ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа № 6/312-5

Львівський апеляційний господарський суд, в складі суддів:

головуючого-судді Бойко С.М.

суддів: Бонк Т. Б.

Якімець Г.Г.

при секретарі судових засідань Фіна Н.

за участю представників сторін:

від позивача - з'явилися;

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача- з'явилися;

від співвідповідача -виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради - не з'явився,

від відповідача - з'явилися;

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Центральної спілки споживчих товариств України(Укоопспілка) - з'явилися;

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-СП «Івано-Франківський центральний ринок»- не з'явилися;

від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - регіонального відділення Фонду державного майна України - не з'явилися,

розглянув апеляційну скаргу (відповідача за первісним позовом) Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2015 р., у справі за № 6/312-5, суддя Неверовська Л. М.

за позовом: Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004;

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий сервіс", вул. Дністровська, 5, м. Івано-Франківськ, 76018;

до відповідача: Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств, вул. Грушевського, 11, м. Івано-Франківськ, 76004;

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: спільного підприємства "Івано-Франківський центральний ринок", вул. Дністровська, 5, м. Івано-Франківськ, 76018;

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Центральної спілки споживчих товариств України (Укоопспілка), вул. Хрещатик, 7/11, м. Київ, 01001;

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, вул. Василіянок, 48, м. Івано- Франківськ, 76019;

про визнання права власності на майновий об'єкт;

за зустрічним позовом: Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств, вул. Грушевського, 11, м. Івано-Франківськ, 76004;

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом: Центральної спілки споживчих товариств України (Укоопспілка), вул. Хрещатик, 7/11, м. Київ, 01001;

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом: Спільного підприємства "Івано-Франківський центральний ринок", вул. Дністровська, 5, м. Івано-Франківськ, 76018;

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ, 76019;

до відповідача: Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004;

до співвідповідача за зустрічним позовом: виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004;

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий сервіс", вул. Дністровська, 5, м. Івано-Франківськ, 76018;

про визнання права власності на майновий об'єкт та визнання недійсним рішення виконкому Івано-Франківської міськради "Про оформлення права власності" від 23.07.02 № 268,

В С Т А Н О В И В:

постановою Вищого господарського суду від 11 листопада 2014 року скасовано рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2014 р., постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2014 р. в справі за № 6/312-5 та направлено на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

У відповідності до вимог ст.111-12 ГПК України за вказівками, що містяться в постанові касаційної інстанції, які є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи необхідно дослідити зміну форми державної власності на комунальну. Одночасно обговорити питання про притягнення до участі в справі відповідний орган Фонду державного майна України, на який покладено функції щодо управління майном, що є у загальнодержавній власності.

При новому розгляді справи рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2015 р. в справі за № 6/312-5 первісний позов Івано-Франківської міської ради до відповідача Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств про визнання права власності на майновий об'єкт - задоволено.

Визнано право власності на майновий об'єкт- критий ринок по вул. Будьонного(тепер Дністровській) за номером 5 в м. Івано-Франківську за територіальною громадою м. Івано-Франківська.

В задоволенні зустрічного позову Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств до відповідача Івано-Франківської міської ради в частині визнання права власності на майновий об'єкт - критий ринок по вул. Будьонного (тепер Дністровській) за номером 5 м. Івано-Франківську - відмовлено.

Припинено провадження в справі в частині визнання недійсним рішення виконкому Івано-Франківської міськради "Про оформлення права власності" від 23.07.2002 р. № 268 -на підставі п.1 ст.80 ГПК України.

Рішення суду першої інстанції про визнання права власності на майновий об'єкт за територіальною громадою м. Івано-Франківська вмотивовано тим, що з наявних доказів по справі та вимог норм законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин майно до відповідача перейшло у відання (з балансу на баланс), а тому в останнього не виникло права власності на це майно. За джерелами фінансування не вбачається, що спірне майно споруджувалося на кошти облспоживспілки. Факт виведення обласної дирекції колгоспних ринків з управління торгівлі облвиконкому і прийняття її в підпорядкування обласної спілки споживчих товариств, не означало набуття власності на спірний майновий об'єкт відповідачем. Аналогічно і не доведено порушення будь-якого речового права Укоопспілки на спірне майно.

