РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

21 квітня 2015 року Справа № 9/34

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Мельник О.В. ,

судді Розізнана І.В.

за участю представників сторін:

боржника - пред-ка Федоркова В.І. (пост.дов.ВРВ № 312469 від 22.09.2010 р.)

ліквідатора - не з'явився

кредиторів - не з'явився

товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції"-

пред-ка Шевчук Т.Є. (пост.дов. № 187 від 30.03.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Марчука Олександра Петровича на ухвалу господарського суду Рівненської області від 24.02.15 р. у справі №9/34

(суддя Трускавецький В.П. )

за заявою фізичної особи - підприємця Марчука Олександра Петровича

про визнання банкрутом

в с т а н о в и в :

Відповідно до ухвали господарського суду Рівненської області від 24.02.2015 р. у справі № 9/34 задоволено заяву ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про включення до реєстру вимог кредиторів фізичної особи - підприємця Марчука О. П. вимог на суму 753779 грн. 45 коп. в межах вартості предмета іпотеки. Визнано грошові вимоги ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" до боржника на суму 753779 грн. 45 коп. та зобов'язано ліквідатора внести окремо до реєстру вимог кредиторів фізичної особи - підприємця Марчука О.П. вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" на суму 753779 грн. 45 коп. як вимоги, що забезпечені заставою майна боржника - підприємця Марчука О.П. та підлягають задоволенню у першу чергу задоволення вимог кредиторів.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, підприємець Марчук О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 24.02.2015 р. у справі № 9/34 та відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" від 09.04.2013 р. про включення до реєстру вимог кредиторів фізичної особи - підприємця Марчука О.П. вимог на суму 753779 грн. 45 коп. в межах вартості предмета іпотеки.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 24.02.2015 р. у справі № 9/34 підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник стверджує, що вимоги ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" не пов'язані із здійсненням боржником підприємницької діяльності, а носять особистий характер - забезпечення фізичною особою Марчуком О.П. кредиту знайомого фізичної особи Цьоби П.І. для ремонту особистого житла останнього, як це і зазначено в кредитному договорі.

Доводить, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не досліджено вищезазначені обставини, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про можливість задоволення вимог в процесі провадження справи про банкрутство, фактично звернувши стягнення на заставне майно з порушенням норм ч.1 ст.590 Цивільного кодексу України та ст.33 Закону України «Про іпотеку».

Вважає, що господарський суд Рівненської області всупереч нормам ч.4 ст.124 Конституції України та ст.35 Господарського процесуального кодексу України дав невірну оцінку преюдиційному рішенню Рівненського міського суду від 10.08.2011 р. у справі № 2-2448/11 про відмову в зверненні стягнення на предмет іпотеки боржника, що стало наслідком задоволення заяви ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" та повністю не відповідає вказаним обставинам справи.

Скаржник пояснює, що місцевий суд не звернув увагу на те, що товариство, фактично через два роки після затвердження ухвалою суду реєстру кредиторів, звернулось із заявою про внесення до нього змін у непередбаченому процесом порядку, пропустивши при цьому всі строки на звернення із вимогами до боржника.

Крім того, скаржник зазначає, що на даний час діє Закон України «Про введення мораторію на стягнення заборгованості за валютними кредитами за рахунок іпотеки» № 4953 від 03.06.2014 р. який також стосується Марчука О.П. і зупиняє стягнення та визнає нікчемним угоди про поступку боргу банку для ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції". Пояснив, що у судових засіданнях місцевого суду встановлено площу квартири, яка є предметом іпотеки та становить 67,1 кв.м, а інше житло у боржника відсутне.

У письмових та усних поясненнях представник скаржника стверджує, що протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», норми якого поширюються на правовідносини між сторонами, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави відповідно до ст.4 Закону України «Про заставу» та ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З огляду на викладене, скаржник вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" у судовому засіданні та відзиві зазначила, що апеляційна скарга боржника є необґрунтованою, доводи, наведені в ній, є такими, що не відповідають дійсності, а ухвала місцевого суду є законною, винесеною у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а відтак такою, що не підлягає скасуванню.

