КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа№ 910/14542/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін : від позивача - Корсун Ю.Ю.

від відповідача - Волосович С.К., Швець І.В.

третя особа 1 - не з'явилась.

третя особа 2 - Васильєв А.О.

третя особа 3 - не з'явилась.

розглянувши Державної адміністрації залізничного

апеляційну скаргу транспорту України

на рішення

господарського суду міста Києва

від 17.03.2015 року

у справі № 910/14542/14 (суддя: Зеленіна Н.І.)

за позовом Державної адміністрації залізничного

транспорту України

до Антимонопольного комітету України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Державна інспекція сільського господарства України;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю

сільськогосподарське підприємство "Нібулон";

3) Міністерство доходів і зборів України;

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 року у задоволенні позовних вимог Державної адміністрації залізничного транспорту України до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 03.06.2014 р. № 321-р. відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державна адміністрація залізничного транспорту України звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено до розгляду.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представником третьої особи 2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від представника третьої особи 1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника останнього.

В судове засідання 21.04.2015 року представники третьої особи 1 та третьої особи -3 не з'явилися.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників третьої особи 1 та третьої особи -3, враховуючи що останні належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 22.05.2012 року ТОВ "СП "Нібулон" до Антимонопольного комітету України було подано заяву №5387/12-27 від 16.05.2012 року про зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку Державною адміністрацією залізничного транспорту України з проханням порушити справу про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Вказану заяву третя особа-2 обґрунтувала тим, що узгодженими в АС МЕСПЛАН планами перевезень на лютий 2012 року передбачалося внутрішнє перевезення зернових вантажів між окремими структурними підрозділами третьої особи 2 без перетину кордону, що було підставою для застосування коефіцієнту для зернових вантажів при внутрішніх перевезеннях. Однак, позивач, вважаючи відправлення зернових на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці експортом, повідомив третю особу про те, що в планах та перевізних документах замість станції призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці (код 415297) повинна бути зазначена станція Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці (код 415691 "Експорт") у зв'язку з чим виник недобір тарифу, який буде стягнуто з третьої особи по накопичувальним картам.

Рішенням Антимонопольного комітету України №576-р від 16.07.2013 року "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" визнано, що Державна адміністрація залізничного транспорту України разом з іншими залізницями, об'єднаннями, підприємствами, установами й організаціями залізничного транспорту за результатами діяльності протягом 2012 року займала монопольне (домінуюче) становище на загальнодержавному ринку перевезень вантажів транспортом загального користування; визнано дії Державної адміністрації залізничного транспорту України, які полягають у зобов'язанні залізниць (Південної, Південно-Західної та Одеської залізниць) зазначати у перевізних документах - перевезення зернових вантажів ТОВ "СП "Нібулон" до станції Миколаїв-Вантажний як перевезення зернових вантажів на експорт (тобто з перетином державного кордону) та донарахуванні і стягненні відповідної частки тарифу без належних обґрунтувань, порушенням, передбаченим частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (ТОВ "СП "Нібулон"), які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. За порушення, вказане в пункті 2 цього рішення, накладено на Державну адміністрацію залізничного транспорту України штраф у розмірі 100 000 000 (сто мільйонів) гривень. Зобов'язано Державну адміністрацію залізничного транспорту України розробити та затвердити механізм контролю за правильністю визначення вантажовласниками (вантажовідправниками тощо) призначення (найменування) вантажу (експорт або внутрішнє сполучення).

У вказаному рішенні встановлено, що Укрзалізницею (Південною та Південно-Західною залізницями) не надано будь-якої підтвердної інформації та відповідних фактичних даних, які можуть свідчити про відправлення ТОВ "СП "Нібулон" зернових вантажів, що перевозились вагонами Укрзалізниці (залізниць України) до станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці саме на експорт, в тому числі даних щодо подальшого перетину вказаними вантажами митного кордону України.