Судом першої інстанції взято до уваги письмові пояснення регіонального відділення Фонду державного майна України та наявні докази по справі щодо відсутності доказів належності спірного майна до державної форми власності чи спору щодо нього з боку уповноваженого органу на управління ним.

Рішення суду першої інстанції мотивовано також постановою КМ України від 05.11.1991 року за №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць» та рішенням Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів від 24.08.1992 р. «Про майно області», якими встановлювався порядок розмежування загальнодержавного майна і власністю адміністративно- територіальних одиниць.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов - задоволити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що дане рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що фактично відбулося приєднання обласної дирекції колгоспних ринків з підпорядкованими їй ринками, об'ємами незавершеного будівництва та іншими структурними підрозділами до відання облспоживспілки, а отже відбулась зміна форми власності з державної на власність споживчої кооперації.

Судом не враховано, що зустрічна вимога про належність спірного майна на праві власності Івано-Франківській облспоживспілці обґрунтована постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР за №256 від 26.02.87 року «Про заходи щодо поліпшення роботи колгоспних ринків» та згідно чинних на той час норм права, а саме ст.91 ЦК УРСР, Положенням про порядок передачі підприємств, об'єднань, організацій, установ, будинків і споруд», затверджено постановою РМ СРСР від 16.10.79 р.№940 та відповідною постановою РМ УРСР від 28.04.80 р. за №285 ці нормативні акти встановлювали оплатний порядок передачі майна при зміні форми власності, проте безоплатно могло передаватися майно кооперативним та іншим громадським організаціям у разі неможливості передати їх у встановленому порядку. Так як, Положення про порядок передачі підприємств, об'єднань, організацій, установ, будинків і споруд», затвердженого постановою РМ СРСР від 16.10.79 р.№940 містить в собі посилання на безоплатну передачу майна(колгоспних ринків) у відання системи споживчої кооперації, то таку передачу слід розуміти як виняткову при відсутності можливості передати в інший спосіб.

Окрім того, судом не враховано, що замовником будівництва спірного об'єкту виступила дирекція Івано-Франківського колгоспного ринку, фінансування здійснювалося за рахунок державних капіталовкладень.

У встановленому на законодавчому рівні відбулася передача у відання облспоживспілки обласної дирекції колгоспних ринків (рішення виконкому Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів» від 05.05.87 р.) з підпорядкованими їй ринками та іншими структурними підрозділами. Передачу проведено безоплатно. Передбачалося одночасно і передбачити в планах необхідні підрядні роботи для будівництва та реконструкції в обсягах використання коштів споживчої кооперації, що спрямовуються для цих цілей.

Як вказує апелянт, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що після завершення будівництва критого ринку між замовником «Облпотребсоюзом» та СМУ «Машстрой» оформлено акт звірки незавершеного будівництва по вул. Будьонного станом на 01.02.1989 року, згідно якого загальна фактична вартість виконаних робіт - 747 004 руб, перераховано Облпотребсоюзом станом на 01.02.1989 рік 536 705 руб., заборгованість складає 206 299 руб. А вже після введення критого ринку в експлуатацію між замовником «Облпотребсоюзом» та СМУ «Машстрой» оформлено акт звірки уже завершеного будівництва згідно якого загальна фактична вартість виконаних робіт - 1041 356 руб, перераховано «Облпотребсоюзом» станом на 01.07.1989 рік 1024 579 руб., заборгованість відсутня. Апелянт наголошує, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що фінансування проводилось саме міськвиконкомом, оскільки, як стверджує апелянт, фінансування здійснювалось «Облпотребсоюзом» майже на 100%.

Апелянт зазначає, що спірне майно було в державній власності та належало Управлінню торгівлі Облвиконкому до передачі його у відання «Облпотребсоюзу», в свою чергу Івано-Франківська міська рада жодним документом не довела отримання майна від Управління торгівлі Облвиконкому.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить в задоволенні апеляційної скарги на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2015 р. - відмовити, з наступних підстав: передача в відання Івано-Франківського колгоспного ринку облспоживспілки передбачала володіння і користування, проте не розпорядження майном. Також Івано-Франківська міська рада вказує, що віднесення спірного критого ринок до власності територіальної громади м. Івано-Франківська відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 05.11.91 р. № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць». Зокрема, рішенням Івано-Франківської обласної ради народних депутатів від 24.08.92 р «Про майно області», відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про власність», спірний критий ринок до майна області не віднесено, а відтак зазначене майно є власністю територіальної громади міста Івано-Франківська.