Обгрунтовуючи свою правову позицію, ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" з посиланням на ч.ч.2, 3 ст.49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначає, що заставодержатель щодо вимог про стягнення на майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням громадянином підприємницької діяльності, має право звернутись до господарського суду у межах справи про банкрутство про визнання його вимог до банкрута, які трансформуються у грошові після визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", керуючись ст.58 Конституції України та ч.7 ст.47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» пояснює, що законодавством, яке діяло на час затвердження реєстру вимог кредиторів, визнання боржника банкрутом та включення майна боржника до ліквідаційної маси не існувало законодавчого обмеження щодо включення до ліквідаційної маси боржника майна, яке не пов'язане із здійсненням ним підприємницької діяльності, а до реєстру вимог кредиторів - вимог, що виникли із зобов'язань боржника, які не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності.

Посилаючись на розділ V Закону України «Про іпотеку», ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» та розділ IV Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», пояснює, що питання звернення стягнення на майно виходить за межі заявлених ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" вимог, не було предметом розгляду в суді при винесені ухвали від 24.02.2015 р. та не вирішувалось в оскаржуваній ухвалі.

Доводить, що рішення Рівненського міського суду не могло мати преюдиціного характеру для господарського суду при вирішенні даного спору, оскільки Рівненський міський суд не вирішував по суті спір про звернення стягнення на предмет іпотеки між ПАТ «Кредобанк» та Марчуком О.П. Пояснює, що єдиною обставиною, яка була встановлена в рішенні Рівненського міського суду щодо Марчука О.П. - була обставина щодо передчасності заявленого ПАТ «Кредобанк» позову до Марчука О.П. у зв'язку з недотриманням строків, встановлених ст.35 Закону України «Про іпотеку», що і стало формальною підставою для відмови в задоволенні позову банку до майнового поручителя.

Заперечує проти доводів скаржника про пропущення ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" строку на звернення із заявою про внесення змін у реєстр вимог кредиторів і зазначає, що всупереч ч.6 ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розпорядник майна не вніс окремо до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Кредобанк» як кредитора, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, навіть попри те, що у матеріалах справи були документальні підтвердження існування вимог банку, забезпечених заставою майна боржника станом на 11.08.2010 р. Крім того, розпорядник вдруге не включив до реєстру вимог кредиторів товариство в березні 2013 року після звернення ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" з відповідною заявою, не надавши при цьому обґрунтованої відповіді.

Щодо доводів скаржника про застосування у даних правовідносинах Закону України «Про введення мораторію на стягнення заборгованості за валютними кредитами за рахунок іпотеки» позивач пояснює, що договір факторингу, шляхом купівлі права грошової вимоги, був укладений ПАТ «Кредобанк» та ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" 29.11.2011 р. до набрання чинності зазначеним законом, а тому його норми в частині заборони продажу (відступлення) права вимоги до боржника не підлягають застосуванню до спірних правовідносин в силу положень ст.58 Конституції України. Стверджує, що вищевказаний закон стосується лише громадян України - фізичних осіб, а тому не підлягає до застосування у справах про банкрутство, що порушуються стосовно суб'єктів господарювання, зареєстрованих в Україні.

Ліквідатор не забезпечив явку у судові засідання, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Зважаючи на те, що судом вжито необхідних заходів для завчасного і належного (за юридичними адресами) повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень /т.4 а.с. 229-233/, сторонам надавалась можливість в розумні терміни довести до відома суду свої доводи і міркування стосовно обставин спору, суд не визнав явку представників в судове засідання обов'язковою, додаткові докази судом не витребовувались, тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників кредиторів та ліквідатора за наявними у справі матеріалами відповідно до норм ст.ст.99,101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

11.08.2010 р. господарський суд Рівненської області порушив провадження у справі № 9/34 про банкрутство фізичної особи - підприємця Марчука О.П. у порядку ст.ст.47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 13.04.2011 р. затверджено реєстр вимог кредиторів боржника.

