ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р.Справа № 924/360/15

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Музика М.В. при секретарі судового засідання Муляр Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заїки Дмитра Васильовича, с. Шаровечка Хмельницького району Хмельницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Яніс Плюс", с. Шаровечка Хмельницького району Хмельницької області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Заїка Віктор Васильович с. Шаровечка Хмельницького району Хмельницької області,

Тихонюк Яків Петрович, м. Кам'янець-Подільський Хмельницької області

про визнання недійсним з моменту реєстрації пункту 10.3 та п.10.6 Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Яніс Плюс", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом №1 від 17.07.2007 року, та зареєстрованого 23.07.2007 року державним реєстратором Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області Фомовою Тетяною Миколаївною за №0002596,

Представники сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

третіх осіб: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсним з моменту реєстрації п. 10.3 в частині "збори учасників вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш як 85% голосів" та п.10.6 в частині "з питань зазначених у пунктах "б", "в", "ж", "з", рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, які в сукупності володіють 90% голосами, а з інших питань - 85% голосами" Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Яніс Плюс", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом №1 від 17.07.2007 року, та зареєстрованого 23.07.2007 року державним реєстратором Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області Фомовою Тетяною Миколаївною за №0002596.

Свої вимоги обґрунтовує невідповідністю оскаржуваних положень Статуту нормам Закону України "Про акціонерні товариства". Зокрема, п.10.3 Статуту визначає, що збори учасників вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, що володіють в сукупності більш як 85% голосів. Пункт 10.6 Статуту встановлює, що з питань внесення змін до Статуту Товариства, зміни розміру його статутного капіталу, створення, встановлення компетенції і складу та відкликання Виконавчого органу, виключення учасника із товариства, прийняття рішення про ліквідацію Товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, які в сукупності володіють 90% голосами, а з інших питань - 85% голосами.

Проте, положеннями ст.ст. 59, 60 Закону України "Про господарські товариства" визначено правомочність загальних зборів учасників товариства за умови присутності на них учасників або представників учасників, що володіють в сукупності більш як 60% голосів від загальною кількості голосів, а при вирішенні питань про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50% загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймаються простою більшістю голосів.

З наведеного позивач робить висновок, що п.п. 10.3 та 10.6 Статуту є такими, що суперечать законодавству, тому підлягають визнанню недійсними.

Повноважний представник позивача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується розпискою по справі від 16.04.2015 року. У судових засіданнях 01.04.2015 року та 16.04.2015 року на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача також не скористався правом участі свого представника в даному судовому розгляді, в судовому засіданні 16.04.2015 року подав заяву, у якій просить суд застосувати при вирішенні даного спору позовну давність, передбачену ст. 257 ЦК України, та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав пропуску строку, в межах якого можна було б звернутися до суду з даним позовом.

Третя особа - Заїка В.В. в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, на адресу суду 31.03.2015 року надіслав письмові пояснення, у яких не заперечує проти позовних вимог, оскільки вважає, що оскаржувані пункти Статуту дійсно суперечать чинному законодавству України. Окрім того, Заїка В.В. просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Третя особа Тихонюк Я.В. в судовому засіданні 01.04.2015 року проти позову заперечив.

Судом враховується, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року).

З огляду на наведене, тривалість розгляду спору, належне повідомлення сторін про час та місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін або їх представників.

Розглядом матеріалів справи судом встановлено наступне.

Згідно Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Яніс Плюс", затвердженого загальними Зборами Учасників 17.07.2007 року та зареєстрованого 23.07.2007 року під №0002596, товариство з обмеженою відповідальністю "Яніс Плюс" є юридичною особою за законодавством України, має самостійний баланс, поточний і валютний рахунки в банківських установах, круглу печатку зі своїм повним найменуванням українською мовою, штампи та фірмовий бланк (п.4.1. Статуту).

Учасниками товариства, відповідно до п.3.1. Статуту, є фізичні особи Заїка Дмитро Васильович, Заїка Віктор Васильович та Тихонюк Яків Петрович

Статутний капітал товариства дорівнює 45 000,00 грн. (п.7.2. Статуту). Розподіл статутного капіталу між учасниками відбувається наступним чином: Заїка Д.В. - 33,33%, Заїка В.В. - 33,33%, Тихонюк Я.П. - 33,33% (п.7.3. Статуту).

Вищим органом товариства, як передбачено п.10.1. Статуту, є Загальні Збори Учасників, які складаються зі всіх учасників товариства.

Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у Статутному капіталі (п.10.2. Статуту).

Збори вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш як 85% голосів (п.10.3. Статуту).

До виключної компетенції Загальних Зборів Учасників належать: а) визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання; б) внесення змін до Статуту Товариства, зміну розміру його Статутного капіталу; в) створення, встановлення компетенції і складу та відкликання Виконавчого органу; г) визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів; д) затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків Товариства; є) вирішення питання про придбання Товариством частки Учасника; ж) виключення Учасника із Товариства; з) прийняття рішення про ліквідацію Товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Інша компетенція: і) винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб органів управління Товариства; ж) визначення умов опати праці посадових осіб органів управління Товариством, його дочірніх підприємств, філій та представництв.

З питань, зазначених у пунктах „б", „в", „ж", „з", рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, які у сукупності володіють 90% голосами, а з інших питань - 85% голосами. Учасник, про виключення якого йдеться, участі в голосуванні не бере (п.10.6. Статуту).

Статут підписаний всіма Учасниками Товариства.

Позивач, вважаючи, що п.10.3. Статуту в частині "збори учасників вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш як 85% голосів" та п.10.6. в частині "з питань, зазначених у пунктах „б", „в", „ж", „з", рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, які у сукупності володіють 90% голосами, а з інших питань - 85% голосами" суперечать чинному законодавству України, тому підлягають визнанню недійсними, звернувся із даним позовом до суду.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, заслухавши представників сторін, суд приймає до уваги наступне.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (частина 1 статті 167 Господарського кодексу України).

Пунктами 1, 5 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України встановлено, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Згідно частини 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право: брати участь в управлінні товариством в порядку, визначеному установчими зборами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному капіталі або цінних паперів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач як учасник товариства звернувся за захистом свого порушеного, як він вважає, корпоративного права на участь в управлінні справами товариства шляхом визнання недійсними пунктів 10.3 та 10.6 Статуту відповідача в частині, що суперечить законодавству України, зокрема, стосовно встановлення кворуму для правомочності зборів учасників на рівні 85% голосів, а також в частині прийняття рішень учасниками, які володіють 90% голосів з питань: внесення змін до статуту Товариства, зміни розміру його Статутного капіталу; створення, встановлення компетенції і складу та відкликання Виконавчого органу; виключення учасника з товариства та прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу, з усіх решти питань - 85% голосів.

Згідно ч. 2 ст. 98 Цивільного кодексу України, рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 5 статті 41 Закону України "Про господарські товариства", в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закону), до компетенції загальних зборів належить: а) визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання; б) внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміна розміру його статутного капіталу; в) обрання і відкликання членів наглядової ради; г) утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства; д) затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням вимог, передбачених цим та іншими законами, визначення порядку покриття збитків; е) створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв, затвердження їх статутів та положень; є) винесення рішень про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб органів управління товариства; ж) затвердження правил процедури та інших внутрішніх документів товариства, визначення організаційної структури товариства; з) вирішення питання про придбання акціонерним товариством акцій, що випускаються ним; и) визначення умов оплати праці посадових осіб акціонерного товариства, його дочірніх підприємств, філій та представництв; і) затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства; ї) прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу; й) прийняття рішення про обрання уповноваженої особи акціонерів для представлення інтересів акціонерів у випадках, передбачених законом.

Загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що мають відповідно до статуту товариства більш як 60 відсотків голосів. Аналогічне положення закріплено у ч.1 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства".

Згідно з ч. ч. 2, 3 статті 59 Закону України "Про господарські товариства", з питань, зазначених у пунктах "а", "б", "г - ж", "и - й" статті 41 цього Закону, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.

Отже, спеціальним Законом України "Про господарські товариства" визначений порядок прийняття рішення загальними зборами, відповідно до якого загальні збори учасників товариства вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники або їх представники, що в сукупності володіють більш як 60% голосів від загальної кількості голосів. А рішення з питань визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання, внесення змін до статуту товариства, у тому числі зміну розміру його статутного капіталу, а також виключення учасника з товариства, вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. Рішення з решти питань приймаються простою більшістю голосів.

Пунктом "а" частини 1 статті 10 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що учасники товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом. Порядок прийняття рішення загальними зборами викладений в ст. 59 Закону і належить до тих винятків, які не можуть бути змінені установчими документами, оскільки відноситься до прав учасника здійснювати управління товариством.