Колгоспні ринки не були віднесені до об'єктів комунальної власності, однак спірне майно не мало статусу колгоспного ринку, а перебувало в державній власності.

При цьому, чинне законодавство визначає, що ринковий комплекс - об'єкт ринкової торгівлі цілорічного використання і сезонного використання з приміщеннями підприємств торгово-побутового призначення - роздрібної та потової торгівлі , побутового обслуговування, готелів, закладів ресторанного господарства. Відтак, в спірному випадку ринок мав статус об'єкта торгівлі.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.91 р. № 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць» до об'єктів комунальної власності віднесено все майно у сфері торгівлі, крім універмагів, згідно з додатком, які збудовані за рахунок централізованих комунальних вкладень і призначені для міжрегіонального обслуговування населення.

Отже, Івано-Франківська міська рада вважає, що прийняття облвиконкомом рішення про затвердження переліку державного майна про віднесення до комунальної власності області майна згідно додатку, здійснене з дотриманням порядку віднесення майна критого ринку до власності територіальної громади міста Івано-Франківськ.

У судовому засіданні апелянт підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зустрічний позов - задоволити.

Аналогічні пояснення суду надав представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом - Центральної спілки споживчих товариств України (Укоопспілка), зазначивши, що право власності облспоживспілка набуває окремо від центрального органу; речове право на спільну власність може виникати на підставі цивільно-правових угод між ними, а не в силу статутних зобов'язань.

В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти апеляційної скарги відповідача за первісним позовом, додавши, що у встановленом законом порядку було прийнято рішення про оформлення права власності на спірний об'єкт за територіальною громадою. Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 04.05.2006 року відмовлено в позові відповідача за первісним позовом про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23.07.2002 року за номером 268 «Про оформлення права власності за територіальною громадою м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міськради на будівлю критого ринку по вул. Дністровській,5, яке згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2006 року залишене без змін, відповідно залишені без змін і ці судові рішення касаційною інстанцією від 21.02.2008 року. На час розгляду цього спору рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міськради про оформлення права власності за Івано-Франківською міською радою є чинним.

Представник третьої особи на стороні позивача за первісним позовом -товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий сервіс" підтримало позицію позивача за первісним позовом.

Представники третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: СП «Івано-Франківський центральний ринок», регіональне відділення Фонду державного майна України та представник співвідповідача -виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та витягом з реєстру списку згрупованих рекомендованих поштових відправлень, а тому їх неявку суд розцінює як без поважних причин і вважає розглянути спір за наявних в справі доказів про права і обов'язки сторін.

Розглянувши наявні в справі докази, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві, заслухавши пояснення представників учасників процесу, що з'явилися, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судами встановлено, що предметом спору є вимога Івано-Франківської міської ради до Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств про визнання права власності на майновий об'єкт - критий ринок по вул. Будьонного (тепер Дністровській) номер 5 в м. Івано-Франківську.

Первісний та зустрічний позов заявлені в 2002 році і ці правовідносини регулюються тоді діючим Цивільним Кодексом УРСР,1963 року, Законом України «Про власність» та іншими нормативними актами діючими на час виникнення спірних правовідносин.

Предметом зустрічного позову є вимога Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на цей ж майновий об'єкт та визнання недійсним рішення виконкому Івано-Франківської міськради "Про оформлення права власності" від 23.07.02 за № 268.

Судами встановлено, що 10.02.1976 р. - головним архітектором м. Івано-Франківська затверджено архітектурно-планувальне завдання на індивідуальне проектування критого колгоспного ринку на 580 торговельних місць по вул. Будьонного (а.с.19, 20, т. 2). Даним архітектурно-планувальним завданням визначено підставу проектування, замовника, проектний інститут, стадії проектування, генпідрядника, строки і чергу будівництва, інші умови визначені проектом. Зокрема, замовником проекту виступає Дирекція колгоспного ринку.

