ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Справа № 911/378/15

За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг"

про стягнення 932 986,76грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Шпортило Я.І. (довіреність №01-22/6-104 від 17.01.2015);

від відповідача - не з'явились

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП "МА "Бориспіль") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" (далі - ТОВ "Аеропорт Паркінг") про стягнення 932 986,76грн у т.ч.:

- 690 869,52грн - основна заборгованість;

- 75 771,34грн - пеня за шість місяців за період з 16.04.2014;

- 13 283,94грн - проценти за період з 16.04.2014 по 13.01.2015;

- 104 701,10грн - втрати від інфляції за період з 16.04.2014 по 13.01.2015;

- 48 360,86грн - штраф.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобов'язання за договором №02.1.1-14/23.30-85 від 10.12.2010 про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів в частині оплати наданого права у встановлений договором строк (а.с.2-5).

Відповідач у справі - ТОВ "Аеропорт Паркінг" письмового відзиву по суті заявлених вимог не надав.

У судових засіданнях 24.03.2015 по 07.04.2014, 07.04.2015 до 20.04.2015 оголошувалась перерва.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав; представник відповідача пояснив, що заборгованість виникла з вини попереднього керівництва товариства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10.12.2010 між ДП "МА "Бориспіль" (далі - сторона 1) та ТОВ "ТМД Сервіс" (далі - сторона 2) укладено договір № 02.1.1-14/23.30-85 про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів (а.с.11-13, далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, з метою задоволення потреб в обслуговуванні зростаючого пасажиропотоку та належного обслуговування пасажирів Міжнародного аеропорту "Бориспіль" в порядку і на умовах, визначених вказаним договором, сторона 1 надає стороні 2 за плату право догляду за інфраструктурою аеропорту (додаток №1 до договору - план-схема, що є невід'ємною частиною договору) в частині організації забезпечення паркування та справляння паркувального збору та залучає сторону 2 провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на території аеропорту.

Згідно п. 3.1 договору щомісячно, не пізніше 5 числа місяця, що слідує за звітним, сторона 1 готує та передає на підписання стороні 2 акт приймання-передачі послуг за даним договором; акти підписуються керівниками сторін або призначеними ними повноважними особами, а у разі підписання актів не керівниками, сторони надають одна одній належним чином оформлені повноваження на осіб, що підписують акти. При цьому, відповідним пунктом договору визначено, що якщо протягом 5-ти днів з дня одержання стороною 2 акт не буде повернено стороні 1, він вважається підписаний сторонами.

За право, визначено предметом вказаного договору, сторона 2 щомісячно не пізніше 15 числа місяця, що слідує за звітним, сплачує на користь сторони 1 плату у розмірі 360 000,00грн (в т.ч. ПДВ) (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, вказаний договір набуває чинності з 01.01.2011 та діє до 01.01.2014 та може бути продовжений на встановлений строк з підписанням відповідної додаткової угоди (п. 4.3 договору).

Додатковими угодами №1 від 12.03.2011, №2 від 01.09.2011, №3 від 15.02.2012 до відповідного договору, сторонами - ДП "МА "Бориспіль" та ТОВ "ТМД Сервіс" змінювалась кількість зон платного паркування, з відповідним внесенням змін до план-схеми (а.с.16-20).

Відповідно до додаткової угоди №5 від 24.02.2014 (а.с.22) сторонами договору внесено зміни до п. 3.2 договору, в силу яких:

- до 20.12.2013 року розмір плати за договором за місяць складає 360 000,00грн, у т.ч. ПДВ, а сплата за грудень 2013 року розраховується як сума, пропорційна 19 календарним дням від загальної місячної сплати;

- починаючи з 20.12.2013 розмір плати за договором складає 0,99грн за кожного пасажира, без ПДВ, відповідно до даних аеропорту, а ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України;

- базою для нарахування винагороди є кількість пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що обслуговані у ДП "МА "Бориспіль";

- сторона 1 кожного 5 числа місяця, що слідує за звітним, виставляє стороні 2 рахунок на підставі інформації сторони 1 про кількість обслугованих в ДП "МА "Бориспіль" пасажирів на приліт та виліт за звітний місяць, крім трансферних пасажирів (далі - інформація), яка є підставою для виставлення рахунків стороні 2;

- представник сторони 2 до 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії сторони 1 рахунок, акт та інформацію та до 15 числа цього ж місяця сплачує зазначену в рахунку суму на банківський рахунок сторони 1; сторони домовились, що датою отримання рахунку та акту буде вважатися кожне 10 число місяця, незалежно від дати їх фактичного отримання стороною 2.

Також, сторонами додатковою угодою №5 від 24.02.2014 погоджено, що, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, положення вказаної додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до її укладення, а саме з 20.12.2013.

Відповідно до додаткової угоди №6 від 24.02.2014 сторонами договору змінено, зокрема, п. 4.1 договору, а саме дія договору продовжена до 31.12.2024 (а.с.23).