Відповідно до постанови від 01.06.2011 р. господарський суд Рівненської області визнано підприємця Марчука О.П. банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру, призначив ліквідатора.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 28.08.2013 р. відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" в задоволенні заяви про внесення до реєстру вимог кредиторів як заставних грошових вимог на суму 753779 грн. 45 коп. Ухвала мотивована тим, що вимоги кредитора до боржника не відносяться до категорії грошових, оскільки боржник не має грошових зобов'язань перед кредитором по поверненню кредитних коштів, а в якості майнового поручителя несе відповідальність перед кредитором тільки переданим в іпотеку майном.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.11.2013 р. вказану ухвалу скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.05.2014 р. скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.11.2013 р. з передачею справи на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції у зв'язку з тим, що справа була переглянута судом апеляційної інстанції в незаконному складі суду.

При новому розгляді справи постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 р. ухвалу суду першої інстанції від 28.08.2013 р. скасовано з прийняттям нового рішення про визнання грошових вимог кредитора до боржника в сумі 753779,45 грн. як таких, що забезпечені заставою та підлягають задоволенню в першу чергу. Зобов'язано ліквідатора внести окремо до реєстру вимог кредиторів вимоги кредитора у визнаній сумі. Суд апеляційної інстанції, керуючись у тому числі правовою позицією Верховного Суду України, виходив з того, що спірні вимоги є грошовими та підтверджені відповідними первинними документами.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, боржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив її скасувати, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.10.2014 р. касаційну скаргу задоволено частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 р. та ухвалу господарського суду Рівненської області від 28.08.2013 р. у справі № 9/34 скасовано, справу № 9/34 у частині розгляду грошових вимог ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" передано на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

При цьому, суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення зазначив, зокрема, що:

- суд апеляційної інстанції не звернув увагу на ту обставину, що до заяви кредитора не додано жодних первинних документів, які підтверджують наявність зобов'язання боржника та які первісний кредитор - ПАТ "Кредобанк" був зобов'язаний передати кредитору на виконання вимог ст. 517 Цивільного кодексу України (кредитний договір, договір іпотеки тощо). Судом апеляційної інстанції не досліджувались обставини заміни сторони (первісного кредитора) ПАТ "Кредобанк" її правонаступником - ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" у порядку ст.25 Господарського процесуального кодексу України у межах позовного провадження у справі № 2-2448/11;

- суд апеляційної інстанції правильно визначив статус вимог кредитора іпотекодержателя до боржника - майнового поручителя, як грошових, керуючись положеннями ст.ст. 541, 543, 554 Цивільного кодексу України, ст. 11 Закону України "Про іпотеку" та врахувавши висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 03.06.2014 р. у справі № 25/5005/6641/2012, яка згідно зі ст.11128 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України. Суд першої інстанції в ухвалі від 28.08.2013 р. з порушенням норм чинного законодавства та всупереч правовій позиції Верховного Суду України помилково визнав не грошовими вимоги заставодержателя - кредитора до майнового поручителя - боржника

Вказівки Вищого господарського Суду України, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи відповідно до ст.111-12 ГПК України.

За результатами нового розгляду господарським судом Рівненської області прийнято оскаржувану ухвалу про включення до реєстру вимог кредиторів фізичної особи - підприємця Марчука О.П. вимог на суму 753779 грн. 45 коп. в межах вартості предмета іпотеки.

Колегія суддів за результатом апеляційного перегляду справи погоджується із висновками суду першої інстанції.