26.02.1987 р. - з метою поліпшення роботи колгоспних ринків, постановою ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР № 256 "Про заходи по поліпшенню роботи ринків" було визнано за доцільне передати безоплатно у встановленому порядку колгоспні ринки з відання Мінторгу УСРС у відання споживчої кооперації.

20.04.1987 р. - з метою виконання постанови ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР № 256 "Про заходи по поліпшенню роботи ринків" від 26.02.1987 р. було прийнято постанову правління Укоопспілки № 126 «Про заходи по покращенню роботи колгоспних ринків» (а. с. 21, т.2). за змістом п.2 постанови Міністерству торгівлі УРСР необхідно було передати в установленому порядку, протягом ІІ кварталу колгоспні ринки у відання організацій споживчих кооперацій, безкоштовно.

Аналіз чинного у 1987 році законодавства (Цивільного кодексу Української РСР, постанови Ради Міністрів Української РСР "Про порядок передачі підприємств, об'єднань, організацій, установ, будинків і споруд" від 28 квітня 1980 року N 285, прийнятої на виконання постанови Ради Міністрів СРСР від 16 жовтня 1979 року № 940, якою було затверджено однойменне положення) свідчить про те, що держава та її повноважні органи мали право передавати державне майно у власність недержавним (кооперативним і громадським) організаціям як за плату, так і безоплатно. Порядок передачі підприємств, об'єднань, організацій, установ, будинків і споруд при зміні форми власності визначався однойменною постановою Ради Міністрів УРСР, якою встановлювався оплатний порядок передачі майна і як виняток в разі неможливості такої передачі(оплатної) могла бути здійснена безоплатна передача кооперативним та громадським організаціям(п.9 зазначеної постанови). Згідно із пунктом 8 цієї ж постанови передачу від держави вказаних об'єктів до кооперативних організацій передбачалося проводити за плату.

Передача державного майна організаціям споживчої кооперації мала здійснюватися на той час на підставі та в порядку, визначеному чинним законодавством. У зв'язку з передачею колгоспних ринків споживчій кооперації, відповідно до вищезазначених постанов, у центральному апараті Міністерства торгівлі Української РСР було ліквідовано Управління колгоспними ринками і плодоовочевої торгівлі, зменшено граничні асигнування на його утримання. Також були вилучені функції управління колгоспними ринками із положень про управління торгівлі виконавчих комітетів відповідних місцевих рад (пункт 2 Постанови Ради Міністрів УРСР від 3 травня 1988 року № 119).

05.05.1987 р. - рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів № 95 "Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків" (а. с. 26-30, т.2) вирішено безоплатно передати Управлінню торгівлі облвиконкому в установленому порядку до 20.06.1987 р. обласну дирекцію колгоспних ринків з підпорядкованими їй ринками та іншими структурними підрозділами і показниками по праці.

На виконання Постанови(1987 р.), якою передбачалося також ліквідувати в центральному апараті Міністерства торгівлі УРСР управління колгоспними ринками і плодоовочевої торгівлі та на виконання вказаної постанови, Міністерством торгівлі України 22.04.1987 року був виданий наказ за №134, яким ліквідовано в центральному апараті Міністерства торгівлі УРСР управління колгоспними ринками і плодоовочевої торгівлі та зменшена чисельність центрального апарату і граничні асигнування на його утримання, що передані Укоопспілці для створення відповідного структурного підрозділу в її центральному апараті, що свідчило про зміну органів керівництва діяльності ринками.

На підставі вищезгаданих актів, а саме постанови ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР № 256 "Про заходи по поліпшенню роботи ринків" від 26.02.1987 р. (а. с. 21, т.2) та рішення виконавчого комітету Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів № 95 "Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків" (а. с. 26-30, Т.2) - 19.05.1987 р. управлінням торгівлі Івано-Франківського облвиконкому видано наказ за № 59 «Про передачу обласної дирекції колгоспних ринків, міських і районних ринків облспоживсоюзу» (а. с. 31, т.2), яким у пункті 1 наказано безоплатно передати до 20.06.1987 р. Івано-Франківську обласну дирекцію колгоспних ринків, міських і районних ринків і інших структурних підрозділів, які знаходяться на балансах, з плановими показниками, фондами на 1987 р., об'ємами незавершеного будівництва, лімітами держкапіталовкладень, енергії, автотранспорт і показниками по звітному балансу за період з 1 січня 1987 р. по 1 травня 1987 р. Івано-Франківському облспоживсоюзу.

