ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Справа № 908/3684/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГончарука П.А.,
суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіСтратієнко Л.В.,
за участю представників сторін
від позивачаТрохимець О.М.,
від відповідача Мальчева В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця"
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2014 року
у справі№ 908/3684/14 Господарського суду Запорізької області
за позовомДержавного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця"
доПриватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод"
простягнення 349796,18 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно - Західна залізниця" (далі - ДТГО "Південно - Західна залізниця", позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" (далі - ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод", відповідач) про стягнення витрат в сумі 349796,18 грн, понесених позивачем, у зв'язку з заміною складових частин на електровозах, що були встановлені відповідачем при капітальному ремонті рухомого складу на підставі договору № 69/2013 від 13.06.2013 року (реєстраційний номер позивача ПЗ/Т-131298/НЮ від 17.06.2013 року).

ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" проти позову заперечувало, посилаючись на те, що доводи позивача про порушення умов договору № 69/2013 від 13.06.2013 року є безпідставними, оскільки модернізація електровозів здійснювалася на підставі іншого договору № 68/2013-ЦЮ на модернізацію рухомого складу (реєстраційний номер позивача № 131299/НЮ від 17.06.2013 року). Крім того, відповідач зазначив, що сторонами не складалися акти-рекламації на заміну складових вартістю 349796,18 грн, а тому підстави для відшкодування цих витрат відсутні.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.10.2014 року (суддя Носівець В.В.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О. (доповідач), суддя Камишева Л.М.) від 04.02.1015 року, у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на те, що судами надано невірну та неналежну оцінку доводам та доказам (акту приймання з капітального ремонту (модернізації) від 09.07.2013 року та від 05.08.2013 року) позивача, неправильно витлумачено зміст пункту 8.5 договору та порушено норми ст.ст. 22, 611 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 225 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), просить скасувати рішення першої інстанції та постанову апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін, як такі, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, перевіривши згідно ст.ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, а також правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що 13.06.2013 року Державна адміністрація залізничного транспорту України (замовник), ДТГО "Південно-Західна залізниця" (отримувач) та ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" (виконавець) уклали договір на капітальний ремонт тягового рухомого складу № 69/2013-ЦЮ, за умовами якого виконавець приймає на себе зобов'язання щодо проведення ремонту в обсязі КР-1 та КР-2 тягового рухомого складу (ТРС) електровозів ЧС8, ЧС4 та ВЛ80к, переданого отримувачем виконавцю, згідно з "Правилами капітальних ремонтів електровозів серій ЧС7, ЧС8" №ЦТ-0120, затверджених та введених в дію наказом Укрзалізниці від 21.11.2005 р. за № 627-ЦЗ, "Правилами капітального ремонту електровозів серії ЧС4" № ЦТ-0114, затвердженими та введеними в дію наказом Укрзалізниці від 27.04.2005 р. за №143-ЦЗ та "Правилами капітального ремонту КР-1, КР-2 електровозів змінного струму серій ВЛ80в/і, ВЛ82м" ЦТ-0134, затверджених та введених в дію наказом Укрзалізниці від 16.03.2006 р. за № 253-ЦЗ.

Додатком № 4 до договору сторони узгодили помісячний графік подачі в капітальний ремонт і здачі ТРС з капітального ремонту для слідкування в депо приписки, а також тип електровозу, номер ТРС, депо приписки, одиниці виміру, вид ремонту та місяці подачі в ремонт і здачі для слідування в депо приписки.

Відповідно до цього графіку, позивачем передано відповідачу для подальшого капітального ремонту електровози типа ВЛ80к з номером ТРС 450, ВЛ80к з номером 217, ВЛ80к з номером 101, ВЛ80к з номером 585, всі електровози мають депо приписки - Козятин, вид ремонту - КР1.

Крім того, 13.06.2013 року сторони уклали інший договір № 68/2013-ЦЮ на модернізацію рухомого складу (реєстраційний номер позивача № 131299/НЮ від 17.06.2013 року), яким була передбачена модернізація електровозів ВЛ -80к № 084, ВЛ - 80т № 1827, в тому числі ремонту тягового двигуна НБ 418 К6 заводський № 1163 електровозу Вл-80т № 1827, що є предметом спору у цій справі.

