КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа№ 910/10912/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання Д'якова Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: Мандригеля Р.С. за дов. № 55/10 від 29.09.2014.

від позивача: Бондар К.В. за дов. № 00/05/151 від 29.05.2014.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015.

у справі № 910/10912/14 (головуючий суддя Літвінова М.Є., судді

Босий В.П., Борисенко І.І.)

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ"

до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення заборгованості в розмірі 58 635,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення заборгованості в розмірі 58 635,63 грн. - задоволено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення 12 987,25 грн. штрафу та 4 400,00 грн. судових витрат та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване частково.

Також апелянт зазначає, що задовольняючи позовні вимоги про стягнення 12 987,25 грн. 8% штрафу на підставі п. 7.2 Договору, суд не врахував тієї обставини, що положеннями абзацу 2 п. 7.2 чітко визначено підстави не застосування положень п. 7.2 до правовідносин сторін, а саме - у разі припинення/обмеження газопостачання відповідно до законодавства та умов цього договору, а також за відсутності у постачальника необхідних обсягів газу за незалежних від нього причин.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Гончарова С.А., Самсіна Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2015 у складі суддів: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Гончаров С.А., Самсін Р.І., прийнято апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 21.04.2015.

В судовому засіданні 21.04.2015 представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати частково рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 у справі № 910/10912/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 12 987,25 грн. штрафу та 4 400,00 грн. судових витрат.

В судовому засіданні 21.04.2015 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 у справі № 910/10912/14 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" (покупець за договором) та Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (постачальник за договором) 01.08.2011 було укладено договір №06/11-433ТЕ-41 поставки природного газу для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання (далі -договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві імпортований природний газ, а покупець - прийняти і оплатити природний газ в обсязі зазначеному в п. 1.2 цього Договору.

Газ, що постачається за цим Договором, використовується покупцем виключно для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання. Використання газу для інших потреб не є предметом цього Договору.

У відповідності до п. 1.2 Договору, постачальник передає покупцю в період з 01.06.2011 по 31.12.2011 природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 143 тис. куб.м., в тому числі по місяцях: червень - 0 тис. куб.м., липень - 6 тис. куб.м., серпень - 6 тис. куб.м., вересень - 6 тис. куб.м., жовтень - 25 тис. куб.м., листопад -40 тис. куб.м., грудень - 60 тис. куб.м.

Ціна за 1000 куб.м. газу становить 790,20 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на газ, тарифів на транспортування, розподіл в постачання газу, крім того:збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу- 2%, податок на додану вартість за ставкою 20 %, Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 285,00 грн., крім того ПДВ - 20%.

До сплати за 1 000 куб.м. природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 1309,20 грн. Загальна вартість цього договору складається із сум вартості місячних поставок газу.

Відповідно до п. 4.1 Договору, розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати у такому порядку: перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів поставок газу проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30 (31) числа місяця поставки.

На підставі акта приймання-передачі газу, здійснюється остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 4.3 Договору, у платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання, призначення платежу. За наявності заборгованості за цим договором постачальник зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за спожитий газ, поставлений в минулі періоди за цим договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Відповідно до п. 4.4 Договору, кошти, які надійшли від покупця будуть зараховані як передоплата як умови відсутності заборгованості за цим договором.

Договором встановлено, що строк поставки газу: з 01.08.2011 по 31.12.2011 включно.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01.06.2011 і діє у частині поставки газу до 31.12.2011 включно, а у частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 2.2 додатку №1 від 01.08.2011, приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його ціна та вартість. Акт приймання-передачі газу складається на підставі технічних актів приймання-передачі газу між газотранспортним підприємством та покупцем, з урахуванням планового обсягу поставки, наданого постачальником.

Не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки, покупець зобов'язується надати постачальнику для підпису два примірники акта приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою покупця і погоджені газотранспортним підприємством, копію технічних актів приймання-передачі газу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював оплату за поставку природного газу у розмірі 62 855,20 грн., при цьому, що фактично поставлено газу відповідачем на суму 17 206,82 грн. в обсязі 13 000,143 куб.м., згідно актів від 31.08.2011, від 30.09.2011 (прийняття послуг з транспортування газу розподільними газопроводами).

Позивачем, надано суду апеляційної інстанції пояснення про те, що він передав відповідачу на підпис два підписані акти про поставку за вересень 2011 в об'ємі 7 160 тис. куб.м., однак він не повернув один підписаний екземпляр позивачу.