Відповідно до норм ст.1 Закону ст.47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що грошові вимоги до боржника в сумі 753779 грн. 45 коп. ґрунтуються на договорі факторингу № 1, укладеному 29.11.2011 р. ПАТ "Кредобанк" та ТОВ"Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" відповідно до вимог ст. 1077 Цивільного кодексу України. За умовами цього договору ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" придбало у ПАТ "Кредобанк" право грошової вимоги до Цьоби П.І. відповідно до кредитного договору № 132-08 від 26.03.2008 р., разом із правом вимоги за усіма договорами, що виступають забезпеченням належного виконання умов кредитного договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи Витягом з Додатку № 1 до договору факторингу від 29.11.2011 р. та актом прийому-передачі портфеля заборгованості від 14.12.2011 р., довідкою ПАТ "Кредобанк" від 12.08.2013 р. /а.с.73-77 у т.3/.

Марчук О.П. на підставі договору іпотеки № 132-08/1 від 26.03.2008 р. став майновим поручителем перед ПАТ "Кредобанк" за виконання гр.Цьобою П.І. зобов'язань за кредитним договором № 132-08 від 26.03.2008 р. Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира /п.1.3. договору іпотеки/.

ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" 16.12.2011 р. укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки /а.с.76-78 у т.4/, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 5389.

Таким чином, суд встановив, що відбулась заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення товариством "Кредобанк" товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" право вимоги за кредитним договором від 26.03.2008 р. № 132-08, яке забезпечене заставою майна підприємця Марчука О.П.

На підтвердження наявності боргу/грошових вимог, які забезпечені заставою, кредитор посилається на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.08.2011 р. у справі № 2-2448/11, яке набрало законної сили. Відповідно до цього рішення задоволено позов про стягнення з гр. Цьоби П.І. на користь ПАТ "Кредобанк" 753779 грн. 45 коп. боргу за кредитним договором від 26.03.2008 р. № 132-08. Одночасно зазначеним рішенням відмовлено ПАТ "Кредобанк" у задоволенні позову до Марчука О.П. про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав недотримання позивачем передбаченої ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про передчасність такої вимоги на час вирішення спору у справі № 2-2448/11.

ПАТ " Кредобанк" не звертався із заявою про включення його вимог до реєстру кредиторів як заставний кредитор, однак в матеріалах справи є документи про те, що ПАТ "Кредобанк" є заставним кредитором /а.с.64-67 у т.1, а.с.108 у т.2/, і такі відомості (підтверджуюча інформація про заставного кредитора ПАТ "Кредобанк") були на день розгляду реєстру вимог кредиторів та затвердження реєстру вимог кредиторів ухвалою господарського суду від 13.04.2011 р.

Згідно з ч.6 ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Проте, при затвердженні реєстру вимог кредиторів судом першої інстанції /ухвала від 13.04.2011 р./ окремо не були включені відомості про майно боржника, що є предметом застави ПАТ "Кредобанк", як це передбачено ч.6 ст.14 Закону.

Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 10.08.2011 р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 24.11.2011 р. та ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 25.04.2012 р. у справі № 2-2448 підлягає стягненню з Цьоби П.І. на користь ПАТ "Кредобанк" 753779 грн. 45 коп. /т.3, а.с.64-68/.

Відповідно до ухвали від 11.02.2013 р. Рівненський міський суд здійснив процесуальне правонаступництво у справі № 2-2448, замінивши ПАТ "Кредобанк" на ТОВ"Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" стосовно стягнення з Цьоби П.І. 753779 грн. 45 коп. В цій частині ухвала набрала законної сили згідно з ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 02.07.2013 р. Скасування ухвали Рівненського міського суду від 11.02.2013 р. в частині вимог до майнового поручителя не має значення, оскільки такі вимоги були лише сумою судового збору у справі.

Постановою відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції від 01.10.2012 р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення. Згідно повідомлення відділу ДВС Рівненського МУЮ від 08.04.2013 р. № 16-13814 виконавчий лист № 2-2448 про стягнення з позичальника Цьоби П.І. на користь ТОВ"Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" заборгованості на суму 753779 грн. 45 коп. боржником не виконано, суму боргу не сплачено / а.с.38-39 у т.3/. Представник ТОВ"Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" в судовому засіданні 21.04.2015 р. підтвердила, що стягнення заборгованості не відбулось і на даний час.

