ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р.Справа № 922/1520/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Стромат", м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Скорпіон - РП", м. Харків
про стягнення заборгованості в розмірі 251 260,20 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Ассаула Б.В. за довіреністю від 03.03.2014 року,

відповідача - Голощапова Л.Л. за довіреністю від 01.01.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Стромат" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Скорпіон - РП" суми основного боргу в розмірі 237796,98 грн., інфляційні втрати в розмірі 12603,24 грн., 3% річних в розмірі 859,98 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем на підставі видаткових накладних : № 2687 від 09.07.2014 року, № 2803 від 15.07.2014 року, № 2832 від 16.07.2014 року, № 2864 від 17.07.2014 року, № 2874 від 18.07.2014 року, № 2899 від 19.07.2014 року, № 2914 від 20.07.2014 року, № 2940 від 21.07.2014 року, № 2967 від 22.07.2014 року, №2982 від 23.07.2014 року, № 3040 від 25.07.2014 року, № 3137 від 29.07.2014 року, № 3161 від 30.07.2014 року, №3221 від 01.08.2014 року, № 3235 від 02.08.2014 року, № 3263 від 04.08.2014 року, № 3304 від 05.08.2014 року, № 3335 від 06.08.2014 року, № 3580 від 19.08.2014 року, № 3646 від 21.08.2014 року, № 3713 від 25.08.2014 року та довіреностей на отримання ТМЦ № 630 від 16.06.2014 року, № 712 від 01.08.2014 року було отримано товар, але його вартість, в порушення вимог чинного законодавства, в повному обсязі не сплачена.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 06.04.2015 року о 10:30 годині.

У судовому засіданні 06.04.2015 року було оголошено перерву до 27.04.2015 року о 12:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням здійснених відповідачем проплат та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судовому засіданні проти суми основного боргу не заперечував, проте заперечував проти стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, посилаючи при цьому на тяжке фінансове становище підприємства відповідача, яке склалось у зв'язку з ліквідацією банку, на рахунках якого знаходяться грошові кошти, що належать відповідачу. Окрім того, у судовому засіданні представник відповідача просив суд розстрочити виконання рішення відповідача строком на 5 місяців починаючи з квітня 2015 року в рівних пропорційних сумах. Надав пояснення по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Стромат" (позивач) поставило Товариству з обмеженою відповідальністю фірми "Скорпіон - РП" (відповідач) товар на суму 337 796,98 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 2687 від 09.07.2014 року, № 2803 від 15.07.2014 року, № 2832 від 16.07.2014 року, № 2864 від 17.07.2014 року, № 2874 від 18.07.2014 року, № 2899 від 19.07.2014 року, № 2914 від 20.07.2014 року, № 2940 від 21.07.2014 року, № 2967 від 22.07.2014 року, №2982 від 23.07.2014 року, № 3040 від 25.07.2014 року, № 3137 від 29.07.2014 року, № 3161 від 30.07.2014 року, №3221 від 01.08.2014 року, № 3235 від 02.08.2014 року, № 3263 від 04.08.2014 року, № 3304 від 05.08.2014 року, № 3335 від 06.08.2014 року, № 3580 від 19.08.2014 року, № 3646 від 21.08.2014 року, № 3713 від 25.08.2014 року та довіреностями на отримання ТМЦ № 630 від 16.06.2014 року, № 712 від 01.08.2014року.

Вказані видаткові накладні містять посилання на договір №161/ПБ-14 від 01.07.2014 року, проте, як вказує позивач даний договір не був підписаний відповідачем, хоча і був направлений позивачем на його адресу.

А тому, враховуючи те, що матеріали даної справи не містять договір №161/ПБ-14 від 01.07.2014 року, який вказаний у видаткових накладних, господарський суд приходить до обґрунтованого висновку, що така поставка товару відбулася не в межах виконання договору.

Тобто, між сторонами фактично було укладено окремий договір купівлі-продажу, відповідно до відвантаження товару позивачем та прийняття його відповідачем, згідно відповідної накладної. А письмовим підтвердженням укладання такого договору, у відповідності до п. 1 ст. 208 ЦК України є відповідна письмова накладна із зазначенням найменування товару, його кількості та ціни. Проте, з урахуванням особливостей укладення цих договорів купівлі-продажу єдиною істотною їх умовою (договірною категорією) сторони визначили лише найменування та кількість товару і ціну відповідного договору, яка становить загальну вартість товару, який отримано відповідачем за відповідною видатковою накладною, а отже у подальшому сторони мали керуватися положеннями чинного законодавства, що регулює правовідносини купівлі-продажу та загальний порядок виконання зобов'язань.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України

Вказана правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 21.04.2011 № 9/252-10.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав на адресу відповідача претензію №25-А від 20.01.2015 року, що містила в собі вимогу сплатити в строк до 28.01.2015 року заборгованість у розмірі 237 796,98 грн. Так, вказану вимогу про сплату боргу було отримано відповідачем 03.02.2015 року, проте, заборгованість не сплачено.

В порушення положень ст. 692 ЦК України заборгованість за вказаними видатковими накладними станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду в сумі 237 796,98 грн. відповідачем сплачена не була, втім 07.04.2015 року на рахунок позивача відповідачем було сплачено суму в розмірі 118 898,49 грн., а тому, враховуючи те, що вказана сума була сплачена відповідачем вже після звернення позивача з даним позовом до суду, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1. ст. 80 ГПК України.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту відвантаження товару згідно вказаних вище видаткових накладних та визнання відповідачем суми основного боргу, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 118 898,49 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача, інфляційні втрати в розмірі 12603,24 грн., 3 % річних в розмірі 859,98 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 12603,24 грн., 3 % річних в розмірі 859,98 грн. підлягають задоволенню.

Вирішуючи клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення строком на 5 місяців починаючи з квітня 2015 року в рівних пропорційних сумах, суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, які свідчили б про неможливість виконання судового рішення по справі, у зв'язку з чим клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, керується ст.ст. 44, 49 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на Відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Скорпіон - РП", м. Харків (61158, м.Харків, вул.Велозаводська, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Стромат", м.Київ (02222, м.Київ, вул.Т. Драйзера, буд. 46, кв. 34, ) суму основного боргу в розмірі 118 898,49 грн. грн., інфляційні втрати в розмірі 12603,24 грн., 3% річних в розмірі 859,98 грн., сплачений судовий збір в розмірі 5025,20 грн.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 118 898,49 грн., провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 29.04.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/1520/15