З листа позивача № 18 від 22.05.2014 вбачається, що останній звертався до відповідача про повернення підписаного одного примірника акту приймання-передачі природного газу за вересень 2011, але відповідач не повернув вказаний акт. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Як визначено положеннями п. 2.3 Додатку №1 до Договору, у разі відмови покупця від надання та/або підписання 3-х стороннього акта приймання-передачі газу, фактично переданим вважається обсяг газу, зазначений в поданому постачальнику газотранспортним підприємством реєстрі фактично про транспортованих обсягів газу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявним в матеріалах справи реєстром газотранспортної компанії - ПАТ "Київгаз", що за договором у вересні фактично був переданий газ у розмірі 7 160 тис. куб.м.

Отже, позивач перерахував за Договором кошти у розмірі 62 855,20 грн., відповідач отримавши їх здійснив поставку природного газу на суму 17 206,82 грн.

Строк дії договору №06/11-433 ТЕ-41 від 01.08.2011 в частині поставки газу діяв до 31.12.2011, тобто в цій частині - закінчився.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний акт звірки розрахунків, який підписаний обома сторонами 31.12.2011 на підтвердження переплати у розмірі 45 648,38 грн., що відповідачем не заперечувалось.

Відповідач, у письмових поясненнях наявних в матеріалах справи, зазначив, що на його адресу від позивача надійшла заява №22 від 08.07.2013 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 45 648,38 грн., проте на дату подання цієї заяви зобов'язання позивача згідно договору від 01.08.2011 №14/11-431 в сумі 45 648,38 без ПДВ та зобов'язання відповідача згідно з договором від 01.08.2011 №06/11- 433 ТЕ-41 в сумі 45 648,38 грн. в тому числі ПДВ - 7 608,06 грн. припиняються шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Разом з тим, матеріали справи містять лист № 39 від 10.12.2013 ОСББ "Печерськ", адресований відповідачу, зі змісту якого вбачається, що заяву № 22 від 08.07.2013 про зарахування зустрічних однорідних вимог позивач відкликав, та просив вважати її недійсною і не відображати у даних бухгалтерського обліку суму переплати 45 648,38 грн. по договору №06/11-433 ТЕ-41 як зменшення дебіторської заборгованості ОСББ "Печерськ" перед ДК "Газ України" по договору №14/11-431.

Матеріали справи не містять будь-якої відповіді відповідача на вказаний лист.

Згідно з ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зарахування за заявою від 08.07.2013 № 22 не відбулось, тому слід вважати, що переплати за Договором проведену позивачем як попередня оплата, відповідачем не повернута

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що попередня оплата проведена, а газ не поставлений, відповідно до положень ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Дана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 15.10.2013 у справі № 5011-42/13539-2012, у якій визнано правильним висновок касаційного суду щодо обґрунтованого і законного задоволення вимог в частині стягнення з ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" суми попередньої оплати за договором поставки природного газу, і вказана позиція, в силу статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, є обов'язковою, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Термін дії договору поставки в частині поставки газу закінчився, тому позивач звернувся до суду з вимогою про повернення суми переплати у розмірі 45 648,38 грн., тобто розмір коштів на який не було поставлено природний газ.

Повторна аналогічна вимога позивача (№9 від 04.03.2014), залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем суми 45 648,38 грн.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 45 648,38 грн. - підлягають задоволенню.

Щодо заперечень апелянта про стягнення з нього штрафу в сумі 12 987,25 грн., апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з п. 7.2 Договору, у разі несвоєчасного або не виконання зобов'язань щодо обсягів поставки газу за умови належного виконання покупцем п. 4.1 Договору та відсутності заборгованості за цим Договором, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 8 % від вартості газу, недопоставленого у відповідний період.

Сторонами погоджено, що положення цього пункту не застосовуються у разі припинення/обмеження газопостачання відповідно до законодавства та умов цього Договору, а також за відсутності у постачальника необхідних обсягів газу за незалежних від нього причинах (зниження обсягу поставок газу з боку Російської Федерації тощо).

Беручи до уваги той факт, що відповідач не повідомив позивача про неможливість постачання газу за спірний період, як це передбачено п. 1.11 додатку №1 до договору, та не повернув суму попередньої оплати, слід вважати, що відповідач порушив умови договору в частині своєчасного виконання зобов'язання.

Згідно з п. 1.2 Договору, відповідач повинен був поставити газ з липня по грудень 2011 року в об'ємі 143 тис. куб.м.

Беручи до уваги вартість природного газу, встановлену в п. 3.1 Договору, та положення п. 7.2 Договору, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога про стягнення з відповідача на коритись позивача штрафу в сумі 12 987,25 грн. підлягає задоволенню.