Враховуючи викладене, за відсутності відповідних фактичних даних та інформації, які б свідчили про відправлення ТОВ "СП "Нібулон" всіх зернових вантажів, які перевозились вагонами Укрзалізниці (залізниць України) за планами перевезень у лютому 2012 року, на експорт та перетину перевезених партій зернових вантажів кордону України, відповідач у рішенні №576-р від 16.07.2013 року дійшов висновку, що в Укрзалізниці не було підстав вважати зазначені перевезення вантажів ТОВ "СП "Нібулон" перевезеннями на експорт та відповідно застосовувати до них тарифи як для перевезення експортних вантажів.

За таких обставин, відповідач дійшов висновку, що дії Державної адміністрації залізничного транспорту України, які полягають у зобов'язанні залізниць (Південної, Південно-Західної та Одеської залізниць) зазначати у перевізних документах - перевезення зернових вантажів ТОВ "СП "Нібулон" до станції Миколаїв-Вантажний як перевезення зернових вантажів на експорт (тобто з перетином державного кордону України) та донарахувати і стягувати відповідну частку тарифу без належних обґрунтувань, що призвели до необґрунтованого збільшення вартості цих перевезень, є порушенням, передбаченим частиною 1 статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на загальнодержавному ринку перевезення вантажів транспортом загального користування, що призвело до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (ТОВ "СП "Нібулон"), які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

З матеріалів справи вбачається, що 05.08.2013 року позивачем було подано до відповідача заяву №11-1/711 про перегляд рішення Антимонопольного комітету України по справі №136-26.13/386-12 від 16.07.2013 року №576-р, в якій позивач посилається на те, що встановлення тарифу "експорт" у даному випадку є цілком обґрунтованим, оскільки договори перевезення зерна були укладені із експортером товару, а факт перетину кордону зерном або продаж його іноземним суб'єктам без перетину кордону може бути встановлений виключно на підставі перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ "СП "Нібулон".

На підставі викладеного, позивач просив скасувати рішення Антимонопольного комітету України по справі №136-26.13/386-12 від 16.07.2013 року за №576-р.

Розпорядженням Голови Комітету №685-р від 16.08.2013 року прийнято до розгляду заяву позивача від 05.08.2013 року №ц-1/711 про перегляд рішення від 16.07.2013 року №576-р у справі №136-26.13/386-12.

29.04.2014 року було виготовлено подання №8-01/7197/84-зв від 29.04.2014 року про попередні висновки про перегляд рішення Комітету від 16.07.2013 року №576-р.

У вказаному поданні було зазначено, що в ході перегляду рішення 16.07.2013 року №576-р Укрзалізницею не надано будь-якої підтвердженої інформації та відповідних фактичних даних, які можуть свідчити про відправлення ТОВ "СП "Нібулон" зернових вантажів, що перевозились вагонами Укрзалізниці (залізниць України) у лютому 2012 року до станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці саме на експорт, в тому числі даних щодо подальшого перетину вказаними вантажами митного кордону України.

У відповідь на подання №8-01/7197/84-зв від 29.04.2014 року про попередні висновки, позивачем було подано лист відповідачеві №ЦЗМ-12/825 від 19.05.2014 року, в якому повідомлялося відповідача, що за інформацією Міністерства доходів та зборів України (лист від 06.09.2013 року №11718/1599-99-24-01-08-15) за 2012 рік через пункт пропуску через державний кодон України на території перевантажувального терміналу ТОВ "СП "Нібулон" було вивезено 4 млн. тонн зернових вантажів, з яких 3 млн. тонн - безпосередньо ТОВ "СП "Нібулон". Тому позивачем направлено листи на адресу Міндоходів, Держсільгоспінспекції, ТОВ "СП "Нібулон" про надання інформації щодо здійснення у 2012-2013 роках на експорт зернових вантажів через пункт пропуску через державний кордон України на території перевантажувального терміналу ТОВ "СП "Нібулон".

Рішенням Антимонопольного комітету України від 03.06.2014 року №321-р "Про перегляд рішення Комітету від 16.07.2013 року №576-р" рішення Антимонопольного комітету України від 16.07.2013 року №576-р у справі №136-26.13/386-12 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" залишено без змін.