Відповідно до актів приймання з капітального ремонту (модернізації) від 09.07.2013 року та 05.08.2013 року електровози ВЛ -80к № 084, ВЛ - 80т № 1827 були прийняті з капітального ремонту (модернізації).

Суди встановили, що 23.08.2013 року сторони склали акт-рекламацію № 2 про вихід з ладу електровозу ВЛ - 80к № 084. Виявлений дефект був усунений відповідачем в умовах депо шляхом заміни підшипника розчіплювача фаз НБ-455 зав. № 680047 в локомотивному депо Козятин, а витрати позивача в сумі 238,60 грн, пов'язані з виходом із ладу електровозу сплачені відповідачем, що підтверджується листом №1371 від 20.09.2013 року, рахунком №1307 від 10.09.2013 року та платіжним дорученням №10064 від 05.11.2013 року.

Крім того, 18.09.2013 року сторони склали акт-рекламацію № 2 про вихід з ладу електровозу ВЛ - 80т № 1827 у зв'язку з послабленням внутрішнього кільця якірного підшипника 42330 зав. № 172. Виявлений дефект був усунений відповідачем в умовах депо, а всі витрати позивача, пов'язані з виходом із ладу електровозу оплачені відповідачем, що підтверджується листом №381 від 18.09.2013 року, рахунком № 1349 від 18.09.2013 р. та платіжним дорученням № 9229 від 10.10.2013 року.

Позивач стверджує, що в процесі подальшої експлуатації електровозів ВЛ -80к № 084, ВЛ - 80т № 1827 складові частини, встановлені при модернізації цих електровозів, вийшли з ладу, в зв'язку з чим 1) на електровозі ВЛ -80к № 084 встановлений двигун НБ 418 зав. № 7539 вартістю 150056,59 грн, що підтверджується вимогою від 19.09.2013 р. та довідкою на електровоз ВЛ -80к № 084 від 19.09.2013 року; 2) тяговий двигун НБ 418 К6 1163 був замінений на тяговий двигун НБ 418Кб зав. № 4044 вартістю 95022,59 грн, що підтверджується вимогою від 10.09.2013 року та довідкою на електровоз ВЛ 80т № 1827 від 10.09.2013 року; 3) на гарантійному електродвигуні НБ 418 К6 №1163 замінений гарантійний якір №1189 на якір № 1074 вартістю 104717,00 грн, що підтверджується вимогою від 07.10.2013 року та копією технічного паспорту на тяговий двигун НБ 418Кб зав. № 1163. Оскільки в ході проведення ревізії Державною фінансовою інспекцією у Винницькій області було виявлено, що Локомотивним депо Козятин при виконанні поточних ремонтів електровозів ВЛ-80т № 1827 сек. 2, ВЛ-80к № 084 сек.2 та № 101 за циклом ПР-1 понесено додаткові витрати на заміну гарантійних вузлів та агрегатів та завищено фактичну собівартість з поточного ремонту ТРС на загальну суму 394485,18 грн. (в тому числі 349796,18 грн.), чим не дотримано умови п. 8.5 договорів № 68/2013-ЦЮ та № 69/2013-ЦЮ щодо відшкодування цих витрат ПрАТ "Запорізьким ЕРЗ" в повній сумі понад штрафні санкції в порядку, передбаченому ст.ст. 22, 623 ЦК України, позивач звернувся з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач неправильно визначив договір на капітальний ремонт тягового рухомого складу № 69/2013 від 13.06.2013 року (реєстраційний номер позивача ПЗ/Т-131298/НЮ від 17.06.2013 року) як підставу для стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з усуненням дефектів електровозів ВЛ -80к № 084, ВЛ - 80т № 1827, оскільки ці електровози були відремонтовані відповідачем на підставі іншого договору № 68/2013-ЦЮ на модернізацію рухомого складу від 13.06.2013 року (реєстраційний номер позивача № 131299/НЮ від 17.06.2013 року). Суд дійшов висновку, що позивач не підтвердив протиправної поведінки відповідача, і підстави для відшкодування додаткових витрат на заміну обладнання в розмірі 349796,18 грн відсутні, оскільки відповідно до Положення про порядок подачі і видачі з ремонту рухомого складу, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України № 261 від 22.04.2002 року, не складалися акт-рекламації на заміну цих складових електровозів.