Крім того, 28.02.2014 між ДП "МА "Бориспіль" (сторона 1), ТОВ "ТМД Сервіс" (сторона 2) та ТОВ "Аеропорт Паркінг" (сторона 3) укладено додаткову угоду №7 (а.с.24), за умовами якої ТОВ «ТМД Сервіс» передало, а ТОВ «Аеропорт Паркінг» прийняло на себе права та обов'язки сторони 2 у договорі №02.1.1-14/23.30-85 від 10.12.2010 про надання права догляду аеропорту та організацію забезпечення паркування транспортних засобів.

При цьому, відповідно до п. 2 вказаної додаткової угоди, права та обов'язки сторони 2 за договором, що вказаний у п.1 вказаної додаткової угоди, сторона 3 - відповідач у справі набуває з 01.03.2014.

Додатковою угодою №8 від 28.02.2014 сторонами договору замінено сторону 2 у договорі та додаткових угодах до нього на ТОВ "Аеропорт Паркінг", а також змінено реквізити сторін (а.с.25).

Згідно додаткової угоди №9 від 03.07.2014 (а.с.26), враховуючи, що у певний період часу організацію послуг з паркування на території аеропорту забезпечувався ДП "МА "Бориспіль", а ТОВ "Аеропорт Паркінг" фактично не здійснювала організацію забезпечення паркування та не надавала послуги з паркування на території аеропорту, сторони домовились, що сторона 2 - відповідач у справі звільняється від будь-яких оплат за договором на користь сторони 1 - позивача у справі, а саме:

- за період з 22.04.2014 по 02.07.2014 (включно) на тимчасовій автопарковці №1 (привокзальна площа терміналу В) та на тимчасовій автопарковці №2 (між привокзальною площею терміналу В та будівлею профілакторію);

- за період з 14.04.2014 по 30.06.2014 (включно) на тимчасовій автопарковці D2 та на тимчасовій автопарковці D3.

Згідно п. 2 вказаної додаткової угоди, базою для нарахування винагороди є кількість пасажирів (на приліт та виліт, за виключенням трансферних пасажирів), що обслуговані у ДП "МА "Бориспіль".

Беручи до уваги, що сторона 2 надавала послуги з паркування на автопарковках не повний календарний місяць, з перервою, сторони у справі домовились здійснити взаєморозрахунки за вказаний у п. 1 період часу надання послуг.

Таким чином, укладений сторонами договір, з урахуванням змін, внесених додатковими угодами, є підставою для виникнення у сторін у справі господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Як встановлено судом, на виконання умов вказаного договору, позивачем надано відповідачу послуги на суму 690 869,52грн, що підтверджується актами виконаних робіт від 31.03.2014 на суму 469 671,05грн, від 28.07.2014 на суму 54 267,84грн, від 28.07.2014 на суму 166 930,63грн (а.с.28, 30, 32).

Вказані акти підписані лише позивачем у справі, однак, як вже вказувалось, відповідно до додаткової угоди №5 від 24.02.2014, сторони домовились, що датою отримання рахунку та акту буде вважатись кожне 10 число місяця, незалежно від дати їх фактичного отримання відповідачем (п.3.2 у зміненій редакції), а акт є вважається підписаним, якщо він не повернутий позивачу протягом 5 днів (п.3.1 договру). Факт отримання таких послуг, їх обсяг та ціну відповідач під час розгляду даної справи по суті не оспорив шляхом надання доказів; обсяг наданих послуг підтверджений позивачем шляхом надання звітів про роботу авіаційного транспорту, основні показники роботи авіаційного підприємства, про кількість міжнародних трансферних пасажирів на авіарейсах авіакомпаній, звітами-роздруківками Автоматизовної системи управління польотами (а.с.73-122, 124-201).

Щодо оплати відповідних послуг, доказів оплати яких під час розгляду даної справи не надано, позивачем виставлено відповідачу рахунки, а саме:

- №715/891 від 31.03.2014 за надані права у березні 2014 року на суму 469671,05грн;

- №715/936 від 28.07.2014 за надані права у квітні 2014 року (термінал В) на суму 54 267,84грн;

- № 715/938 від 28.07.2014 за надані права у квітні 2014 року (термінал D) на суму 166 930,63грн (а.с.27, 29, 31).

Так, як встановлено судом, акти виконаних робіт від 28.07.2014 на суму 54 267,84грн, від 28.07.2014 на суму 166 930,63грн та рахунки №715/936 від 28.07.2014, № 715/938 від 28.07.2014 отримано бухгалтером відповідача 13.08.2014, що підтверджується реєстром документів (а.с.33), а акт виконаних робіт від 31.03.2014 на суму 469 671,05грн та рахунок №715/891 від 31.03.2014 за послуги у березні 2014 року отримано бухгалтером відповідача 09.09.2014, що підтверджується реєстром виданих/отриманих оригіналів документів (а.с.35).