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що, на думку позивача, відповідачем під час прийняття спірного рішення не були враховані докази позивача, які спростовують посилання ТОВ "СП "Нібулон" на те, що ним не здійснювалось перевезення зерна із зазначенням тарифу експорт, а дослідження, проведене відповідачем, відбулося без урахування фактів, які свідчать про те, що перевезення замовлялось експортером зерна для подальшого вивезення зерна закордон морським транспортом. При цьому, позивач наголошує на тому, що твердження відповідача стосовно того, що ТОВ "СП "Нібулон" використовує термінал в м. Миколаєві тільки для внутрішньогосподарських переміщень, не відповідає дійсності та базується тільки на листах ТОВ "СП "Нібулон".

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 47 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (надалі - Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року №5, заява особи про перегляд рішення (надалі - заява про перегляд), прийнятого адміністративною колегією територіального відділення Комітету, подається до відповідного відділення. Заява про перегляд рішень інших органів Комітету подається до Комітету.

Заява про перегляд подається в письмовій формі й повинна містити вимоги заявника, у тому числі очікувані ним рішення за результатами перегляду, які передбачені частиною третьою статті 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначення підстав для перегляду рішення, передбачених частиною першою статті 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", та доказів на їх підтвердження.

Пунктом 49 Правил розгляду справ, передбачено, що, якщо заява про перегляд відповідає вимогам, установленим в пункті 47 цих Правил, державний уповноважений, голова територіального відділення Комітету приймають розпорядження про прийняття заяви до розгляду, про що протягом трьох робочих днів письмово повідомляються особи, які брали участь у справі.

Як вбачається зі змісту Розпорядження Антимонопольного комітету України №685-р від 16.08.2013 року, "відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, у разі: якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення.

Укрзалізниця надала відповідачу копії таких документів: пам'ятна записка офіційної зустрічі керівників Укрзалізниці від 25.01.2012 року, протокол наради щодо організації в експериментальному порядку перевезення зерна маршрутами на експорт через зерновий термінал Миколаїв-Вантажний (експорт) від 26.01.2012 року, пам'ятна записка зустрічі керівників Укрзалізниці від 31.01.2012 року.

Позивач зазначає, що такі документи можуть підтверджувати правомірність дій Укрзалізниці щодо подальшого видання телеграфних розпоряджень, якими передбачалося з метою підвищення ефективності використання рухомого складу експериментально у лютому 2012 року на певних умовах здійснити перевезення зерна відправницькими маршрутами по 54 вагони щодо кожного із семи елеваторів ТОВ "СП "Нібулон" призначенням станція Миколаїв на адресу ТОВ "СП "Нібулон" та вважати такі відправлення саме експортними перевезеннями, оскільки під час зазначених нарад, зокрема, обговорювалися саме умови перевезення експортних вантажів ТОВ "СП "Нібулон" на станцію Миколаїв-Вантажний (експорт) Одеської залізниці.

Згідно з пунктом 52 Правил розгляду справ під час провадження з перегляду рішення органи Комітету, службовці Комітету, відділення проводять дії, передбачені частиною другою статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та пунктом 23 цих Правил.

Статтею 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

У відповідності до пункту 23 Правил розгляду справ службовцями Комітету, відділення, яким доручено збирання та аналіз доказів, проводяться дії, направлені на всебічне, повне і об'єктивне з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін.

Зокрема у справах можуть проводитися такі дії: дослідження регіонального або загальнодержавного ринку; одержання від сторін, третіх осіб, інших осіб письмових та усних пояснень, які можуть фіксуватися в протоколі; вилучення письмових та речових доказів, зокрема документів, предметів чи інших носіїв інформації, що можуть бути доказами чи джерелами доказів у справі; накладення арешту на предмети, документи, інші носії інформації, що можуть бути доказами чи джерелами доказів у справі.

За результатами збирання та аналізу доказів у справі складається подання з попередніми висновками, яке вноситься на розгляд органів Комітету, яким підвідомча справа.

В силу положень ч. 1 ст. 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України з власної ініціативи чи за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію, зокрема, у разі якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення.

