ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" квітня 2015 р.Справа № 916/797/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ"

До відповідача: Одеського національного політехнічного університету

про стягнення 1593611,59 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: Кураніна К.С., представник за довіреністю

Від відповідача: Фірсов С.Г., представник за довіреністю

У судовому засіданні, що відбулось 15.04.2015р. було оголошено перерву до 27.04.2015р. в порядку ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Публічне акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ" звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою у якій просить суд стягнути з Одеського національного політехнічного університету на користь позивача 1531043,77 суму основного боргу, 2820,01 грн. суму 3% річних, 29103,92 грн. пені, 30643,89 грн. інфляційного збільшення.

Відповідач - Одеський національний політехнічний університет проти задоволення позовних вимог у справі заперечує, що вбачається з наданих суду 25.03.2015р. письмових заперечень на позовні вимоги повноважного представника відповідача.

У судовому засіданні, що відбулось 27.04.2015р., Одеським національним політехнічним університетом було заявлено суду клопотання про зменшення пені, яка підлягає стягненню з відповідача, у зв'язку з відсутністю належного фінансування, що унеможливлює здійснення фінансових розрахунків, а також наявністю значної заборгованості Одеського національного політехнічного університету перед іншими кредиторами, в підтвердження чого до матеріалів справи було залучено відповідну бухгалтерську довідку відповідача №315/10 від 23.04.2015р. Вказане клопотання було залишено судом без задоволення, оскільки гідно п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати розмір неустойки лишеу виняткових випадках. При цьому, доказів, які б вказували на винятковість обставин, які б унеможливлювали належне виконання прийнятих на себе зобов'язань Одеським національним політехнічним університетом матеріали справи не містять. Крім того, залучена до матеріалів справи бухгалтерська довідка відповідача № 315/10 від 23.04.2015р. об'єктивно не може свідчити про важний фінансовий стан відповідача та про недофінансування з Державного бюджету, оскільки засвідчує лише наявність боргу відповідача перед певними підприємствами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, суд встановив.

11 березня 2014 року та 04 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ" (Постачальник) та Одеським національним політехнічним університетом (Споживач) укладено договори на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів №000215-БТ(14) та № 000215-Бо. Відповідно до п.п. 2.1 - 2.2 вказаних договорів Постачальник зобов'язався надати Споживачу послуги з постачання та розподілу природного газу до мережі балансової належності об'єктів Споживача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін; газ, що передається за договором, використовується виключно для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів; Споживач зобов'язався сплатити Постачальнику вартість послуг з постачання та розподілу природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 2.3 договорів газ передається на пункти споживання, обладнані вузлами обліку з коректором та розташовані за адресою: котельня ОНПУ пр-т Шевченка, 1.

З урахуванням п. 1 додаткової угоди від 03.01.2015р. сторонами було визначено строк дії договору на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів №000215-БТ(14) від 11 березня 2014 року до 31.03.2015р. В свою чергу, з урахуванням п. 11.1 договору на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів № 000215-Бо від 04 грудня 2014 року дія вказаного договору продовжувалась з 01.12.2014р. по 31.12.2014р.

З урахуванням п. 5.1. договорів - розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює регулювання в сфері енергетики (НКРЕ)

Згідно з умовами п.6.1. договорів - оплата за постачання природного газу здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до складеного між сторонами акту приймання передачі природного газу, що датований 31.12.2014р., на виконання договору № 000215-Бо від 04 грудня 2014 року, у грудні 2014року позивачем було передано відповідачу 128124 куб м газу, вартість якого відповідно до розрахунків позивача (з урахуванням тарифів, визначених станом на 01.12.2014р.) становила 988512,54 грн., з урахуванням ПДВ.

Відповідно до складеного між сторонами акту приймання передачі природного газу, що датований 31.01.2015р., на виконання договору №000215-БТ(14) від 11 березня 2014 року у січні 2015 року позивачем було передано відповідачу 106878 куб м газу, вартість якого відповідно до розрахунків позивача (з урахуванням тарифів, визначених станом на 01.12.2014р.) становила 824593,69 грн., з урахуванням ПДВ.