Грошові вимоги ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" до підприємця Марчука О.П. грунтуються на договорі іпотеки № 132-08/1 від 26.03.2008 р., відповідно до якого боржник є майновим поручителем перед ВАТ "Кредобанк" за виконання Цьобою П.І. зобов'язань за кредитним договором.

Заміна кредитора ПАТ "Кредобанк" на ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" відбулась відповідно до норм ст.ст.512, 1078 Цивільного кодексу України.

За умовами договору про відступлення прав за договорами іпотеки у зв'язку з укладенням ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги № б/н від 29.11.2011 р., згідно з яким ПАТ "Кредобанк" відступив ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" всі права за договорами, перелік яких наведений в Додатку № 1 до Договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги № б/н від 29.11.2011 р., ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" одержує право замість ПАТ "Кредобанк" в разі невиконання або неналежного виконання боржниками своїх зобов'язань за договорами, перелік яких наведений в додатку № 1 до договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги № б/н від 29.11.2011 р. перед ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції", одержати задоволення своїх вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку відповідно до договорів іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавців у порядку, визначеному договорами іпотеки та Законом України "Про іпотеку".

Довідкою ПАТ "Кредобанк" (первісного кредитора) від 12.08.2013 р. за № 27-18872/13 підтверджено повну сплату вартості портфелю заборгованості за договором факторингу від 29.11.2011 р., укладеного ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" та ПАТ "Кредобанк" /т.3, а.с.77/.

Отже, право вимоги ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" в сумі 753779 грн. 45 коп. до підприємця Марчука О.П. ґрунтуються на договорі факторингу від 29.11.2011 р., кредитному договорі № 132-08 та договорі іпотеки № 132-08/1 від 26.03.2008 р.; обґрунтована сума вимоги встановлена рішенням Рівненського міського суду від 10.08.2011 р. у справі № 2-2448, яке набрало чинності.

Кредитний договір №132-08 від 23.03.2008 р. з додатками; договір іпотеки №132-08/1 від 26.03.2008 р.; договір факторингу від 29.11.2011 р.; договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 р. є чинними, не припинені, не визнавались недійсними у встановленому законом порядку. Договори разом із додатками залучені до справи у копіях відповідно до ст.36 ГПК України, оригінали оглянуті судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Законом не передбачено заборони на перехід прав кредиторів за грошовими зобов'язаннями до іншої особи у провадженні у справі про банкрутство; особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі про банкрутство, отримує статус учасника провадження відповідно до абз.22 ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Зі змісту наведених норм вбачається, що заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на характер, обсяг та порядок виконання боржником своїх обов'язків, а особа кредитора, на користь якої повинно бути здійснене таке виконання, не має істотного значення для боржника.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Нормами статті 543 Цивільного кодексу України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, а солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до пункту 51 постанови Пленуму Верховного суду України № 15 від 18.12.2009 р. "Про судову практику з питань банкрутства" роз'яснено, що законом не передбачено заборони на перехід прав кредиторів за грошовими зобов'язаннями до іншої особи у провадженні в справі про банкрутство. Тому арбітражні керуючі мають вносити до реєстру відомості про заміну кредиторів за грошовими зобов'язаннями у разі переходу їхніх прав вимоги відповідно до правил Цивільного кодексу України, а господарські суди - зобов'язувати арбітражних керуючих вносити відповідні зміни до реєстру в разі оскарження необгрунтованої відмови арбітражних керуючих у внесенні відомостей про заміну кредитора. Особа, до якої перейшли права кредитора під час провадження у справі про банкрутство, отримує статус учасника провадження відповідно до абзацу 22 статті 1 Закону. Заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на права та обов'язки боржника і не потребує його згоди, якщо така згода не передбачена договором або законом.

З урахуванням вищенаведених обставин та норм ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" набуло права вимоги з 29.11.2011 р., тому у справі про банкрутство підприємця Марчука О.П. є заставним кредитором.

