ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. Справа № 25/55

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А.,

суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю прокурора - Гайдамака А.М. (службове посвідчення № 009115 від 13.10.2012 року),

за участю представників сторін:

кредиторів- від ДК «Газ України» НАК «Нафтогз України» представник Овчарук О.О. за довіреністю № 40/10 від 19.09.2014 року,

боржника - представник Коваленко А.І. за довіреністю № 857 від 23.04.2015 року та представник Жейнова А.І. за довіреністю № 582 від 06.04.2015 року,

арбітражного керуючого - не з*явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу кредитора - Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України», м. Київ, (вх. № 2393 З Х/2-8) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.03.2015 року у справі № 25/55,

за заявою кредитора - Дочірньої компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі газопромислового управління «Шебелінкагазвидобування» смт. Червоний Донець Балаклійського району Харківської області,

до боржника - Відкритого акціонерного товариства «Мелітопольгаз», м.Мелітополь Запорізької області, код ЄДРПОУ - 05535349,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.03.2015 року (суддя Ніколаєнко Р.А.) у справі № 25/55 клопотання ВАТ «Мелітопольгаз» ( вих.№ 1384 від 08.07.2014 року) задоволено. Виключено ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» з реєстру вимог кредиторів боржника - ВАТ «Мелітопольгаз» з грошовими вимогами в розмірі 19 248 028,20 грн. у справі про банкрутство № 25/55.

Кредитор - Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України», не погоджуючись з вказаною ухвалою господарського суду, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.03.2015 року про задоволення клопотання ВАТ «Мелітопольгаз» про виключення ДК «Газ України» НАК «Нафтобаз України» з реєстру вимог кредиторів по даній справі та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм чинного законодавства.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те що, внесення змін до ухвали суду, якою затверджений реєстр вимог кредиторів, може відбуватися в порядку здійснення апеляційного чи касаційного оскарження ухвали або у разі перегляду її за нововиявленими обставинами відповідно до статей 112-114 Господарського процесуального кодексу України.

Зміна реєстру вимог кредиторів з інших підстав може відбуватися у зв'язку із заміною кредитора у грошовому зобов'язанні боржника, зокрема, внаслідок правонаступництва, оскільки у цьому випадку саме зобов'язання боржника, затверджене судовим рішенням, продовжує існувати у незмінному вигляді.

Отже, апелянт вважає, що, вносячи зміни в реєстр вимог кредиторів у даній справі, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». При цьому, розглядаючи справу, прийняв до уваги доводи боржника та розпорядника майна та не дав належної оцінки ні позиції ДК «Газ України», ні позиції представника прокуратури.

Арбітражний керуючий Головачов В.В. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що оскаржувана ухвала прийнята господарським судом з дотриманням вимог матеріального та процесуального права України.

Боржник також надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.03.2015 року у даній справі без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Прокурор усно надав пояснення, в яких проти апеляційної скарги заперечує, ухвалу вважає законною та обґрунтованою.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.08.2003 року за заявою Дочірньої компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі газопромислового управління «Шебелінкагазвидобування» у порядку статей 7, 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-ХІІ порушено провадження у справі № 25/55 про банкрутство ВАТ «Мелітопольгаз»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ( а.с. 1 т.1).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.06.2004 року за результатами підготовчого засідання визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора у розмірі 2 858 082,15 грн. ( а.с. 101-102 т.1).

На виконання ухвали суду від 30.06.2004 року у газеті «Голос України» від 21.07.2004 року № 133 опубліковано відповідне оголошення ( а.с. 103-104 т.1).

