РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015Справа №910/6729/15-г

За позовом Компанії ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД)

до Приватного акціонерного товариства "АТП "АТЛАНТ"

про стягнення 1 975 104,00 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Кородюк І.Ш. по довіреності № б/н від 20.02.2015р.

від відповідача: Волошин В.Ю. по довіреності № б/н від 30.03.2015р.

Обставини справи :

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Компанії ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД) про стягнення з Приватного акціонерного товариства "АТП "АТЛАНТ" заборгованості за простим векселем у розмірі 1 975 104,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2015 року було порушено провадження по справі № 910/6729/15-г та призначено її розгляд на 21.04.2015 року.

В даному судовому засіданні представник відповідача подав письмовий відзив на позов, відповідно до якого Приватне акціонерне товариство "АТП "АТЛАНТ" заперечує проти позову в повному обсязі виходячи з наступних підстав.

29.11.2011 р. з метою погашення наявної дебіторської заборгованості перед АТ «Українська автомобільна корпорація» (постачальником) Відповідачем було видало АТ «Українська автомобільна корпорація» простий вексель серії АА 2243272 на суму 1 975 104 грн. 00 коп. з датою платежу - а пред'явленням, але не раніше 01.01.2015 р.

Станом на даний час, АТ «Українська автомобільна корпорація» зазначений вексель до оплати не пред'являло, будь-яких вимог про сплату 1 975 104 грн. 00 коп. за зазначеним векселем не заявляло.

З тексту позовної заяви (арк.2-3) вбачається, що 05.02.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Українська автомобільна корпорація» (продавець), та Позивачем (покупець) за участю повіреного - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Даліз -Фінанс» укладено Договір № БВ 9/8-3/15 купівлі-продажу цінних паперів на виконання Договору доручення № БД 9/3-3/15 від 05.02.2015 р.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач цитує ряд положень зазначених вище договорів, зокрема обґрунтовує позов посиланнями на пункти 1.1., 1.2, 3.3. Договору купівлі-продажу цінних паперів, а також актом приймання-передачі цінних паперів.

Проте копій зазначених вище договорів: договору № Б В 9/8-3/15 купівлі продажу цінних паперів;договору доручення № БД 9/3-3/15 від 05.02.2015 р. а також акту приймання-передачі цінних паперів не долучено позивачем до позовної заяви.

При цьому, Відповідач не є стороною цих договорів, зміст яких для Відповідача є невідомим.

За таких умов, не відомо, чи є спірний вексель серії АА 2243272 предметом договору купівлі-продажу цінних паперів. Отже, вважаємо, що Позивач не довів допустимими засобами доказування що він є належним власником простого векселя серії АА 2243272 на суму 1 975 104 грн. 00 коп.

В позовній заяві (арк. 2, абз. 4) зазначено, що «Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про здійснення платежу, про що складено Акт пред'явлення векселя до платежу від 23.02.2015 р. Відповідач відмовився здійснити оплату через відсутність коштів».

Вважаємо за необхідне пояснити, що в ході пред'явлення векселя представником Позивача Кородюк І.Ш. не було надано будь-яких документів, які б підтвердили, що Позивач є належним власником простого векселя серії АА 2243272 на суму 1 975104 грн. 00 коп. (зокрема договору купівлі-продажу цінних паперів, акту приймання-передачі векселя, про що зазначено вище).

За таких умов, передбачена законодавством процедура пред'явлення векселя до оплати не була дотримана Позивачем.

Представник позивача в даному судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в даному судовому засіданні заперечував проти позову з підстав викладених у відзиві.

У судовому засіданні 21.04.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

29.11.2011 року ПрАТ «АТП «АТЛАНТ» (далі - Відповідач) емітовано на користь Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» простий вексель серії АА №2243272 на суму 1 975 104, 00 грн. з датою платежу - за пред'явленням.

З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Українська автомобільна корпорація» (продавець) та Позивачем (покупець) за участю повіреного - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Даліз-Фінанс» укладено Договір № БВ 9/8-3/15 купівлі-продажу цінних паперів на виконання Договору доручення № БД 9/3-3/15 від 05.02.2015 р.

Відповідно до умов даного договору, Продавець зобов'язується передати, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цінні папери (далі - ЦП) в порядку, строки та на умовах передбачених цим Договором.

Пунктом 1.2. Договору купівлі-продажу передбачено, що у відповідності до умов Договору, предметом купівлі-продажу є цінні папери з наступними реквізитами:

Вид та тип ЦПНазва векселедавцяКод за ЄДРПОУ№ і серія векселяНомінальна вартість одного ЦП, грн.Договірна вартість одного ЦП, грн.Дата складанняТермін погашення
Вексе ль прост ийПриватне акціонерне товариство «АТП«АТЛАНТ»01004557АА № 5 104, 00957 000,0029.11.2011За пред'явленням але не раніше 01.01.2015р.
Згідно з п. 1.3. договору, загальна сума договору становить 957 000,00 грн., без ПДВ.

У відповідності із положеннями пункту 3.3 Договору купівлі-продажу підтвердженням факту переходу прав власності на цінні папери є передача цінних паперів вказаних в п.1.2. Покупцю за Актом прийому-передачі цінних паперів, із здійсненням іменного індосаменту, за яким індосант приймає на себе відповідальність перед будь-яким наступним векселедержателем.