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Іпотекодержатель як кредитор має право вимагати виконання основного зобов'язання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя останній відповідає в межах узятих на себе зобов'язань перед іпотекодержателем.

При цьому норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не обмежують право ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг.

Таким чином, іпотекодержатель має право на задоволення свої вимоги за рахунок майнового поручителя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) /ст.590 Цивільного кодексу України/, а у разі порушення щодо майнового поручителя справи про банкрутство - шляхом заявлення до такого боржника грошових вимог у встановленому порядку. Грошові вимоги мають включатись до реєстру вимог кредиторів окремо.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 24.10.2011 р. у справі № 10/1946 та від 03.06.2014 р. у справі №25/5005/6641/2012, які згідно зі ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх судів України.

Посилання боржника на те, що у нього відповідно до ст.517 Цивільного кодексу України не виник обов'язок щодо боргу за рахунок заставного майна, оскільки на неодноразове звернення боржника до нового кредитора (ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції"), новий кредитор не надав боржнику документи, які засвідчують передачу прав та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч.8 ст.517 Цивільного кодексу України), - є безпідставними, оскільки відповідно до норм ст.516 Цивільного кодексу України у разі якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. В даному випадку відшкодування заборгованості не відбувається ні попередньому кредиторові, ні новому, і суду не надані докази на спростування зазначеної обставини.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про відступлення права вимоги від 26.10.2012 р. /т.4, а.с.175/ було надіслано боржнику 31.10.2012 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком відділення поштового зв'язку /а.с.178-179 у т.4/.

Разом з тим, значення для правильного вирішення спору у цій справі мають обставини, що підтверджують факт існування і переходу до нового кредитора ТОВ"Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" права вимоги щодо обов'язку банкрута підприємця Марчука О.П. відшкодувати борг за рахунок заставного майна. Тому посилання боржника на невиконання новим кредитором вимог ст.517 Цивільного кодексу України щодо передачі документів, які засвідчують право, не мають значення для суті спору, оскільки не спростовують самого факту наявності права вимоги ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" щодо погашення боргу (задоволення) своїх вимог за рахунок заставного майна банкрута.

Статтею 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що забезпечені заставою боржника кредиторські вимоги вносяться до реєстру вимог кредиторів в першу чергу - окремо і задовольняються в першу чергу за рахунок заставного майна.

Таким чином, якщо боржник не виконав основного зобов'язання, грошові вимоги ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції", забезпечені заставою майна банкрута відповідно до частини 6 статті 14 та підпункту "а" пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" включаються до реєстру вимог кредиторів окремо і задовольняються у першу чергу із зазначенням відомостей про майно, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Також безпідставними, такими, що не стосуються предмета спору є доводи скаржника про заборону примусового стягнення (відчужене без згоди власника) нерухомого житлового майна поручителя відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки предметом спору є встановлення наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання за заявою кредитора, і як наслідок, - наявність підстав включення до реєстру вимог кредиторів заявленої вимоги. Питання звернення стягнення на майно виходить за межі заявлених ТОВ "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції" вимог, не було предметом розгляду в суді при винесені ухвали від 24.02.2015 р. та не вирішувалось в оскаржуваній ухвалі з урахуванням змісту заяви кредитора.

Отже, судом першої інстанції правомірно задоволено заяву ТОВ"Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" про включення до реєстру вимог кредиторів вимог на суму 753779 грн. 45 коп. в межах вартості предмета іпотеки з включенням до реєстру вимог кредиторів окремо у першу чергу із зазначенням відомостей про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала господарського суду Рівненської області від 24.02.2015 р. у справі № 9/34 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, прийнята з урахуванням всіх вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції від 22.10.2014 р. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обгрунтованих висновків господарського суду Рівненської області, і колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого господарського суду за ст.104 ГПК України.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника згідно зі ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу підприємця Марчука Олександра Петровича залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 24.02.2015 р. у справі № 9/34 залишити без змін.

Матеріали справи № 9/34 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.