Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" квітня 2015 р. Справа № 906/408/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника позивача: Гриньок О.А.- дов. № 14-126 від 13.05.2014р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго"

про стягнення 25575,40 грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 25575,40грн., з яких 19567,94грн. інфляційних та 6007,46грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 26.03.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 23.04.2015р.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі. Письмового відзиву відповідачем не подано.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній документами.

За таких обставин, спір вирішується за наявними в справі документами.

В судовому засіданні оглядались матеріали справи № 906/1905/13 за позовом ПАТ НАК "Нафтогаз України" до КП "Бердичівтеплоенерго" про стягнення 1377466,52грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 04.03.2014р. у справі № 906/1905/13 з відповідача стягнуто 553717,64грн. основного боргу, 134357,51грн. пені, 224576,35грн. штрафу, 73526,05грн. 3 % річних, 13464,62грн. інфляційних та 25562,38грн. судового збору.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, рішеннями господарського суду Житомирської області від 10.09.2012р. та 04.03.2014р. р. у справах №21/5007/881/12 та №906/1905/13 встановлено що 30.09.20111р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (позивач, продавець) та Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго" (відповідач, покупець) укладено договір № 14/2348/11 на купівлю-продаж природного газу, за яким позивач зобов'язався передати у власність покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД , ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", далі - газ), для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійним організаціям, а відповідач зобов'язався приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Вищенаведеними рішеннями суду встановлено факт неналежного виконання Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго" зобов'язання щодо проведення розрахунків за отриманий природний газ згідно Договору № 14/2348/11 від 30.09.20111р.

З огляду на те, що відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу вчасно та відповідні оплати виконані вже після винесення судових рішень, посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач заявив до стягнення з відповідача 6007,46 грн. 3% річних за період з 21.11.2013р. по 01.04.2014р. та 19567,94грн. інфляційних за період з грудня 2013 року по березень 2014 року.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193 ГК України, згідно якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст.ст. 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Враховуючи викладені обставини, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційні нарахування.

Згідно розрахунку позивача (а.с. 33), 3% річних нараховано за період з 21.11.2013р. по 01.04.2014 р. на суму боргу 553717,64грн., що складає 6007,46грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що він є невірним, оскільки позивачем в період нарахування включено фактичний день оплати заборгованості (01.04.2014р.). Отже правомірним є нарахування 3% річних за період з 21.11.2013р. по 31.03.2014р. на суму заборгованості 553717,64 грн., які складають 5961,93грн.

Таким чином вимога про стягнення 3% річних є правомірною такою, що підлягає задоволенню в сумі 5961,93 грн.

В частині стягнення 45,51грн. 3% річних (6007,46 грн. - 5961,95грн.) суд відмовляє за безпідставністю позовних вимог.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань, то останні заявлені за період з грудня 2013р. по березень 2014р. на суму заборгованості 553717,64грн., які складають 19567,94грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних в сумі 19567,94 грн., суд дійшов висновку, що вони заявлені у відповідності до норм чинного законодавства, є правомірними, арифметично вірними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню в сумі 25529,89 грн., з яких 5961,95 грн.3% річних, 19567,94грн. інфляційних.

Судові витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (13312, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Шевченка,23, ідентифікаційний код 32794899)

на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ідентифікаційний код 20077720 )

- 5961,95 грн.3% річних;

-19567,94грн. інфляційних;

-1823,75 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.04.15

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек. згідно заяви)

3- відповідачу (рек. з повід.)