При цьому, при вирішенні питання щодо скасування рішення Антимонопольного комітету України про перегляд рішення, належить встановити, чи являються заявлені підстави для перегляду рішення, а саме, чи існували вказані обставини під час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України та чи є вказані обставини істотними, тобто такими, що можуть вплинути на законність та обґрунтованість рішення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з пунктом 47 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (надалі - Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року №5, заява особи про перегляд рішення (надалі - заява про перегляд), прийнятого адміністративною колегією територіального відділення Комітету, подається до відповідного відділення. Заява про перегляд рішень інших органів Комітету подається до Комітету.

Заява про перегляд подається в письмовій формі й повинна містити вимоги заявника, у тому числі очікувані ним рішення за результатами перегляду, які передбачені частиною третьою статті 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначення підстав для перегляду рішення, передбачених частиною першою статті 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", та доказів на їх підтвердження.

Пунктом 49 Правил розгляду справ, передбачено, що, якщо заява про перегляд відповідає вимогам, установленим в пункті 47 цих Правил, державний уповноважений, голова територіального відділення Комітету приймають розпорядження про прийняття заяви до розгляду, про що протягом трьох робочих днів письмово повідомляються особи, які брали участь у справі.

Як вбачається зі змісту Розпорядження Антимонопольного комітету України №685-р від 16.08.2013 року, "відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, у разі: якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення.

Укрзалізниця надала відповідачу копії таких документів: пам'ятна записка офіційної зустрічі керівників Укрзалізниці від 25.01.2012 року, протокол наради щодо організації в експериментальному порядку перевезення зерна маршрутами на експорт через зерновий термінал Миколаїв-Вантажний (експорт) від 26.01.2012 року, пам'ятна записка зустрічі керівників Укрзалізниці від 31.01.2012 року.

Позивач зазначав, що такі документи можуть підтверджувати правомірність дій Укрзалізниці щодо подальшого видання телеграфних розпоряджень, якими передбачалося з метою підвищення ефективності використання рухомого складу експериментально у лютому 2012 року на певних умовах здійснити перевезення зерна відправницькими маршрутами по 54 вагони щодо кожного із семи елеваторів ТОВ "СП "Нібулон" призначенням станція Миколаїв на адресу ТОВ "СП "Нібулон" та вважати такі відправлення саме експортними перевезеннями, оскільки під час зазначених нарад, зокрема, обговорювалися саме умови перевезення експортних вантажів ТОВ "СП "Нібулон" на станцію Миколаїв-Вантажний (експорт) Одеської залізниці.

Згідно з пунктом 52 Правил розгляду справ під час провадження з перегляду рішення органи Комітету, службовці Комітету, відділення проводять дії, передбачені частиною другою статті 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та пунктом 23 цих Правил.

Статтею 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

У відповідності до пункту 23 Правил розгляду справ службовцями Комітету, відділення, яким доручено збирання та аналіз доказів, проводяться дії, направлені на всебічне, повне і об'єктивне з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін.

Зокрема у справах можуть проводитися такі дії: дослідження регіонального або загальнодержавного ринку; одержання від сторін, третіх осіб, інших осіб письмових та усних пояснень, які можуть фіксуватися в протоколі; вилучення письмових та речових доказів, зокрема документів, предметів чи інших носіїв інформації, що можуть бути доказами чи джерелами доказів у справі; накладення арешту на предмети, документи, інші носії інформації, що можуть бути доказами чи джерелами доказів у справі.

За результатами збирання та аналізу доказів у справі складається подання з попередніми висновками, яке вноситься на розгляд органів Комітету, яким підвідомча справа.

В силу положень ч. 1 ст. 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України з власної ініціативи чи за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію, зокрема, у разі якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення.

При цьому, при вирішенні питання щодо скасування рішення Антимонопольного комітету України про перегляд рішення, належить встановити, чи являються заявлені підстави для перегляду рішення, а саме, чи існували вказані обставини під час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України та чи є вказані обставини істотними, тобто такими, що можуть вплинути на законність та обґрунтованість рішення Антимонопольного комітету України.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 28.01.2015 року при новому розгляді справи господарському суду м. Києва належало встановити, чи є обставини, на які посилається Укрзалізниця у заяві про перегляд рішення Комітету, підставою для перегляду рішення, а саме:

чи існували вказані обставини під час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі органам Комітету;

чи є вказані обставини істотними, тобто такими, що можуть вилинути на законність та обгрунтованість рішення Комітету.