Як вбачається з письмових пояснень представника позивача, на момент звернення з позовною заявою та на момент вирішення спору, повна оплата за отриманий газ відповідачем не проведена, частково сплачена вартість отриманого газу за грудень 2014р. у сумі 210348,02 грн., у зв'язку з чим за відповідачем рахується борг у сумі 1531043,77 грн.

Відповідно до положень п. 7.2 договорів у разі порушення Споживачем строків оплати, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв'язку з простроченням сплати вартості отриманого газу, позивачем здійснено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних. Так, відповідно до даних такого розрахунку за відповідачем рахується 2820,01 грн. сума 3% річних3% річних (з яких 2572,49 грн. розраховані за період з 10.01.2015р. по 14.02.2015р. за прострочення сплати газу за грудень 2014р. та 247,52 грн. за період з 10.02.2015р. по 14.02.2015р. за прострочення сплати газу з газ за січень 2015р.), 29103,92 грн. пеня (з яких 25886,13 грн. розраховані за період з 10.01.2015р. по 14.02.2015р. за прострочення сплати газу за грудень 2014р. та 3217,79 грн. за період з 10.02.2015р. по 14.02.2015р. за прострочення сплати газу з газ за січень 2015р.), 30643,89 грн. інфляційне збільшення (розраховані за січень 2015р.).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням умов укладених договорів відповідачем щодо строків сплати вартості фактично отриманого газу та направлені на стягнення з відповідача 1531043,77 суми основного боргу, 2820,01 грн. суми 3% річних, 29103,92 грн. пені, 30643,89 грн. інфляційного збільшення.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Одеським національним політехнічним університетом прийнятих на себе зобов'язань за умовами договорів №000215-БТ(14) від 11 березня 2014 року та № 000215-Бо від 04 грудня 2014 року щодо своєчасної та повної сплати отриманого газу.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" про стягнення основної заборгованості в розмірі 1531043,77 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачем, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Відповідно до положень п. 7.2 договорів у разі порушення Споживачем строків оплати, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем 2820,01 грн. суми 3% річних, 29103,92 грн. пені, 30643,89 грн. інфляційного збільшення, вважає його вірним, а вимоги про їх стягнення правомірними.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача 1531043,77 суми основного боргу, 2820,01 грн. суму 3% річних, 29103,92 грн. пені, 30643,89 грн. інфляційного збільшення..

Стосовно посилань представника відповідача на неможливість виконання договірних зобов'язань, що пов'язується відповідачем з недофінансуванням із державного бюджету, через яке Одеський національний політехнічний університет не міг виконати своє зобов'язання, вони судом відхиляються як необґрунтовані та недоведені належними та допустимими доказами, оскільки згідно положень ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання,відсутність у боржника необхідних коштів.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 31943,82 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Одеського національного політехнічного університету (65044, м. Одеса, пр. Шевченка, 1; код 02071045; р/р 1204, № 204 в ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011) на користь Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, код 03351208; Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, код 03351208; р/р 944 у ФООУ ПАТ „Ощадбанк", МФО 328 (один мільйон п'ятсот тридцять одна тисяча сорок три) грн. 77 коп. основного боргу.

3. Стягнути з Одеського національного політехнічного університету (65044, м. Одеса, пр. Шевченка, 1; код 02071045; р/р 1204, № 204 в ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011) на користь Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, код 03351208; Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, код 03351208; р/р 1 у ПАТ „Марфін Банк", МФО 328168) 29103 (двадцять дев'ять тисяч сто три) грн. 92 коп. пені, 30643 (тридцять тисяч шістсот сорок три) грн. 89 коп. суми інфляційного збільшення, 2820 (дві тисячі вісімсот двадцять) грн. 01 коп. 3% річних та 31943 (тридцять одна тисяча дев'ятсот сорок три) грн. 82 коп. судового збору.

Повний текст рішення складено 29 квітня 2015 року.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко