номер провадження справи 18/33/15
номер провадження справи 18/77/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 справа № 908/1241/15-г

справа № 908/2477/15-г

за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" (69037, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 39-Д)

до відповідача: приватного акціонерного товариства "АЗОВКАБЕЛЬ" (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промислова, буд. 2-і)

про стягнення грошових коштів

суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Фоменко Л.В., довіреність № 17 від 23.02.2015 р., паспорт серії СА № 938465 від 11.03.1999 р.;

від відповідача: Тельник М.В., довіреність № 8 від 14.04.2015 р.;

вільний слухач: Васильєв П.П., паспорт серії КЕ № 989284 від 30.03.1998 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 26.02.2015 року звернувся позивач - публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" до відповідача - приватного акціонерного товариства "АЗОВКАБЕЛЬ" про стягнення 798871,59 грн., які складаються з: 778519,75 грн. заборгованості зі сплати відсотків та 20351,84 грн. пені. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором кредитної лінії № 2305/0121/1/11 від 10.06.2011 р. в частині своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.12.2014 р. по 31.01.2015 р. Позивач, керуючись положеннями договору та нормами чинного законодавства, враховуючи порушення відповідачем строків виконання зобов'язань за договором, нарахував до стягнення пеню за період прострочення з 07.01.2015 р. по 16.02.2015 р. В обґрунтування правової позиції позивач посилався на статті 15, 16, 526, 530, 549, 611, 1048, 1054 ЦК України.

Ухвалою суду від 27.02.2015 року порушено провадження у справі № 908/1241/15-г, присвоєно справі номер провадження 18/33/15, судове засідання призначене на 25 березня 2015 року. У зв'язку з допущенням описки в ухвалі суду від 27.02.2015 р. про порушення провадження у справі та призначення судового засідання, суд виніс ухвалу про виправлення описки та телефонограмами повідомив сторін про дату та час судового засідання 26 березня 2015 р. о/об 12-00 год. За клопотанням відповідача (телеграма від 24.03.2015 р. вх. № 09-06/14203) розгляд справи відкладався на 16.04.2015 р.

До господарського суду Запорізької області 09.04.2015 р. звернувся позивач - публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" до відповідача - приватного акціонерного товариства "АЗОВКАБЕЛЬ" про стягнення 29127044,34 грн., які складаються з: 26800000,00 грн. заборгованості за кредитом, 888071,22 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 01.02.2015 р. по 31.03.2015 р., 1438973,21 грн. пені за прострочення погашення суми кредиту та погашення відсотків за період з 06.03.2015 р. по 06.04.2015 р. Позовні вимоги вмотивовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором кредитної лінії № 2305/0121/1/11 від 10.06.2011 р. щодо своєчасного та повного погашення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворились заборгованість за тілом кредиту та відсотками. Керуючись положеннями договору, у зв'язку з допущенням відповідачем порушень зобов'язань, позивач нарахував до сплати пеню за період прострочення погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. В обґрунтування правової позиції позивач посилався на ст. ст. 15, 16, 526, 530, 549, 611, 1048, 1054 ЦК України.

Ухвалою суду від 10.04.2015 року порушено провадження у справі № 908/2477/15-г, присвоєно справі номер провадження 18/77/15, об'єднано однорідні справи №№ 908/1241/15-г та 908/2477/15-г, в яких беруть участь ті ж самі сторони, в одне провадження, судове засідання призначено на 16.04.2015 р. Враховуючи належне повідомлення сторін у справі 908/1241/15-г про призначення судового засідання на 16.04.2015 р., суд визнав можливим призначити розгляд справи № 908/2477/15-г в той самий час, оскільки в них беруть участь ті ж самі сторони, і підстави позову є тотожними.

Розгляд справ, починаючи з 16.04.2015 р., здійснювався за допомогою програмно-апаратного комплексу «Оберіг» бази даних «Діловодство спеціалізованого суду». З метою надання сторонами додаткових доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень на позови, в судовому засіданні оголошено перерву до 23.04.2015 р.

Позивачем 16.04.2015 р., в порядку ст. 22 ГПК України, надана заява без номеру, відповідно до якої позивач, враховуючи часткову оплату відповідачем заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 13471,84 грн., просив стягнути з відповідача 840670,25 грн., які складаються з: 765047,91 грн. заборгованості зі сплати відсотків за період грудень 2014 р. - січень 2015 р. та 75622,34 грн. пені за період з 07.01.2015 р. по 06.04.2015 р. Викладене в заяві щодо погашення відсотків на суму 13471,84 грн., шляхом договірного списання, прийнято судом до уваги; заява в частині збільшення розміру позовних вимог не прийнята до розгляду судом, оскільки не оплачена судовим збором.

Також 16.04.2015 р., в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України, подана заява № 1470 від 14.04.2015 р. про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на грошові кошти та рухоме майно, що належать відповідачу, в межах суми позовних вимог - 29127044,34 грн. Заява про забезпечення позову доповнена 23.04.2015 р. додатковою заявою б/н від 22.04.2015 р. щодо позовних вимог в межах яких слід забезпечити позов - 29912444,18 грн. Підставами необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначені: невиконання у встановлені договором строки позичальником кредитних зобов'язань; ненадання позичальником на вимогу банку інформації щодо прогнозованих строків та джерел погашення боргу; відкриття поточних рахунків в інших банківських установах та надання недостовірної інформації щодо руху коштів на цих рахунках; невиконання умов договору щодо надходження коштів на поточні рахунки позичальника, відкриті в АКБ «Індустріалбанк», в сумі не менш ніж 1000000,00 грн. щомісячно; погіршення фінансового стану відповідача у 2014 р. на 31,8% у порівнянні з 2013 роком за показником чистого доходу від реалізації продукції.

Відповідач заперечив проти заяви про забезпечення позову, надав 23.04.2015 р. заперечення № 435 від 22.04.2015 р., які вмотивовані наступним: майно відповідача обтяжене на користь банку шляхом укладення сторонами договору іпотеки нерухомого майна вартістю 24429370,00 грн. та договору застави рухомого майна (обладнання) вартістю 20381176,00 грн., отже вимоги банку повністю забезпечені; відповідач не вчиняє дій щодо приховування чи реалізації обтяженого майна, що підтверджується ревізіями позивача; всупереч твердженням представника банку майно є ліквідним та банк може задовольнити за його рахунок свої вимоги, що підтверджується повідомленнями банку станом на 21 та 24 листопада 2014 р. про вартість об'єкта нерухомості - 22621100,00 грн. та рухомого майна - 20336219,00 грн.; вжиття заходів забезпечення позову матиме наслідком повне припинення господарської діяльності підприємства.

Ухвалами суду від 16.04.2015 р. та від 23.04.2015 р. суд відхилив заяви відповідача про відвід судді, про що винесені відповідні ухвали.

Представник позивача 23.04.2015 р. надав заяву про долучення до матеріалів справи доказів направлення копій документів відповідачу, надані документи залучені до матеріалів справи; підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені у позовах, просив їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку обумовлені у позовах грошові кошти.

Представник відповідача свої доводи та міркування щодо заявлених позовних вимог виклав у відзиві, який надано в судовому засіданні 16.04.2015 р., зазначав про невідповідність розрахунків позивача, оскільки ним не враховано договірного списання коштів на суму 139909,43 грн. та 5508,41 грн. Відповідач звернув увагу суду, що порушення виконання договірних зобов'язань сталося з незалежних від відповідача обставин, а саме проведення на території України антитерористичної операції, 60% об'єму продукції відповідача експортується до Росії, яка тимчасово відмовила у ввезенні на її територію української продукції, неможливості придбання сировини у виробників, що розташовані у Донецькій області, очікування бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 13695994,00 грн., наявності боргів підприємства по заробітній платі. У зв'язку з великою сумою заборгованості відповідач просив відстрочити виконання рішення суду на шість місяців та заявив про застосування судом положень п. 3 ст. 83 ГПК України щодо зменшення розміру суми пені.

В судовому засіданні 23.04.2015 р. представник відповідача, оголошуючи свої заперечення на позови та заяву про забезпечення позову зазначав про застосування судом положень п. 3 ст. 83 ГПК України щодо зменшення розміру суми пені. Представник позивача відносно зменшення розміру пені не висловлював міркувань.