Відповідно до ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи місцевим господарським судом було встановлено, що у якості доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві про перегляд рішеним Комітету №576-р від 16.07.2013, Укрзалізницею подано документи, які вже існували на час винесення такого рішення, а саме, пам'ятна записка офіційної зустрічі керівників Укрзалізниці від 25.01.2012, протокол наради щодо організації в експериментальному порядку перевезення зерна маршрутами на експорт через зерновий термінал Миколаїв-Вантажний (експорт) під 20.01.2012 року пам'ятна записка зустрічі керівників Укрзалізниці від 31.01.2012 року.

Як вбачається зі змісту документів, долучених Укрзалізницею до заяви від 05.08.2013 року №Ц-1/711, пам'ятні записки від 25.01.2012 року та від 31.01.2012 року, а також протокол наради від 26.01.2012 року були складені Укрзалізницею ще до початку розгляду Комітетом справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Таким чином, зазначені Укрзалізницею обставини вже існували та могли бути відомі Комітету при прийнятті рішення №576-р від 16.07.2013 року.

Отже, обставини, відображені у пам'ятних записках від 25.01.2012 року та від 31.01.2012 року, а також протоколі наради від 26.01.2012 року, на які Укрзалізниця послалась у заяві від 05.08.2013 №14-1/711, жодним чином не спростовують правильності висновків Комітету, покладених в основу Рішення №576-р, отже не є істотними, тобто не впливають на законність та обгрунтованість Рішення №576-р.

У той же час, необхідно зазначити, що вказані документи не є належними та достатніми доказами на підтвердження здійснення ТОВ «СП «НІБУЛОН» саме експортних перевезень, відтак, вказані обставини не с істотними, тобто такими, що можуть вплинути на законність та обгрунтованість рішений Комітету.

З огляду на положення ст. 58 Закону «Про захист економічної конкуренції» пам'ятні записки від 25.01,2012 та від 31.01.2012, а також протокол наради від 26.01.2012 не можуть вважатись законною підставою для перегляду Рішення №576-р.

За таких обставин Комітет правомірно відмовив у задоволенні заяви Укрзалізниці про перегляд Рішення №576-р.

Отже, Рішення №321-р є цілком вірним, законним та обгрунтованим і відповідає вимогам Закону, а місцевим господарським судом в повній мірі виконані вимоги, викладені у постанові Вищого господарського суду України від 28.01.2015 року у даній справі.

Висновок суду першої інстанції про те що, «Судом встановлений факт отримання ТОВ «СП «Нібулон» 72 сертифікати за формою згідно додатку №1 (експорт зерна) на партії зерна загальною кількістю 248709,685 тон, що підтверджує: твердження позивача про те, що ТОВ «СП «Нібулон» проводився експорт зерна протягом лютого 2012 року через державний кордон України» не впливає на правильність та обгрунтованість рішення в цілому.

Такий висновок суду першої інстанції жодним чином не свідчить про те, що ТОВ «СП «Нібулон» протягом 2012 року здійснювало лише експорт зерна, і не здійснювало внутрішні перевезення зерна залізничним транспортом.

Переміщення партій зерна між окремими відокремленими структурними підрозділами ТОВ СП «Нібулон» має характер внутрішньогосподарських (внутрішньосистемних) переміщень, при цьому вантажовласник, вантажовідправник та вантажоодержувач не змінюється. Зерно, яке переміщується залізничним транспортом між окремими відокремленими структурними підрозділами ТОВ СП «Нібулон», не перетинає митний кордон України, власник зерна не змінюється, а тому відсутні підстави вважати такі перевезення експортними.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів цілком підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2015 року у справі №910/14542/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/14542/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови направити сторонам та третім особам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 23.04.2015 року.