РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015Справа №910/7769/15-г
За позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" в особі Київської дирекції

до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронна страхова компанія"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 8 852,02 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Літуча Г. М. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Позивач звернувся з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронна страхова компанія" страхового відшкодування в розмірі 8 852,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі договору страхування № 36890 від 02.04.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплатив страхове відшкодування власнику автомобіля марки Хюндай д/н ВК9737АР, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Пежо д/н 77556КХ, яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/2610885), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2015 порушено провадження по справі № 910/7769/15-г, розгляд справи призначено на 27.04.2015.

Представник позивача в судове засідання 27.04.2015 з'явився, підтримав заявлені позовні вимоги та надав документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник відповідача відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвали суду були надіслані судом за адресою відповідача, зазначеною в позовній заяві, яка збігається з адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст.64 ГПК України).

Також, в матеріалах справи міститься рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які свідчать про те, що відповідачем 06.04.2015 була отримана ухвала суду від 31.03.2015, у зв'язку з чим, відповідач був повідомлений про розгляд справи судом.

Оскільки відповідач не з'явився у судові засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.04.2015 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В:

02.04.2014 між позивачем та Марчук Н. О. укладено договір страхування № 36890 (надалі - Договір), за яким був застрахований автомобіль Хюндай д/н ВК9737АР.

Відповідно до відомості № 9445427 про дорожньо-транспортну пригоду 03.10.2014 на вулиці Боженка, 86 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Хюндай д/н ВК9737АР, під керуванням Марчук Н. О. та автомобіля Пежо д/н 77556КХ, під керуванням Герасименко Д. В.

Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва № 752/16588/14-п (провадження по справі № 3/752/5527/14) від 16.10.2014 Герасименко Д. В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 598/14 від 14.10.2014, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Хюндай д/н ВК9737АР в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 03.10.2014, складає 11513,27 грн.

Як вбачається з рахунку-фактури № БА-0019143 від 04.11.2014 вартість ремонтних робіт автомобіля Хюндай д/н ВК9737АР складає 9852,02 грн.

ТОВ «Богдан авто» виконало відновлювальні роботи автомобіля Хюндай д/н ВК9737АР на суму 9852,02 грн., що вбачається з актів виконаних робіт № БА-0018479 від 25.11.2014 та № БА-0019273 від 25.11.2014.

Відповідно до норм чинного законодавства та враховуючи умови договору страхування позивач визнав вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що склав страховий акт № 241/14/03/ТР25/00/2 від 05.11.2014 на суму 9852,02 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування за договором страхування в розмірі 9852,02 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 689 від 10.11.2014.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 9852,02 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Пежо д/н 77556КХ, встановлена у судовому порядку.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка експлуатує автомобіль Пежо д/н 77556КХ, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) № АІ/2610885 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом № АІ/2610885) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн. та встановлена франшиза в розмірі 1000,00 грн.

Отже, відповідач є особою на яку полісом № АІ/2610885 покладено обов'язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації автомобіля на час спірної ДТП.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою № 5/20323 від 03.12.2014 про виплату страхового відшкодування розмірі 9852,02 грн.

У відповіді на заяву відповідач погодився виплатити суму страхового відшкодування в розмірі 7718,20 грн. за вирахуванням розміру франшизи та суми ПДВ (лист № 1229 від 09.02.2015).

02.03.2015 позивач супровідним листом № 5/2-48 направив відповідачу докази проведених ремонтних робіт пошкодженого автомобіля.

Проте, відповідач суму страхового відшкодування не виплатив.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в сумі 8852,02 грн. (9852,02 грн. - 1000,00 грн. франшизи за Полісом № АІ/2610885).

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронна страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вулиця Глибочицька, 33-37; ідентифікаційний код 19411125) в особі Київської дирекції (01004, м. Київ, вул. Горького, 9, кв. 2; ідентифікаційний код 26052299) суму страхового відшкодування у розмірі 8852,02 грн. (вісім тисяч вісімсот п'ятдесят дві гривні 02 коп.) та судовий збір у розмірі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

3. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення 28.04.2015

Суддя О.А. Грєхова