Щодо надання відстрочки виконання рішення суду на шість місяців представник відповідача не оголошував дане прохання в судових засіданнях, тому представник позивача не висловлював з цього приводу своїх міркувань.

Справи розглянуті судом за наявними у них документальними доказами; їх розгляд закінчений 23.04.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «АКБ «Індустріалбанк» (Банк, позивач у справі) та приватне акціонерне товариство «АЗОВКАБЕЛЬ» (позичальник, відповідач у справі) 10.06.2011 р. уклали договір кредитної лінії № 2305/0121/1/11 з наступними змінами та доповненнями (надалі кредитний договір).

Пунктом 1.1 кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 05.06.2014 р.) встановлено, що Банк надає позичальнику кредит у формі безвідкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості за кредитом в сумі, яка не може перевищувати 28000000,00 грн., у порядку, передбаченому п. 1.2 цього договору, на цілі: поповнення обігових коштів в тому числі на рефінансування поточної заборгованості по діючим договорам кредитних ліній № КЛ/0121/2/07 від 28.09.2007 р., № КЛ/43/05 від 07.12.2005 р., строком з 10 червня 2011 р. по 03 червня 2015 р. включно зі сплатою за користування кредитними коштами, за умови комплексного обслуговування, з розрахунку 19,5 процентів річних. У разі невиконання умов комплексного обслуговування, встановлених п. 4.15 цього договору. розмір процентної ставки за користування кредитом змінюється без укладання додаткової угоди в порядку, встановленому п. 4.16 цього договору.

Пунктом 4.1 кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 17.12.2014 р.) встановлено, що позичальник зобов'язується забезпечити повернення одержаного кредиту на рахунок для обліку наданого кредиту, відкритого в АКБ «Індустріалбанк», строком не пізніше 03 червня 2015 р., у відповідності з графіком погашення: термін - 03.06.2015 р., сума - 28000000,00 грн.

Згідно з п. 4.5 кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати Банку проценти за користування кредитом на відкритий в Банку рахунок нарахованих доходів, щомісяця в останній робочий день поточного місяця, за який проводиться розрахунок, але не пізніше 5-го числа наступного місяця, при остаточному погашені кредиту або при повному погашені кредиту у зв'язку із (достроковим) закінченням строку кредитування - одночасно з його погашенням, а при продовженні строку дії (пролонгації) цього договору - у день такого продовження (пролонгації). Якщо заборгованість за кредитом є простроченою, то строком сплати нарахованих процентів є день їх нарахування.

Пунктом 4.10 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за цим договором в порядку черговості, встановленої у п. 8.5 договору.

Згідно з пунктом 4.16 кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 17.12.2014 р.) при невиконанні будь-якої з умов комплексного обслуговування, вказаних у п. 4.15 цього договору, плата за користування кредитом за розрахунковий місяць (в якому було порушено умови комплексного обслуговування) перераховується по ставці 20,5 процентів річних.

Згідно з п. 5.2 кредитного договору Банк має право призупинити видачу кредиту, або достроково стягнути суму заборгованості за кредитом, нарахованих процентів, комісій і штрафних санкцій та/або припинити дію цього договору, направивши відповідне письмове повідомлення позичальнику, якщо: п.п. 5.2.6 позичальник не виконує будь-яких зобов'язань (частину будь-яких зобов'язань), передбачених п.п. 2.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 4.7, 4.8, 4.9 кредитного договору.

Згідно з п. 5.7 кредитного договору встановлено, що у випадку настання строку повернення суми кредиту і/або нарахування процентів за користування ним і/або комісій, як при настанні терміну повернення коштів (їхньої частини) і/або дати нарахування процентів та комісій, так і у випадку виникнення, відповідно до умов цього договору, зобов'язань позичальника (достроково) повернути суму кредиту і виплатити проценти та комісії, Банк здійснює договірне списання коштів з рахунків позичальника, як в іноземній валюті, так і в грошовій одиниці України, відкритих в Банку, як цілком так і частинами на вибір Банку. При здійсненні договірного списання сторони також керуються умовами щодо договірного списання договору банківського рахунку або інших правочинів, укладених між сторонами.

Проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок коштів на рахунку для обліку наданого кредиту за методом «факт/факт» (з розрахунку фактичного числа днів в місяці та фактичного числі днів в році), з дня надання кредиту по день його фактичного повернення. День надання і день повернення кредиту при нарахуванні процентів вважати як один день. Нарахування процентів здійснюється щомісячно в останній робочий день звітного місяця за період з першого календарного дня місяця (для надання кредиту - для першого місяця користування) по останній календарний день місяця включно (до дня повернення кредиту - для останнього місяця користування). Банк має право самостійно змінити день та/або період щомісячного нарахування процентів, про що повідомляє позичальника: новий день та/або період застосовується з наступного місяця після повідомлення. Строки сплати нарахованих процентів встановлені в розділі 4 цього договору (п. 8.1 кредитного договору в редакції додаткової угоди № 1 від 25.06.2012 р.).

Як свідчать додані по позовів документи, факт надання позивачем відповідачу суми кредиту та наявності заборгованості за кредитом підтверджується наступними документами:

- заявами позичальника про надання кредитних коштів - № 1114 від 10.06.2011 р.; №1632 від 08.08.2011 р.; № 1743 від 26.09.2011 р.; № 408 від 29.02.2012 р.; № 1394 від 13.07.2012 р.; № 541 від 20.03.2013 р.; № 1356 від 24.07.2013 р.; № 1411 від 05.08.2013 р.; № 1446 від 08.08.2013 р.; № 1507 від 20.08.2013 р.; № 1523 від 22.08.2013 р.; № 1658 від 13.09.2013 р.; № 1669 від 16.09.2013 р.; № 1934 від 24.10.2013 р.; №2033 від 12.11.2013 р.; № 154 від 05.02.2014 р.;

- платіжними документами, що підтверджують факт перерахування позивачем кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в сумах, зазначених в заявах відповідача - меморіальні ордери № 273 77 від 10.06.2011 р.; № 156877.629.946 від 08.08.2011 р.; № 156877.966.1134 від 26.09.2011 р.; № 156877.3385.1134 від 29.02.2012 р.; №156877.515.1134 від 13.07.2012 р.; № 156877.451.1134 від 20.03.2013 р.; № 156877.349.1134 від 24.07.2013 р.; № 156877.949.1134 від 05.08.2013 р.; № 156877.822.1134 від 08.08.2013 р.; № 156877.782.1134 від 20.08.2013 р.; № 156877.559.1134 від 22.08.2013 р.; № 156877.433.1134 від 13.09.2013 р.; № 156877.864.1134 від 16.09.2013 р.; №156877.639.1134 від 24.10.2013 р.; № 156877.624.1134 від 12.11.2013 р.; № 156877.518.1134 від 05.02.2014 р.

- виписками з рахунків № 0117, № 0307, № 0143 на яких обліковується заборгованість відповідача за сумою кредиту, згідно яких залишок непогашеного кредиту складає 26800000,00 грн.;

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо щомісячної сплати процентів за користування кредитними коштами, Банк, 09.02.2015 р. спрямував на адресу позичальника лист № 14 з проханням в найкоротший термін вжити необхідні заходи для погашення простроченої заборгованості по процентам та пені.

У зв'язку з невжиттям відповідачем жодних дій щодо виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № 2305/0121/1/11, Банк 18.02.2015 р. направив на адресу відповідача письмове повідомлення № 624 від 18.02.21015 р. про дострокове стягнення заборгованості, яким вимагав протягом 10 календарних днів з моменту одержання такого повідомлення сплатити кредит, прострочені проценти за користування кредитом, пеню за прострочення виконання зобов'язань зі сплати процентів. Також зазначено, що у відповідності до ст.ст. 202, 525, 651 ЦК України це повідомлення є одностороннім правочином, наслідком якого є припинення обов'язку АКБ «Індустріалбанк» з кредитування відповідача, настання строку виконання всіх грошових зобов'язань з повного погашення заборгованості (кредиту, процентів, пені), припинення дії договору після повного погашення заборгованості. Письмове повідомлення отримане позичальником 23.02.2015 р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Протягом 10 календарних днів з моменту одержання письмового повідомлення відповідач не сплатив кредит, прострочені проценти за користування кредитом, пеню за прострочення виконання зобов'язань зі сплати процентів.