Також, як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до наказу за № 59 «Про передачу обласної дирекції колгоспних ринків, міських і районних ринків облспоживсоюзу», розпорядження Івано-Франківського обласного управління торгівлі та правління облспоживспілки № 65/306 від 21 травня 1987 р. (а. с. 32, Т.2), передача здійснювалась актами-приймання передачі. Окрім того, з вище перелічених постанов урядів чи наказів не вбачається вказівки про передачу споживчій кооперації у власність колгоспних ринків.

Підтвердженням передачі лише обласної дирекції колгоспних ринків є оформлені між обласним управлінням торгівлі виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради та Івано-Франківською облспоживспілкою наступні акти (а. с. 40-45 Т. 2):

· акт приймання-передачі обласного об'єднання дирекції колгоспних ринків від 14.07.1987 р.

· акт приймання-передачі Івано-Франківського колгоспного ринку від 01.06.1987 р.

Зокрема, акт приймання-передачі обласного об'єднання дирекції колгоспних ринків від 14.07.1987 р. передбачав передання керівництва, що фактично являє собою зміну органів керівництва ринку, тобто до облспоживспілки повинна була надійти у визначеному порядку об'єднана дирекція ринків із структурними підрозділами саме у підпорядкування (під керівництво).

Щодо акту приймання-передачі Івано-Франківського колгоспного ринку від 01.06.1987 р., то згідно з ним у відання переходило безпосередньо майно, а саме незавершене будівництво Івано-Франківського колгоспного ринку.

Той факт, що на момент передачі Івано-Франківський колгоспний ринок являв собою незавершений об'єкт будівництва, свідчить баланс обласної дирекції колгоспних ринків станом на 01.06.1987 р. (а. с. 33, Т. 2) згідно з яким відбувалась передача і в якому відображено стадія будівництва та грошовий еквівалент вартості недобудованого об'єкту. Даний факт сторонами не заперечується.

Отже, на момент передачі дирекції ринків майновий комплекс критого ринку як об'єкт права власності не існував.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту державної приймальної комісії про приймання в експлуатацію закінченого будівельного об'єкта від 11.05.88 (т. 2, а.с. 47-52), затвердженого рішенням міськвиконкому від 30.03.89 № 78 (т. 2, а.с. 55) "Про затвердження актів державної комісії по прийманню в експлуатацію об'єктів житла", управлінням капітального будівництва міськвиконкому (УКБ МВК), як замовником - ринок вводився в експлуатацію. Цим же управлінням здійснювалася передача об'єкта, як цілісного майнового об'єкту на баланс облспоживспілки. Даних, які б свідчили про передавання у власність судом не встановлено та відповідачем не надано доказів.

Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату та не визначає підстав знаходження майна у власності(володінні) підприємства. З цих підстав, посилання скаржника на авізо №52 від 24.04.1989 (т.2.,а.с.56) як факт передачі у власність є помилковим, оскільки виступає в якості письмового повідомлення про передачу саме на баланс. Аналогічно оформлення іншого авізо №125 від 04.12.1989 р. на суму додаткових робіт.

Твердження апелянта, що передачу в відання безоплатно слід розцінювати як передання у власність є довільним трактуванням тоді діючого законодавства, а тому не може бути доказом набуття власності відповідачем. Передача у відання споживчій кооперації, яке згідно з ст. 86 ЦК УРСР 1963 року передбачає право останньої лише на володіння та користування цим державним майном, а не розпорядження.

