ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" квітня 2015 р.Справа № 916/5218/14

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коменергосервіс"

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК"

Про зобов'язання перерахувати грошові кошти та стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: Андарак К.С.- згідно довіреності від 19.01.2015 р.

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Коменергосервіс", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "ІМЕКСБАНК" про зобов'язання ПАТ "ІМЕКСБАНК" перерахувати на користь ТОВ "Коменергосервіс" грошові кошти у розмірі 505 085 грн. 13 коп. та стягнення пені у сумі 19 954 грн. 32 коп., 3% річних у сумі 2 200 грн. 23 коп., інфляційних втрат у сумі 21 718 грн. 66 коп.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог, що надійшла до суду 26.03.2015р., позивач просить суд зобов'язати ПАТ "ІМЕКСБАНК" перерахувати на користь ТОВ "Коменергосервіс" грошові кошти у розмірі 249 508 грн. 13 коп. та стягнути пеню у сумі 19 954 грн. 32 коп., 3% річних у сумі 2 200 грн. 23 коп., інфляційні втрати у сумі 21 718 грн. 66 коп.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на своїх вимогах.

На підставі наявної, загальновідомої інформації, належним відповідачем у справі визначено Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК". Відповідач про місце та дату судових засідань був повідомлений належним чином. Але, представник відповідача в судові засідання не з'являвся, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, суд встановив:

07 квітня 2006р. між Акціонерним комерційним банком "ІМЕКСБАНК" (перейменовано в Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК") (далі - Банк) та ТОВ "Коменергосервіс" (далі - Клієнт) був укладений Договір на відкриття банківського рахунку в національній валюті України № 42-06/7БР (далі - Договір на відкриття банківського рахунку), відповідно до якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у національній валюті № 6701 відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземниій валюті, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. № 492 та зобовязується приймати і зараховувати на відкритий рахунок, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Цей Договір набуває чинності з дати підписання та діє протягом невизначеного періоду часу.

Відповідно до п. 3.1.2. Договору на відкриття банківського рахунку Банк зобов'язався надавати Клієнту Послуги відповідно до вимог чинного законодавства та умов цього Договору.

Згідно п. 3.4.1. Договору на відкриття банківського рахунку Клієнт має право вільно розпоряджатися коштами на Рахунках відповідно до чинного законодавства України, за винятком випадків списання грошових коштів з рахунку Клієнта без його розпорядження (за рішенням суду, у випадках, встановлених Договором між Банком та Клієнтом).

Відповідно до п. 4.1. Договору на відкриття банківського рахунку Клієнт може здійснювати безготівкові розрахунки шляхом використання відповідних розрахункових документів, передбачених чинним законодавством України.

Згідно п. 4.3. Договору на відкриття банківського рахунку операції за розрахунковими документами, що надійшли до Банку до 17:00 години, виконуються Банком того ж дня. Документи, отримані після 17:00 години, відмічаються штампом "Вечірня" та проводяться Банком наступного рабочого дня. Робочим днем вважається день, в який банки України відкриті для проведення операцій.

15 листопада 2013р. між ПАТ "ІМЕКСБАНК" (далі - Банк) та ТОВ "Коменергосервіс" (далі - Клієнт) був укладений Договір про надання послуг по системі "Інтернет-Банк" (далі - Договір про надання послуг), відповідно до якого Банк здійснює встановлення, налагодження, навчання робіт з програмно-технологічним комплексом "Інтернет-Банк" (далі - Система), забезпечує оперативний доступ до рахунку (далі - Рахунок), вказаному у п. 1.1. Договору на відкриття банківського рахунку № 42-06/7 БР від "07" квітня 2006р., та № 15-11/04БР від "16" серпня 2011р.(далі - Договір банківського рахунку), видалене формування і відправку електронних платіжних документів, отримання виписки по Рахунку.

Позивач зазначає, 28 жовтня 2014р. він надіслав до відділення № 4 Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві через електронну систему "Інтернет-Банк", електронне платіжне доручення № 791 на суму 505 085 грн. 13 коп. за призначенням "Перерахування коштів на інший поточний рахунок", та по невідомим причинам платіж було відбраковано системою.

Крім того, позивач зазначає, що в період з 06 листопада 2014р. по 11 листопада 2014р. він неодноразово звертався до відділення філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві з платіжними дорученнями, але всі вони відбраковувалися системою.

11 листопада 2014р. позивач звернувся з листами № 207 від 11 листопада 2014р. до Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві та до відділення №4 Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві з вимогою надати можливість вільно розпоряджатися коштами, що знаходяться на рахунку. У відповідь Філія АТ "ІМЕКСБАНК" у місті Києві зазначила, що затримка платежів відбулася внаслідок технічних негараздів у мережі банку та перезавантаження через значні обсяги платежів, але банк від виконання зобов'язань не відмовляється. Проте, позивач зазначає, що станом на 22 грудня 2014р. ситуація не змінилась, платежі продовжували відбраковуватися.