Враховуючи наявність порушень відповідачем зобов'язань за договором кредитної лінії № 2305/0121/1/11 від 10.06.2011 р., а саме з: повернення отриманих кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені за прострочення виконання зобов'язань зі сплати кредиту і процентів, позивач за захистом порушених прав та законних інтересів звернувся з позовами до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення 798871,59 грн. підлягають частковому задоволенню та про стягнення 29127044,34 грн. підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Позичальник належним чином не виконував покладені на нього зобов'язання за кредитним договором, а саме в обумовлені строки не здійснював дострокового повернення Банку кредиту за його вимогою, як передбачено пунктом 5.2 кредитного договору; сплату процентів за користування кредитом у розмірах та в терміни, як передбачено пунктом 4.5 кредитного договору. Так, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, заборгованість за кредитом склала 26800000, грн.

Факт наявності заборгованості за кредитним договором в розмірі 26800000,00 грн. підтверджується матеріалами справи.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідно до умов кредитного договору відповідачу нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами. Заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.12.2014 р. по 31.01.2015 р. склала 778519,75 грн.

У період з 13.02.2015 р. по 19.03.2015 р. шляхом вчинення договірного списання суми боргу зі сплати відсотків за користування кредитом Банком списано 145417,84 грн., з яких 13.02.2015 р. списано 131946,00 грн., за період з 17.02.2015 р. по 25.02.2015 р. списано 7963,43 грн. (до звернення позивача з позовом до суду про стягнення 798871,59 грн.), за період з 06.03.2015 р. по 19.03.2015 р. списано 5508,41 грн. (після звернення позивача з позовом до суду про стягнення 798871,59 грн.). У розрахунку відсотків за користування кредитом за період з 01.12.2014 р. по 31.01.2015 р. враховано договірне списання на суму 131946,00 грн., інші платежі не враховані внаслідок виконання розрахунку станом на 16.02.2015 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем не обґрунтовано заявлені до стягнення 7963,43 грн. відсотків за користування кредитом.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки договірне списання в сумі 5508,41 грн. здійснено після звернення позивача із позовом до суду, провадження у справі, в цій частині, підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору, з віднесенням на відповідача судових витрат.

Факт наявності заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом за період прострочення з 01.12.2014 р. по 31.01.2015 р. в сумі 765047,91 грн. підтверджується матеріалами справи.

Оцінивши в сукупності надані сторонами докази та умови договору, суд задовольняє вимогу про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.12.2014 р. по 31.01.2015 р., в частині стягнення 765047,91 грн. В частині стягнення 7963,43 грн. відсотків за користування кредитними коштами за період з 01.12.2014 р. по 31.01.2015 р. суд відмовляє в позові. В частині стягнення 5508,41 грн. відсотків за користування кредитом провадження у справі припиняється на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за період прострочення з 01.02.2015 р. по 31.03.2015 р. включно у розмірі 888071,22 грн.

Факт наявності заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом за період прострочення з 01.02.2015 р. по 31.03.2015 р. у розмірі 888071,22 грн. підтверджується матеріалами справи.

За неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 20351,84 грн. за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період прострочення з 07.01.2015 р. по 16.02.2015 р. та про стягнення пені у розмірі 1438973,21 грн. за порушення строків сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за період прострочення з 06.03.2015 р. по 06.04.2015 р.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За приписами ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання зобов'язання.

Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов'язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов'язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов'язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положенням пункту 7.1 кредитного договору встановлено, що за порушення термінів повернення кредиту і/або сплати нарахованих процентів, комісій, Банк може нараховувати пеню у розмірі 1% від суми простроченої заборгованості, але не більше подвійного розміру діючої облікової ставки НБУ, за кожний календарний день прострочення.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Враховуючи наведене, перевіривши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що розрахунки пені є вірними та виконаними з дотриманням вказаних норм права та умов договору, тому вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 20351,84 грн. за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період прострочення з 07.01.2015 р. по 16.02.2015 р. та про стягнення пені у розмірі 1438973,21 грн. за порушення строків сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за період прострочення з 06.03.2015 р. по 06.04.2015 р. судом задовольняються.

