РІШЕННЯ

"08" квітня 2015 р.Справа № 921/200/15-г/5

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрушків Г.З.

Розглянув справу

за позовом Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло", вул.Кн.Острозького, 32, м.Тернопіль, 46006

до відповідача Комунального підприємства "Тернопільська міська шляхово-експлуатаційна дільниця", вул. Тролейбусна, 7а, м. Тернопіль, 46027

За участю представників від:

Позивача: Яворський Андрій Васильович - представник (довіреність № 02/15 від 12.01.2015р.)

Відповідача: не з'явився.

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представнику позивача роз'яснено права і обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22, 81-1 ГПК України.

Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло" звернулося в господарський суд Тернопільської області із позовом про стягнення з Комунального підприємства "Тернопільська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" 310528грн.77коп., з яких: 300000грн.00коп.- основний борг, 9641грн.10коп. - пеня, 887грн.67коп.- 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на не виконання умов укладеного між ним і відповідачем Договору позики грошових коштів від 25.03.2013 року із послідуючими змінами, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 300000,00грн., в зв'язку з чим відповідачу, відповідно до умов договору нараховані пеня та 3% річних, які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Відповідач відзиву на позов не надав, участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Надіслані на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві та за якою згідно поданого позивачем витягу з ЄДРЮОФОП: Комунальне підприємство "Тернопільська міська шляхово-експлуатаційна дільниця" внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: м. Тернопіль вул. Тролейбусна, 7а, 46027, ухвала про порушення провадження по справі повернута поштовим відділенням із відміткою "за закінченням терміну зберігання", ухвала про відкладення розгляду справи від 18.03.2015р., - станом на 08.04.2015р. до суду не повернулась.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 1 ст. 64 ГПК України, п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18, п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/140 від 15.03.2010р. "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами в господарському судочинстві" господарський суд вважає, що процесуальні документи вручені відповідачу належним чином і відповідно про час та місце розгляду спору він повідомлений у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне:

25 березня 2013 року між сторонами у справі укладено договір позики грошових коштів (далі-договір), за умовами п.1.1. якого, враховуючи значне погіршення погодних умов 22.03.2013 року в місті Тернополі і терміновою необхідністю виконання робіт по прибиранню міста від снігу та на підставі листа №46, від 22.03.2013 року, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Позикодавець (позивач по справі) передає позичальнику ( відповідачу по справі) у власність грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору ( надалі іменується "позика", а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений договором строк..

Пунктом 2.1 договору встановлено, що розмір позики становить 300 000, 00(триста тисяч)грн.

Позикодавець передає позику позичальникові в день підписання сторонами договору. Позика передається у безготівковій формі шляхом перерахування Позикодавцем відповідних грошових коштів на рахунок позичальника (п.п.3.1, 3.2 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору Позичальник зобов"язується повернути Позикодавцеві всю позику до 01.липня 2013 року, а п.5.2 договору сторони встановили, що строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.5.1 цього Договору (цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики Позичальникові) та закінчується 01 липня 2013 року.

В послідуючому в п.4.2 та п.5.2 Договору вносились зміни, а саме Додатковою угодою № 1 про внесення змін до договору позики грошових коштів від 25 березня 2013року, укладеною 27 червня 2013року, додатковою угодою № 2 про внесення змін до договору позики грошових коштів від 25 березня 2013 року, укладеною 27 червня 2013року, додатковою угодою №3 про внесення змін до договору позики грошових коштів від 25 березня 2013року, укладеною 30 грудня 2013року та додатковою угодою №4 про внесення змін до договору позики грошових коштів від 25 березня 2013 року, укладеною 27 березня 2014 року, відповідно до яких змінювалися строк повернення позики та строк закінчення Договору і які (строки) були встановлені відповідно до 31.12.2013 року, до 30.06.1914року, до 15.01.2015 року.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору позики, згідно якого, в силу ст. 1046 Цивільного кодексу України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші кошти або інші речі, визначені родовими ознаками а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як слідує із матеріалів справи, позивач виконав свої зобов"язання за договором та на виконання умов якого 25.03.2013р.перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 300 000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №57 від 25.03.2013р.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язання щодо повернення позики в установлений договором строк не виконав і на день звернення з позовом до суду за ним рахується борг в сумі 300000грн.00коп.

Відповідач на день розгляду справи будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне в тому числі і про повернення отриманої позики, суду не надав, а тому згідно вимог ст.ст.33,34 ГПК України слід вважати, що за ним рахується заборгованість в сумі 300 000грн.00коп.

Враховуючи, що згідно ст. 526, ст.530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідачем дані строки порушені, в зв'язку з чим він повинен нести відповідальність, передбачену умовами договору (п.5.4), у вигляді сплати пені, що за період з 16.01.2015року по 20.02.2015 року становить 9641грн.10коп.

Окрім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен на вимогу кредитора сплатити борг та 3% річних від простроченої суми, що за період з 16.01.2015р. по 20.02.2015р. становить 887грн.67коп.

При таких обставинах та відповідно до вимог ст.ст.509, 525, 526, Цивільного кодексу України, ст.ст.173,193 ГК України та ст.ст.33,34 ГПК України позов підлягає задоволенню як обґрунтовано заявлений і не оспорений відповідачем.

Судовий збір, згідно ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Тернопільська міська шляхово-експлуатаційна дільниця", вул. Тролейбусна, 7а, м. Тернопіль, 46027() на користь Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Тернопільміськсвітло", вул.Кн.Острозького, 32, м. Тернопіль, 46006 () - 300 000грн.00коп. боргу, 9641грн.10коп. - пені, 887грн. 67коп. - 3% річних та 6210грн.58коп. в повернення витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Повний текст рішення складено "14" квітня 2015 року

Суддя Г.З. Андрушків