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов'язку щодо оплати наданого права догляду у березні та квітні 2014 року, а також застосування до відповідача відповідальності за порушення відповідного обов'язку, яка встановлена договором та чинним законодавством.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у договорі (з врахуванням додаткової угоди №5 від 24.02.2014) встановлено строк виконання зобов'язання з оплати - до 15 числа місяця, який слідує за звітним.

Отже, останнім днем виконання зобов'язання з оплати, відповідно п. 3.2 договору, з урахуванням змін, є :

- у березні 2014 року - 15.04.2014,

- у липні 2014 року - 15.08.2014.

Проте, відповідачем доказів оплати наданого у березні та липні 2014 року права суду не надано.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язань з оплати послуг у сумі 690 869,52грн, у зв'язку з чим заявлені у відповідній частині вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 13 283,94грн процентів та 104 700,10грн втрат від інфляції за період з 16.04.2014 по 13.01.2015.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Загальний розмір процентів, нарахованих позивачем, становить 13 283,94грн, а саме:

-за березень 2014 року за період з 16.04.2014 по 13.01.2015 на борг у розмірі 469 671,05грн - 10 538,65грн;

- за липень 2014 року за період з 16.08.2014 по 13.01.2015 на борг у розмірі 54 267,84грн - 673,52грн;

- за липень 2014 року за період з 16.08.2014 по 13.01.2015 на борг у розмірі 166 930,63грн - 2 071,77грн.

Розмір процентів, розрахований позивачем за відповідний період є правильним та здійсненим з урахуванням строків виконання відповідних зобов'язань та розміру боргу, у зв'язку з чим заявлені у відповідній частині вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вимоги щодо стягнення з відповідача втрат від інфляції у розмірі 104 701,10грн заявлені з урахуванням тих же періодів нарахування та сум боргу, що і проценти.

Однак, за розрахунком суду, розмір втрат від інфляції складає 104 700,13грн, а саме:

- за березень 2014 року за період з 16.04.2014 по 13.01.2015 на борг у розмірі 469 671,05грн - 81 253,09грн;

- за липень 2014 року за період з 16.08.2014 по 13.01.2015 на борг у розмірі 54 267,84грн - 5 752,39грн;

- за липень 2014 року за період з 16.08.2014 по 13.01.2015 на борг у розмірі 166 930,63грн - 104 700,13грн.

За таких обставин, вимоги про стягнення втрат від інфляції підлягають задоволенню в частині стягнення 104 700,13грн.; у задоволенні вимог про стягнення 0,97грн втрат від інфляції суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 75 771,34грн за шість місяців з 16.04.2014 та 48 360,86грн штрафу.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 цієї норми, сплата неустойки.

Відповідно до п. 5.2 договору, у разі порушення строків оплати, сторона 2 сплачує на користь сторони 1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня за кожен день прострочення, а за порушення строків сплати понад 30 календарних днів, додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми, що визначена п. 3.2 договору.

Розмір пені, визначений договором, не перевищує максимального розміру пені, встановленого Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»; пеня обрахована позивачем з урахуванням вимог ч.6 ст.232 ГК України - за шість місяців.

Так, позивачем заявлено пеню:

- за березень 2014 року за шість місяців з 16.04.2014 на борг у розмірі 469 671,05грн - 51 766,76грн;

- за липень 2014 року за шість місяців з 16.08.2014 на борг у розмірі 54 267,84грн - 5 889,18грн;

- за липень 2014 року за шість місяців з 16.08.2014 на борг у розмірі 166 930,63грн - 18 155,40грн.

Загальний розмір пені, який заявлений до стягнення позивачем розрахований правильно, у зв'язку з чим заявлені вимоги про стягнення 75 771,34грн пені підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем за порушення строків сплати понад 30 календарних днів нараховано штраф у розмірі 7%, а саме:

- за березень 2014 року на борг у розмірі 469 671,05грн - 32 876,97грн;

- за липень 2014 року на борг у розмірі 54 267,84грн - 3 798,75грн;

- за липень 2014 року на борг у розмірі 166 930,63грн - 11 685,14грн.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок штрафу є арифметично вірним, а відповідальність у вигляді штрафу у відповідному розмірі визначена за згодою сторін, вимоги про стягнення штрафу у сумі 48 360,86грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача з урахуванням відмови в частині вимог про стягнення втрат від інфляції, а саме у розмірі 18 659,70грн.

Також, в силу ст.49 ГПК України з ТОВ «Аеропорт Паркінг» в доход державного бюджету підлягає стягненню 0,02грн судового збору, яка недоплачена позивачем з позовної заяви внаслідок допущеної арифметичної помилки у ціні позову.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеропорт Паркінг" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 690 869,52грн основного боргу, 75 771,34грн пені, 13 283,94грн процентів, 104 700,13грн втрат від інфляції, 48 360,86грн штрафу, а також 18 659,70грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 0,97грн втрат від інфляції відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеропорт Паркінг» в доход державного бюджету 0,02грн судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.04.2015

Суддя А.Р. Ейвазова