Продавець передав, а Покупець прийняв вказані цінні папери та на виконання Договору купівлі-продажу сторони уклали Акт прийому-передачі цінних паперів та вчинили іменний індосамент на простому векселі серії АА №2243272, що свідчить про перехід права власності до Позивача.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що Відповідач як емітент та платник за векселем платежу не здійснив.

Враховуючи, що на підставі Договору купівлі-продажу Позивач придбав простий вексель серії АА №2243272 та саме він є особою, у якої знаходиться вексель, він є законним держателем векселя.

У визначений у векселі строк Відповідач платіж за векселем не здійснив. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про здійснення платежу, про що складено Акт пред'явлення векселя до платежу від 23.02.2015 року. Відповідач відмовився здійснити оплату, вказав у Акті застереження про неможливість здійснення платежу через відсутність коштів.

Статтею 1 Закону України «Про обіг векселів в Україні» визначено, що законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

Відповідно до ст. 194 Цивільного кодексу України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Пунктом 2 ч. 5 ст. З Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» визначено, що боргові цінні папери - цінні папери, що посвідчують відносини позики і передбачають зобов'язання емітента або особи, яка видала неемісійний цінний папір, сплатити у визначений строк кошти, передати товари або надати послуги відповідно до зобов'язання. До боргових цінних паперів відносяться: облігації підприємств; державні облігації України; облігації місцевих позик; казначейські зобов'язання України; ощадні (депозитні) сертифікати; векселі; облігації міжнародних фінансових організацій; облігації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.

Відповідно до ст. 77 Конвенції, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо індосаменту, строку платежу, платежу, права регресу у разі неплатежу, платежу у порядку посередництва, копій, змін, позовної давності, неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 р. № 5 «Про деякі питання розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів» визначено, що згідно зі статтями 16, 77 Уніфікованого закону особа, у якої знаходиться вексель, вважається його законним держателем, якщо її право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній із них є бланковим.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 р. № 5 «Про деякі питання розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів» простий або акцептований переказний вексель строком платежу "за пред'явленням" підлягає оплаті в день його належного пред'явлення до платежу.

Держатель такого векселя повинен пред'явити його до платежу протягом одного року від дати складення, якщо векселедавець не скоротив або не встановив більш тривалий строк. Зазначені строки можуть бути скорочені індосантами (ст. 34 Уніфікованого закону).

Строк для пред'явлення відраховується з дати складання векселя. Якщо у векселі строком "за пред'явленням" вказано, що він не може бути пред'явлений до платежу раніше визначеної дати, строк для його пред'явлення до платежу відраховується з цієї дати.

У разі непред'явлення до платежу переказного векселя в установлені строки його держатель втрачає права за ним стосовно індосантів, векселедавця, а також інших зобов'язаних за векселем осіб, за винятком акцептанта, а при непред'явленні до платежу простого векселя - за винятком векселедавця (статті 53, 78, Уніфікованого закону). Такі самі наслідки настають, якщо вексель зі строком платежу на визначений день або у визначений строк від дати складання чи пред'явлення не пред'явлено до платежу в день, коли він мав бути оплачений, або протягом двох наступних робочих днів (статті 38, 53, 78 Уніфікованого закону).

Пленум Верховного Суду України у пункті 18 Постанови №5 від 08.06.2007 р. «Про деякі питання розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів») зазначив, що за вексельним законодавством виникають зобов'язання як прямих боржників, так і боржників у порядку регресу.

Прямі боржники - це векселедавець простого векселя та акцептант переказного векселя. Вимоги до зазначених осіб, а також до авалістів за них (за їх наявності) можуть бути пред'явлені як у строк платежу, так і протягом усього строку вексельної давності незалежно від наявності протесту. При цьому підставою для заявлення вимог до прямих боржників є сам вексель, що знаходиться у кредитора.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 08.06.2007 № 5 «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів» у разі пред'явлення законним векселедержателем вимоги про оплату векселя зобов'язана за ним особа не має права відмовитися від виконання з посиланням на відсутність або недійсність зобов'язання, крім випадків, передбачених ст. 17 Уніфікованого закону.

Підсумовуючи вищевикладене, з огляду на те, що позивачем доведено та підтверджено те, що він є належним власником простого векселя серії АА 2243272 на суму 1975104,00 грн., а саме позивачем надано договір № БВ 9/8-3/15 купівлі продажу цінних паперів; договір доручення № БД 9/3-3/15 від 05.02.2015 р. та акт приймання-передачі цінних паперів.

Отже, у Відповідача відсутні будь-які підстави для невиконання зобов'язання за простим векселем серії АА №2243272 щодо здійснення платежу на користь його держателя, а саме Позивача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував.

За таких обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, ?

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АТП «АТЛАНТ» (03026, м. Київ, вул. Червонопрапорна, 167-А, ) на користь Компанії ELINFORT LTD (ЕЛІНФОРТ ЛТД) (HE 337779 HE44 12/11/2014, 12 Strymonos street, 3067 Apostolos Andreas, Limassol, Cyprus) 1 975 104 (один мільйон дев'ятсот сімдесят п'ять тисяч сто чотири) грн. 00 коп. - суму заборгованості за простим векселем серії АА № 2243272 та 39 502 (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот дві) грн. 08 коп. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.04.2015р.

Суддя Трофименко Т.Ю.