платіжне доручення №376 від 05 серпня 2014 року, яким перераховував кошти до бюджету - податку з доходів фізичних осіб в сумі 303.43 грн,. але і це платіжне доручення банк не виконав вчасно, дані кошти списані 13 серпня 2014 р. .

Як вказує у позовній заяві позивач банком не правомірно було списано кошти в розмірі 200 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 55 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання банківських послуг.

Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Приписами ст 56 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" Клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію:

1) відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан;

2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку;

3) перелік послуг, що надаються банком;

4) ціну банківських послуг;

5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг;

6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін суд дійшов висновку що вимоги позивача щодо стягнення 200 грн. неправомірно списаних коштів є правомірним та таким що підлягає задоволенню.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2368,70 грн., 1184,16 грн. - інфляційної складової боргу, 194,65 грн. - 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором .

Відповідно до ст. 32 ЗУ "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні!

У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 2368,70 грн. Контррозрахунку суми пені відповідачем суду не надано. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 2368,70 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача збитків від інфляції та 3% річних з простроченої суми, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 1184,16 грн. - збитків від інфляції та 194,65 грн. - 3% річних, підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволенити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний Банк" ( 04119, м. Київ, вул.. Дегтярівська, буд. 27 Т, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гікон" ( 29000, м. Хмельницький, вул.. Молодіжна, 3/2, ) 200 (двісті) грн.. неправомірно списаних коштів., пеню в розмірі 2368 ( дві тисячі триста шістдесят вісім) грн.. 70 коп., інфляційні втрати в розмірі 1184 ( одна тисяча сто вісімдесят чотири) грн.. 16 коп., 3% річних в розмірі 194 ( сто дев'яносто чотири) грн.. 65 коп., судовий збір в розмірі 1827 ( одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн..

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.04.2015

Суддя Л.В. Прокопенко