Таким чином, положеннями статуту товариства не може бути змінено порядок прийняття рішення загальними зборами учасників товариства, що встановлений нормою ст.59 Закону України "Про господарські товариства", яка є спеціальною щодо ст. 98 ЦК України, скільки вказані норми не передбачають можливість встановлення у Статутах іншого порядку прийняття рішень загальними зборами учасників товариства. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 16.01.2013 року у справі №5015/2860/12).

Стаття 60 Закону України "Про господарські товариства" також не містить посилання на можливість передбачити у статуті інший кворум, ніж той, що передбачений Законом. Таким чином, передбачене Законом України «Про господарські товариства» правило встановлення кворуму на загальних зборах учасників товариства повинно дублюватися і в статуті. Положення статуту товариства, яке встановлює інше правило щодо визначення кворуму, є таким, що суперечить закону. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 16.10.2012 року у справі №3-46гс12-1 від 16.10.2012 року).

В пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" роз'яснено, що статут юридичної особи за змістом частини другої статті 20 ГК України є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту.

Відповідно до статті 4 Закону «Про господарські товариства», що визначає зміст установчих документів господарського товариства (яким для товариства з обмеженою відповідальністю є статут), установчі документи не повинні містити положень, які суперечать законодавству України.

Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

З огляду на викладене, передбачивши оскаржуваними пунктами 10.3 та 10.6 статуту ТОВ "Яніс Плюс" інший розмір відсотків голосів учасників товариства, необхідний для правомочності загальних зборів, та встановивши іншу кількість голосів, необхідних для прийняття рішень з окремих питань, учасники товариства фактично порушили вимоги законодавства та обмежили право учасників товариства, в тому числі позивача, на участь в управлінні таким товариством.

Враховуючи наведене, п.10.3 Статуту ТОВ "Яніс Плюс" в частині "збори учасників вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш як 85% голосів" та п.10.6 в частині "з питань, зазначених в пунктах „б", „в", „ж", „з", рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, які в сукупності володіють 90% голосами, а з інших питань - 85% голосами" є такими, що суперечать законодавству, тому підлягають визнанню недійсними.

Відповідачем 16.04.2015 року подано суду заяву про застосування на підставі ст. 267 ЦК України наслідків спливу строку позовної давності. Розглянувши подану заяву, судом враховується наступне.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється, зокрема, на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. Право участі у товаристві, згідно ст. 100 ЦК України, є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі.

Відповідно до статі 10 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) до прав учасників господарських товариств належать права брати участь в управлінні справами товариства, розподілі прибутку товариства і одержувати його частку, вийти з товариства, одержувати інформацію про діяльність товариства, здійснити відчуження часток у статутному капіталі товариства, а також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Ці права виникають у особи, яка в обмін на майнову участь у господарській організації отримує право на частку в її статутному фонді (майні), а відтак - і пов'язані з цим можливості.

Права учасників господарського товариства є складними, до них належать як майнові (право на частку прибутку, право на оплату вартості майна при виході з товариства тощо), так і немайнові права (право брати участь в управлінні справами та розподілі прибутку, право виходу із товариства тощо), визначені законом та установчими документами. Право участі у товаристві може передаватися винятково разом з іншими складовими прав учасника товариства - майновими правами.

Тому права учасника господарського товариства, які витікають із права його участі в цьому товаристві, не є особистими немайновими правами, на які не поширюється позовна давність. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі №3-216гс14 від 04.02.2015 року).

Відповідно до ст. 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що позивач звернувся за захистом свого права на участь в управлінні справами товариства, що безпосередньо витікає із його права на участь в цьому товаристві, тому, з врахуванням наведеної вище правової позиції Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що в даному випадку до розглядуваного позову слід застосовувати правила про позовну давність.

Перебіг позовної давності, відповідно до ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу як учаснику товариства стало відомо про порушення свого права 2007 року - в момент затвердження статуту, тому строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом, який є загальним та становить три роки, сплив у 2010 році.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі з мотивів спливу строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 5 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу - Заїка Д.В. (Хмельницький район, с. Шаровечка, вул. Вишнева, 5) - рек. листом; 3 - відповідачу (Хмельницький район, с. Шаровечка, вул. Вишнева, 5) - рек. листом; 4 - третій особі - Заїка В.В. (Хмельницька область, Хмельницький район, с. Шаровечка, вул. Заводська, 1, кв.1); 5 - третій особі - Тихонюк Я.П. -(Хмельницька область, м. Кам'янець-Подільський, вул. Привокзальна, 14, кв. 28)