Конституція (Основний Закон) Української РСР 1978 року за політико-економічною природою та соціальною спрямованістю власність на засоби виробництва за суб'єктами права власності поділяла на державну (загальнонародну), власність колгоспів та інших кооперативних організацій, їх об'єднань, а також майно профспілкових та інших громадських організацій (статті 10, 11, частина перша статті 12, статті 14, 15). При цьому кооперативні організації були суб'єктами права власності на засоби виробництва та інше майно і мали право на власність, відокремлену від державної.

Згідно чинного на той час законодавства (ст.91 Цивільного Кодексу Української РСР, п .п. "є" п.5, п.п.6, 9 постанови Ради Міністрів Української РСР № 285 від 28 квітня 1980 року "Про порядок передачі підприємств об'єднань, організацій, установ, будинків та споруд ", прийнятої на виконання постанови Ради Міністрів СРСР від 16 жовтня 1979 року) держава та її повноважні органи мали право передавати державне майно у власність недержавним (кооперативним) і громадським організаціям та якою встановлювався оплатний порядок передачі майна і як виняток в разі неможливості такої передачі(оплатної) могла бути здійснена безоплатна передача кооперативним та громадським організаціям.

Враховуючи зазначене положення постанови Ради Міністрів Української РСР № 285 від 28 квітня 1980 року, така передача будівель була підставою для зміни форми власності на будівлю з державної на кооперативну, що також відповідало положенням ст. 91 Цивільного кодексу УРСР, яка визначала право держави розпоряджатися майном, визначати його юридичну долю, у тому числі передачу права власності на нього.

Проте, як встановлено вище у відповідних актах вказівки про передачу в власність спірного майна не було.

Згідно з положеннями ст. 86 ЦК УРСР правомочності щодо володіння, користування і розпорядження майном належать саме власнику такого майна.

Зазначені правомочності розкриваються через право власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

За таких обставин, твердження відповідача, щодо наявності у облспоживспілки права власності на критий ринок є помилковим та такими, що не ґрунтуються на встановлених по справі обставинах.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2004 від 11.11.04 у справі за конституційним зверненням Укоопспілки надано офіційне тлумачення положень п. 1 ст. 9, п.1 ст. 10 ЗУ "Про споживчу кооперацію", ч. 4 ст. 37 ЗУ "Про кооперацію" (справа про захист права власності організацій споживчої кооперації) Конституційний Суд України зробив висновок про таке: "безоплатна передача колгоспних ринків організаціям споживчої кооперації не суперечила чинному на той час законодавству" внаслідок цього ці ринки як цілісні майнові об'єкти перейшли у володіння і користування організацій споживчої кооперації, які відповідно до положень Закону України "Про власність"(1991 р.) набули права власності на передане їм майно на підставі правовстановлюючих документів. Передача колгоспних ринків із залишенням їх у державній власності не породжувала б обов'язку кооператорів самостійно та за рахунок своїх коштів безвідплатно відновлювати, реконструювати, оснащувати, розвивати колгоспні ринки, оскільки це призводило б до порушення конституційного принципу, згідно з яким державне керівництво економікою здійснювалося з активним використанням господарського розрахунку, прибутку, собівартості, інших економічних підойм і стимулів".

Проте, також, слід зазначити, що у рішенні Конституційного Суду України №16-рп/2004 поняття "колгоспні ринки" тлумачиться як "майновий об"єкт, разом з організаційною та функціональною структурами їх управління", "ринки як цілісні майнові об'єкти" або "майнові ринкові комплекси споживчої кооперації", у вказаному рішенні не міститься понять "незавершені будівництвом приміщення ринків" і за змістом рішення КСУ безоплатна передача колгоспних ринків і організацій могла мати місце тільки як передача у власність на підставі правовстановлювальних документів як цілісних майнових об'єктів відповідно до положень Закону України "Про власність", а не незавершеного будівництва приміщення критого ринку.

Також Конституційний Суд України наголосив на тому, що захист права власності організацій споживчої кооперації, вирішення питання про правомірність дій органу державної адміністрації та виконкому міської ради щодо вилучення ринків має здійснюватися через суди загальної юрисдикції, оскільки це не належить до повноважень Конституційного Суду України у відповідності до статті 14 Закону України "Про Конституційний Суд України".

Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд, враховуючи той факт, що на момент передачі Івано-Франківський колгоспний ринок являв собою об'єкт незавершеного будівництва та не був введений в експлуатацію, а також той факт, що до вказаної передачі незавершене будівництво критого ринку перебувало безпосередньо на балансі управління капітального будівництва Івано-Франківського міськвиконкому, відповідно до акту державної приймальної комісії про приймання в експлуатацію закінченого будівельного об'єкта від 11.05.88 (а.с. 47-52, Т. 2), затвердженого рішенням міськвиконкому від 30.03.89 № 78 (т. 2, а.с. 55) "Про затвердження актів державної комісії по прийманню в експлуатацію об'єктів житла", а також, беручи до уваги правову природу актів приймання-передачі від 14.06.1987 р. та від 01.06.1987 р.(за якими не здійснювалося передачі у власність відповідачеві за первісним позовом), прийшов до висновку, що твердження облспоживспілки про перебування будівлі критого ринку по вул. Дністровській, 5, м. Івано-Франківськ у власності Івано-Франківської облспоживспілки є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підкріплюються належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Відповідач по справі був експлуатуючою організацією, оскільки як встановлено при передачі у «відання» зміни форми власності не відбулося. Змінено органи керівництва діяльністю ринка та передача майна ринку в відання, що не є тотожним до поняття власності на це майно.

Як вбачається з матеріалів справи (т.4, а.с. 129-190), в підтвердження того що УКБ виконувало функцій замовника будівництва критого ринку є рішення виконавчого комітету обласної ради №12 від 13.01.76. Зокрема, останнім створено з 16.01.76 відділ капітального будівництва Івано-Франківського міськвиконкому, як єдиний генеральний замовник по будівництву об'єктів соціально-побутового та комунального призначення в м. Івано-Франківську. Рішенням №107 від 03.04.79 з метою підвищення організаторської роботи Івано-Франківського міськвиконкому по ефективному використанню капіталовкладень, виконанню плану будівництва і введення в дію об'єктів соцкультпобуту і житла в 1979 році і п'ятирічки в цілому виконком обласної ради народних депутатів вирішив активізувати роботу відділу капітального будівництва міськвиконкому як єдиного замовника на будівництво об'єктів житла і соцкультпобуту і завершити до 01.01.81 перехід на єдиного замовника в місті. Із змісту рішення №208 від 17.06.80 вбачається, що Івано-Франківський міськвиконком зобов'язано вжити заходів по розвитку торгової мережі, будівництву торговельних підприємство у місті. Зазначено, що план будівництва торговельних підприємств за рахунок 5-процентних відрахувань від будівництва житла за 1976-1979 роки виконано лише на 62%, не освоєно 465 тис.крб. капіталовкладень, незадовільно проводиться будівництво критого колгоспного ринку. Рішенням виконавчого комітету обласної ради №350 від 02.11.80 "Про завершення роботи в 1980 році по переведенню будівництва об"єктів соцкультпобуту, житла і комунального господарства в м.Івано-Франківську та містах і райцентрах області єдиним замовникам" встановлено - управління капітального будівництва міськвиконкому. Рішенням №34 від 18.01.83 затверджено заходи по розвитку матеріально-технічної бази колгоспних ринків області на 1983-1985 роки. Зобов"язано виконкоми міських і районних рад народних депутатів для виконання робіт по реконструкції і благоустрою колгоспних ринків залучати будівельні організації і промислові підприємства та вишукати кошти згідно з додатком. Аналогічним рішенням №110 від 05.04.86 затверджено заходи по розвитку матеріально-технічної бази колгоспних ринків області на 1986-1990 роки. У відповідних додатках до рішення (т.4, а.с.169) в 1987 році заплановано будівництво спірного критого ринку по вул.Будьонного.

Згідно п. 9 Інформаційного листа ВАСУ № 01-8/98 від 31.01.01 "Про деякі приписи законодавства, що регулює питання пов'язані із здійсненням права власності і його захистом основним критерієм визначення законності володіння майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування (централізовані або власні кошти підприємства).