Вищий господарський суд України погоджується з висновками суду про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

У п.п. 8.5, 8.6 договору № 68/2013-ЦЮ на модернізацію рухомого складу від 13.06.2013 року сторони погодили, що при виході з ладу складових частин, встановлених при модернізації, в гарантійний період виконавець сплачує отримувачу понесені витрати на усунення дефекту та штрафу у розмірі 20 % вартості від неякісно виконаної модернізації (неякісно відремонтованих або нових складових частин, які встановлені виконавцем при модернізації). Усунення дефектів ремонту (модернізації) виконавцем на місці, в умовах депо, проводиться в термін, який вказується в акті-рекламації та не повинен перевищувати 15 днів. Усунення дефектів ремонту (модернізації) виконавцем в умовах підприємства виконавця проводиться в термін, який вказується в акті-рекламації та не повинен перевищувати 20 днів.

Порядок взаємодії отримувача і виконавця при виникненні відмови модернізованого ТРС та його обладнання в гарантійний термін проводиться згідно Положення про порядок подачі і видачі з ремонту рухомого складу, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України № 261 від 22.04.2002 року.

Згідно з вимогами п. 5.6 цього Положення при виявленні замовником, після ремонту виконавцем, в межах гарантійного терміну, на рухомому складі, вузлах та агрегатах яких-небудь дефектів в результаті неякісного ремонту, замовник протягом не більше трьох робочих днів після виявлення дефектів або надходження рухомого складу в депо після виходу з ладу на шляху слідування, зобов'язаний телеграмою викликати представника виконавця.

Для встановлення причин пошкодження об'єкта ремонту та участі в складанні акта-рекламації виконавець направляє своїх представників (п. 5.9 Положення).

Пунктом 5.10. Положення передбачено, що акт-рекламація складається по встановленій додатком до договору формі в термін не більше п'яти робочих днів з моменту прибуття до замовника представника виконавця та представника заводу, який проводив ремонт вузла або агрегата по кооперації (якщо останній викликався). У разі неприбуття до замовника представника виконавця, акт-рекламація складається односторонньо. У випадку розбіжностей у питанні про причини виникнення дефекту або місце його усунення представник виконавця підписує акт-рекламацію із зауваженням про незгоду з висновками замовника та викладає свою окрему думку із зазначенням причинного зв'язку між порушенням правил експлуатації і утримання тягового рухомого складу та виникнення дефектів. Окрема думка викладається на окремому листку і додається до кожного примірника акта-рекламації, в який вноситься відмітка про наявність окремої думки. В цьому випадку замовник додає до акта-рекламації своє пояснення по суті окремої думки представника виконавця. Акт-рекламація вручається представникам організацій, які брали участь в його складанні.

Відповідно до п. 5.14 Положення усунення дефектів ремонту на місці в депо виконавцем або на заводі може проводитись шляхом заміни вузлів, агрегатів та деталей на однотипні чи відремонтовані тим же видом та об'ємом ремонту.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, допустимим доказом щодо підтвердження пошкодження об'єкта ремонту, причин виникнення дефекту та необхідності заміни дефектних об'єктів придатними є акт-рекламація, підписаний представниками організацій, які брали участь в його складанні, або односторонній акт-рекламація, складений за правилами п. 5.11 Положення.

Зважаючи на відсутність актів-рекламацій, які б підтверджували необхідність з вини відповідача встановлення на електровозі ВЛ -80к № 084 двигуна НБ 418 зав. № 7539 вартістю 150056,59 грн, заміни тягового двигуна НБ 418 К6 1163 на тяговий двигун НБ 418 Кб зав. № 4044 вартістю 95022,59 грн, та заміни на електродвигуні НБ 418 К6 №1163 якорю №1189 на якір № 1074 вартістю 104717,00 грн, Вищий господарський суд України погоджується з висновками судів про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності.

Доводи касаційної скарги про порушення судами норми ст.ст. 22, 611 ЦК України та ст. 225 ГК України не знайшли свого підтвердження при перегляді справи в касаційному порядку.

Твердження заявника касаційної скарги про те, що судами надано невірну та неналежну оцінку доводам та доказам (акту приймання з капітального ремонту (модернізації) від 09.07.2013 року та від 05.08.2013 року) позивача, Вищий господарський суд України не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції залишаються без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 30.10.2014 року у справі № 908/3684/14 - без змін.

Головуючий суддя Гончарук П.А.
Суддя Кондратова І.Д.
СуддяСтратієнко Л.В.