РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"23" квітня 2015 р. Справа № 902/1466/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Сініцина Л.М.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від "06" квітня 2015 р. на рішення господарського суду Вінницької від "09" грудня 2015 р. у справі № 902/1466/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МП Юлія"

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 13148,33 грн. заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 09.12.2014р. у справі №902/1466/14 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МП Юлія" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 13148,33 грн. заборгованості задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МП Юлія" 4735,00 грн. - орендної плати; 8 191,73 грн. - заборгованості по комунальних платежах; 221,60 грн. - пені та 1 827,00 грн. - витрат, пов'язаних із сплатою судового збору.

20 квітня 2015 року відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Вінницької області від 09.12.2014р. у справі №902/1466/14 разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження наведеного рішення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на оскарження в апеляційному порядку рішення місцевого господарського суду, скаржник наводить ту обставину, що про рішення останньому стало відомо лише 12.02.2015р. у зв'язку із отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, повний текст рішення було отримано представником відповідача 25.03.2015р. Також, зауважує, що не був присутнім у судових засіданнях та не отримував судові виклики у зв'язку з тим, що з 12.09.2014р. по 25.12.2014р. знаходився у відрядженні по містах України.

З'ясовуючи питання про наявність визначених законом підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів зважає на таке.

За прписами ст. 93 ГПК України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалу про відмову у відновленні пропущеного строку може бути оскаржено.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

У п. 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 № 7 зазначено, що наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 ГПК.

Про поновлення або про відмову в поновленні пропущеного строку зазначається відповідно в ухвалі апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження (стаття 98 ГПК) або про її повернення (частина друга статті 93, пункт 4 частини першої статті 97 ГПК).

Аналізуючи матеріали справи, колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи наявні повідомлення про вручення поштових відправлень, надісланих на адресу відповідача, які повернулися до суду першої інстанції із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 130, 135, 140).

При цьому, в абз. 3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, встановлені факти у даній справі свідчать про те, що відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце судових засідань, відповідно, останній не був позбавлений права, визначеного ст. 22 ГПК України, брати участь у судових засіданнях.

Також, колегія суддів зважає на те, що твердження заявника щодо перебування останнього у відрядженні не підтверджене належними доказами у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України. Так, зокрема, відповідачем не долучено до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження наказу про відрядження; копій посвідчень про відрядження з відповідними відмітками; доказів виплати добових та інших доказів, що підтверджують вказану обставину.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (ст. 44 ГК України).

З урахуванням наведених норм права, колегія суддів відзначає, що в разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, а тому користуючись правом самостійного залучення фінансових ресурсів, здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, а також самостійно нести комерційні ризики їх несприятливості, що можуть настати в результаті діяльності підприємства. Підприємець самостійно має розрахувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших його дій, та самостійно прийняти рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності підприємця є його власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Отже, заявник (скаржник) повинен був при здійсненні своєї господарської діяльності допускати можливість настання відповідних несприятливих факторів, а тому виконання іншої роботи у зв'язку із перебуванням у відрядженні, на що звертає увагу заявник, не звільняє останнього від відповідальності та належного виконання своїх господарських зобов'язань та обов'язків сторони у господарському процесі відповідно до ст. 22 ГПК України.

Стосовно тверджень заявника про відсутність в останнього об'єктивної спроможності звернутися з апеляційною скаргою на судове рішення в обумовлені законом строки, то колегія суддів зважає на те, що зі змісту заяви про поновлення строку на подання апеляційної скарги вбачається, що заявник підтверджує факт проінформованості про прийняте судове рішення 12.02.2015р. після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, як вбачається із штампу відділення Укрпошти на конверті, апеляційну скаргу було прийнято відділенням поштового зв'язку 06.04.2015р., а до суду першої інстанції апеляційна скарга надійшла 09.04.2015р. Відтак, з огляду на період, що становить більше двох місяців, протягом якого відповідачеві було відомо про прийняте судове рішення, наведені факти свідчать про свідоме зловживання останнім своїми процесуальними правами та обов'язками. Оскільки, будучи проінформованим ще у лютому 2015 року про прийняте судове рішення, представник відповідача звернувся до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи №902/1466/14 лише 20 березня 2015року, та, відповідно, подав апеляційну скаргу лише у квітні 2015 року.

Як роз'яснено в абз. 8 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 № 7 клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Усупереч наведеному, заявником не надано достатніх належних доказів в обґрунтування наявності поважних причин пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Відтак, пропуск відповідачем строку на подання апеляційної скарни не зумовлений об'єктивними обставинами, а тому колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги слід відмовити.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Керуючись ст.ст. 86, 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у поновленні строку для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від 09.12.2014р. у справі №902/1466/14.

2. Повернути апеляційну скаргу на рішення господарського суду Вінницької області від 09.12.2014р. у справі №902/1466/14 та додані до неї документи фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 без розгляду.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Сініцина Л.М.