Оцінивши обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності накладення арешту на грошові кошти та рухоме майно відповідача з урахуванням розумності і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів сторін, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, враховуючи заперечення відповідача та відсутність дій позичальника спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги та подання позовів до суду (прийняття рішення про ліквідацію, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, значне витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо) суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову.

Згідно із п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню з боку сторони, що порушила зобов'язання.

Господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У відповідності зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

В якості виключних обставин для застосування судом приписів пунктів 3, 6 статті 83 ГПК України відповідачем наведені такі: проведення на території України антитерористичної операції, 60% об'єму продукції відповідача експортується до Росії, яка тимчасово відмовила у ввезенні на її територію української продукції, неможливість придбання сировини у виробників, що розташовані у Донецькій області, очікування бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 13695994,00 грн., наявність боргів підприємства по заробітній платі.

Судом взято до уваги, що договір кредитної лінії № 2305/0121/1/11 від 10.06.2011 р. є, в тому числі, договором на рефінансування поточної заборгованості по діючим договорам кредитних ліній № КЛ/0121/2/07 від 28.09.2007 р., № КЛ/43/05 від 07.12.2005 р. За приписами ст. 617 ЦК України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. У відповідача наявне обтяжене на користь банку майно, за рахунок якого останній може задовольнити свої вимоги. Антитерористична операція проводиться на частині території двох областей держави з 14.04.2014 р. Окрім інтересів відповідача, судом прийняті до уваги фінансові та інші інтереси обох сторін спору, знецінення національної валюти, нестабільний курс іноземних валют, економічна криза в країні, хитке становище банківської системи держави.

Судом відхилені звернення відповідача, викладені у відзиві, щодо відстрочення виконання рішення суду на шість місяців та застосування судом положень п. 3 ст. 83 ГПК України щодо зменшення розміру суми пені, оскільки суд не визнав наведені відповідачем обставини виключними для застосування приписів пунктів 3, 6 статті 83 ГПК України при прийнятті рішення.

З урахуванням викладеного, позов ПАТ АКБ «Індустралбанк» до ПАТ «АЗОВКАБЕЛЬ» про стягнення 798871,59 грн. задовольняється частково; позов ПАТ АКБ «Індустралбанк» до ПАТ «АЗОВКАБЕЛЬ» про стягнення 29127044,34 грн. задовольняється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір у справах покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" до приватного акціонерного товариства "АЗОВКАБЕЛЬ" про стягнення 798871,59 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «АЗОВКАБЕЛЬ» (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промислова, буд. 2-і, ) на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (69037, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 39-Д, ) 765047,91 грн. (сімсот шістдесят п'ять тисяч сорок сім грн. 91 коп.) відсотків за користування кредитом, 20351,84 грн. (двадцять тисяч триста п'ятдесят одну грн. 84 коп.) пені, 15818,16 грн. (п'ятнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять грн. 16 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В частині стягнення 5508,41 грн. відсотків за користування кредитом - провадження у справі припинити.

4. В частині стягнення 7963,43 грн. відсотків за користування кредитом - в позові відмовити.

5. Позов публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк" до приватного акціонерного товариства "АЗОВКАБЕЛЬ" про стягнення 29127044,34 грн. задовольнити.

6. Стягнути з приватного акціонерного товариства «АЗОВКАБЕЛЬ» (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Промислова, буд. 2-і, ) на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (69037, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 39-Д, код ЄДРПОУ 138570,00 грн. (двадцять шість мільйонів вісімсот тисяч грн. 00 коп.) боргу за кредитом, 888071,22 грн. (вісімсот вісімдесят вісім тисяч сімдесят одну грн. 22 коп.) відсотків за користування кредитом, 1438973,21 грн. (один мільйон чотириста тридцять вісім тисяч дев'ятсот сімдесят три грн. 21 коп.) пені, 73080,00 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 24 квітня 2015 р.