Позивач у справі зазначає, що 02 грудня 2014р. в відділенні №4 філії АТ "ІМЕКСБАНК" йому в усному порядку повідомили, що найближчим часом планується перерахування коштів по рахункам, сформованих до 02 грудня 2014р., в межах 10% від суми, що знаходяться на поточному рахунку. У відповідності до отриманої інформації позивач, в період з 05 грудня 2014р. по 12 грудня 2014р., направляв до відповідача, через електронну систему "Інтернет-Банк", електронні платіжні доручення: 1) № 814 від 05 грудня 2014 р. на суму 50 508 грн. 71 коп.; 2) №815 від 08 грудня 2014 р. на суму 50 508 грн. 71 коп.; 3) № 817 від 09 грудня 2014р. на суму 50 508 грн. 71 коп.; 4) № 818 від 10 грудня 2014р. на суму 50 508 грн. 71 коп.; 5) № 819 від 11 грудня 2014р. на суму 50 508 грн. 71коп.; 6) № 820 від 12 грудня 2014р. на суму 50 508 грн. 71 коп. Однак, по невідомим позивачу причинам, його можливість вільно розпоряджатись коштами, що знаходяться на рахунку була заблокована.

Крім того, позивач зазначає, що лише 25, 26 та 30 грудня 2014р. позивачем було знято з рахунку № 6701 суму у розмірі 255 577 грн., відповідно до виписок про операції від 25.12.2014р., від 26.12.2014р. та 30.12.2014р. Залишок на рахунку № 6701 складає 249 508 грн. 13 коп., але відповідач не дає можливість позивачу користуватися його коштами.

З метою досудового врегулювання спору, 12 грудня 2014р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 225, відповідно до якої вимагав надати можливість вільно користуватися та розпоряджатися коштами, що знаходяться на п/р 6701, однак зазначена претензія була залишена без відповіді та задоволення.

Бездіяльність відповідача щодо виконання умов Договору позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд зобов'язати ПАТ "ІМЕКСБАНК" перерахувати на користь ТОВ "Коменергосервіс" грошові кошти у розмірі 249 508 грн. 13 коп.

Відповідно до п. 5.1. Договору на відкриття банківського рахунку за несвоєчасне (пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного документа) чи неправильне списання з вини Банку суми з Рахунку(ів) Клієнта, а також за несвоєчасне зарахування суми, яка належить власнику Рахунку(ів), Банк сплачує Клієнту пеню у розмірі 0,1 відсотка від несвоєчасно або неправильно списаної суми за кожний день прострочки, але не більше 10 відсотків від суми переказу.

На підставі зазначеного пункту Договору позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 19 954 грн. 32 коп.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати у сумі 21 718 грн. 66 коп. та 3% річних у сумі 2 200 грн. 23 коп., які також просить стягнути з відповідача.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Розглянув матеріали справи, суд доходить до такого висновку:

Як вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2006р. між Акціонерним комерційним банком "ІМЕКСБАНК" (перейменовано в Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК") (далі - Банк) та ТОВ "Коменергосервіс" (далі - Клієнт) був укладений Договір на відкриття банківського рахунку в національній валюті України № 42-06/7БР (далі - Договір на відкриття банківського рахунку), відповідно до якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у національній валюті № 6701 відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземниій валюті, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. № 492 та зобовязується приймати і зараховувати на відкритий рахунок, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Цей Договір набуває чинності з дати підписання та діє протягом невизначеного періоду часу.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, уклавши Договір на відкриття банківського рахунку в національній валюті України № 42-06/7БР, сторони за цим Договором прийняли на себе ряд зобов'язань, зокрема, відповідно до п. 3.1.2. Договору на відкриття банківського рахунку Банк зобов'язався надавати Клієнту Послуги відповідно до вимог чинного законодавства та умов цього Договору.

Приписами ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України встановлено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно ст. 1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України також встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 16 від 26.01.2015р., що було прийняте на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015р. № 50 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних", було розпочато з 27.01.2015р. процедуру виведення АТ "Імексбанк" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 27.01.2015р. по 27.04.2015р. включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 Закону Україну "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Частинами 1, 5 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначаються наслідки запровадження тимчасової адміністрації в банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та Інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Відтак, після запровадження Фондом тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Кредитор банку вправі заявити уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку про свої вимоги до банку у строк, встановлений частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статі 45 цього Закону (про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду) уповноважена особа Фонду здійснює, зокрема, такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно ч. 6 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом.

При цьому, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону. Водночас, задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження виплат банком під час провадження тимчасової адміністрації не поширюється на виконання зобов'язань банком за договором банківського рахунку, укладеного з юридичною особою.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач -боржником і оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою про стягнення грошових коштів за Договором на відкриття банківського рахунку в національній валюті України № 42-06/7БР, у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна позиція викладена у постанові судової палати у господарських справах Верховного суду України від 25.03.2015р. у справі №910/9232/14 та в постановах Вищого господарського суду України від 27.11.2014 року по справі №910/10344/14 та від 24.02.2015 року №910/15058/14.

За таких обставин, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Коменергосервіс" задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати про сплаті судового збору покласти на відповідача по справі, виходячи з положень ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Коменергосервіс" відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21 квітня 2015 р.

Суддя Н.В. Рога