Твердження та посилання апелянта, викладені в апеляційній скарзі на протокольне рішення засідання правління НАК "Нафтогаз України" від 26.08.2011 № 164, яким визнано за доцільне передачу функцій з реалізації природного газу від ДК "Газ України" до НАК "Нафтогаз України" шляхом укладення НАК "Нафтогаз України" договорів купівлі-продажу природного газу із споживачами і підприємствами з газопостачання і газифікації та відповідно до якого постачання природного газу відповідачем було припинено, в розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не звільняє відповідача від обов'язку повернути отримані в якості переплати та невикористані кошти на заявлену суму.

Також, твердження апелянта про неналежне виконання позивачем п. 4.1 Договору, спростовано матеріалами справи, зокрема банківськими виписками, що свідчать про виконання позивачем умов договору та здійснення поетапної оплати, як зазначено в п. 4.1 Договору.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що договір №06/11-433 ТЕ-41 був укладений сторонами 01.08.2011, тому позивач не міг здійснити будь-які оплати за газ за липень 2011 року, а відповідач, в свою чергу не міг поставити за липень 2011 року природний газ. Таким чином, матеріали справи свідчать, що поставка природного газу почалась у серпні 2011 року за вказаним договором.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення 12 987,25 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо посилань апелянта на необґрунтоване стягнення з нього судових витрат пов'язаних з оплатою позивачем послуг адвокати в розмірі 4 400,00 грн., апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як передбачено ст. 44 Господарського процесуального кодексу України до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій (пп. 6.3 п. 6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 " Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29.05.2014 між ОСББ "Печерськ" (клієнт за договором) та адвокатом Бондарем Костянтином Віталійовичем (адвокат за договором) було укладено договір №00/05/1514 про надання правової допомоги у господарській справі, відповідно до умов якого адвокат здійснює надання правової допомоги шляхом захисту прав та представництва інтересів клієнта у господарській справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення попередньо перерахованих коштів за договором поставки природного газу №06/11-433 ТЕ-41 від 01.08.2011.

Згідно з п. 1.2 Договору, правова допомога адвоката полягає у наступному: вивчення та аналіз фактичних даних, а також документів, наданих клієнтом; аналіз документів, які стосуються господарської справи, а також аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини; підготовка позовної заяви до компетентного суду з метою відкриття судового провадження з розгляду господарської справи, а також підготовка документів правового характеру, зокрема, заяв, скарг, клопотань, запитів, письмових пояснень тощо, які б забезпечували належний та ефективний захист прав та інтересів клієнта у господарській справі в ході судового розгляду в суді першої інстанції; участь адвоката у судових (ому) засіданні (ннях)суду першої інстанції, а також апеляційної та касаційної інстанції з правами та обов'язками передбаченими чинним процесуальним законодавством України та цим Договором; підготовка процесуальних документів правого характеру, зокрема апеляційних, касаційних скарг відзивів/заперечень проти апеляційних, касаційних скарг процесуального опонента клієнта у господарській справі, клопотань, письмових пояснень тощо, які б забезпечували належний та ефективний захист прав та інтересів клієнта у господарській справі в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції, а також в суді касаційної інстанції; надання усних консультацій та роз'яснень, що стосуються або можуть стосуватись захисту прав та інтересів клієнта у господарській справі; підготовка правових документів, а також вчинення дій, які б забезпечували належний та ефективний захист клієнта у господарській справі на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до умов договору, сторони домовились, що винагорода (адвокатський гонорар) адвоката за надану правову допомогу за цим договором складається із сум встановлений в п.п. 4.1.1, 4.1.2 та 4.1.3 та сплачується за ними в зазначеному порядку.

Матеріали справи містять належним чином засвідчену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4288 від 21.12.2010, виданого Бондар Костянтину Віталійовичу.

Також, в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі позову від 02.06.2014, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 17.12.2014, акт від 23.01.2015, акт від 23.01.2015, які підписані сторонами та підтверджують виконання своїх зобов'язань за цим Договором.

Адвокат виставив клієнту рахунок № 2 на оплату наданих послуг на суму 4 400,00 грн., який оплачений клієнтом згідно платіжного доручення № 966 від 21.11.2014.

Судом встановлено, що Бондар К.В. як представник позивача був присутній в судових засіданнях, надавав усні та письмові пояснення, заяви, тощо.

Як роз'яснено у пп. 6.5 п. 6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 в справі № 910/10912/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 у справі № 910/10912/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 у справі № 910/19043/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10912/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді С.А. Гончаров

Р.І. Самсін