З аналізу положення спільного листа Міністерства фінансів СРСР та Правління Центроспілки від 21 вересня 1987 року „Про взаємовідносини з бюджетом організацій споживчої кооперації в зв'язку з передачею їм колгоспних ринків" вбачається, що в 1988 - 1990 роках фінансування затрат на будівництво, реконструкцію та благоустрій колгоспних ринків, павільйонів та інших об'єктів, необхідних для організації торгівлі, проводилось щорічно в межах до 200 млн. крб. за рахунок відповідного зменшення суми прибуткового податку з прибутку організацій споживчої кооперації. Таким чином, апеляційний суд прийшов до висновку, що фактично фінансування будівництва, зокрема й різниця вартості завершеного будівництва ринку та вартості незавершеного будівництва, проводилось за рахунок коштів держави, шляхом застосування податкової пільги для експлуатуючої організації, а саме облспоживспілки, а тому твердження позивача за зустрічним позовом про зміну власності на основі фінансування будівництва обспоживспілкою є безпідставним.

Згідно з ст.9 Закону України «Про споживчу кооперацію» власність спілок споживчих товариств утворюється з майна, переданого їх членами, коштів, одержаних від господарської діяльності підприємств і організацій спілки, реалізації цінних паперів та іншої діяльності. Суб'єктами права власності споживчої кооперації є члени споживчого товариства, трудові колективи кооперативних підприємств і організацій, а також юридичні особи, частка яких у власності визначається відповідними статутами(п.6,ст. 9). З встановлених обставин по справі на підставі зазначеного Закону, положень Статуту споживспілки, а також пояснень представника Центральної спілки споживчих товариств України (Укоопспілка), вбачається, що не доведено будь-якого порушення її речових прав, про що правильний висновок зробив місцевий суд.

Обговорюючи питання щодо можливості порушення права державної власності в особі регіонального відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області прийняттям рішення про визнання права власності на спірний об'єкт за позивачем, судом першої інстанції на виконання вимог касаційної інстанції правомірно залучено регіональне відділення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та встановлено, що відсутні будь-які докази порушеного права.

Відповідно до ст.1 Тимчасового Положення «Про Фонд державного майна України(затв.постановою ВР України від 07.07.92 р. ) та відповідно до ст.1 Закону України «Про Фонд державного майна»(09.12.2011р.), з прийняттям якого наведене положення втратило чинність, Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, що належить до сфери його управління.

Як встановлено судами, регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, як уповноваженим органом держави, не здійснювались жодні дії щодо передачі, приватизації чи оренді приміщення критого ринку по вул. Дністровській, 5, м. Івано-Франківську. Крім того, вказаний об'єкт не передавався в управління регіонального відділення. Таким чином в регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області відсутні будь-які дані, які підтверджували б чи спростовували право власності на приміщення критого ринку по вул. Дністровській, 5, м. Івано-Франківськ.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.91 р. №311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю), до переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) слід відносити майновий комплекс виконкомів місцевих Рад народних депутатів, їх відділів і управлінь. Зокрема, рішенням Івано-Франківської обласної ради народних депутатів від 24.08.92 р «Про майно області», відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «Про власність», спірний критий ринок до майна області не віднесено.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 04.05.2006 року в справі за №А-12/204 відмовлено в позові відповідача за первісним позовом про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 23.07.2002 року за №268 «Про оформлення права власності за територіальною громадою м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міськради на будівлю критого ринку по вул. Дністровській,5, яке згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду від 15.11.2006 року залишене без змін, відповідно залишені без змін і ці судові рішення ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.02.2008 року. На час розгляду цього спору рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міськради про оформлення права власності за Івано-Франківською міською радою є чинним.

На підставі вищевикладеного в місцевого суду були всі підстави задоволити первісний позов про визнання права власності за позивачем спірного майнового об'єкту-критого ринку в м.Івано-Франківську, відповідно відмовити в задоволенні зустрічного позову про визнання права власності за Івано-Франківською обласною спілкою споживчих товариств.

Стаття 32 ГПК України визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням вищенаведеного, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про недоведеність вимог апеляційної скарги і відсутність правових підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2015 р. у справі № 6/312-5 - залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної спілки споживчих товариств - залишити без задоволення.

3. Місцевому господарському суду видати наказ в порядку ст. 116 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 24.04.2015 року

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т. Б.

Суддя Якімець Г.Г