Ухвалою суду господарського суду Запорізької області від 17.10.2005 року затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів, складений розпорядником майна боржника :

1. ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ «Харківтрансгаз», м. Запоріжжя, - 16 587,76 грн.;

2.Дочірнє підприємство спеціалізована пересувна механізована колона «Азов» ЗАТ «Південспецводмонтж», м. Метітополь, - 25 975,27 грн.;

3.Дочірня компанія «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», м. Київ, - 1 292 868,48 грн.;

4.ОСОБА_5, м. Мелітополь, Запорізька область, - 4 656,40 грн.;

5.Дочірня компанія «Газ України» «НАК «Нафтогаз України» , м.Київ, - 19 248 028,20 грн.;

6.НАК «Нафтогаз України», м. Київ, - 134 772,89 грн., із них 85 грн. - державне мито, 118,00 грн. - витрати на інформаціно-технічне обслуговування судового процесу.

Заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства - 249 000,00 грн.

Вимоги інших кредиторів постановлено вважати погашеними. ( а.с. 22-23 т.8).

На підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно - енергетичного комплексу» строк процедури розпорядження майном ВАТ «Мелітопольгаз» та повноваження розпорядника майна боржника неодноразово продовжувалися.

Ухвалою суду від 07.08.2014 року строк процедури розпорядження майном ВАТ «Мелітопольгаз» та повноваження розпорядника майна боржника продовжено до 01.01.2016 року.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.06.2014 року розпорядником майна ВАТ «Мелітопольгаз» призначено арбітражного керуючого Головачова Віталія Вікторовича ( а.с. 12-13 т.13).

10.07.2014 року до господарського суду звернувся боржник з клопотанням про виключення ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» з реєстру вимог конкурсних кредиторів у даній справі, посилаючись Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» № 3319-УІ від 12.05.2011 року, який набрав чинності з 04.06.2011 року, та за яким підлягає списанню заборгованість за природний газ підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих підприємств, суб*єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, НАК «Нафтогаз України» та її дочірніх підприємств ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазовидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз», що обліковувалась станом на 01.01.2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом ( а.с. 22-25 т.13).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.08.2014 року клопотання ВАТ «Мелітопольгаз» задоволено. Ухвалено вважати кредиторську заборгованість ВАТ «Мелітопольгаз» перед ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» у розмірі 19 248 028, 20 грн. списаною на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» № 3319-17 від 12.05.2011 року ( а.с.101-103 т.13).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 року абзаци перший та другий резолютивної частини ухвали господарського суду Запорізької області від 05.08.2014 року у справі № 25/55 змінено, та викладено їх у наступній редакції: «Клопотання ВАТ «Мелітопольгаз» задовольнити частково. Провадження у справі № 25/55 у частині грошових вимог ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до ВАТ «Мелітопольгаз» у сумі 19 248 028,20 грн. припинити у зв'язку зі списанням вказаної суми заборгованості на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» № 3319-17 від 12.05.2011 року. В частині виключення з реєстру вимог конкурсних кредиторів у справі № 25/55 ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» у задоволенні клопотання ВАТ «Мелітопольгаз» відмовити» ( а.с.125-130 т.13).

Постановою Вищого господарського суду України від16.12.2014 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 року в частині часткового задоволення клопотання ВАТ «Мелітопольгаз» та припинення провадження по справі в частині грошових вимог ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» до боржника у розмірі 19 248 028,20 грн. та ухвалу господарського суду Запорізької області від 05.08.2014 року в частині задоволення клопотання ВАТ «Мелітопольгаз» і визнання кредиторської заборгованості ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» у розмірі 19 248 028,20 грн. списанню по справі № 25/55 скасувано. Справу № 25/55 в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області ( а.с.161-167 т.13).

При цьому, Вищим господарським судом України зазначено, що судами попередніх інстанцій не перевірено, чи є боржник - ВАТ «Мелітопольгаз» суб*єктом, на якого розповсюджується дія Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» № 3319-17 від 12.05.2011 року, чи є спірна заборгованість за природний газ та за який період вона виникла. Крім того, суд вказав, що є помилковим висновок Харківського апеляційного господарського суду щодо можливості внесення змін до реєстру вимог кредиторів, який затверджений ухвалою попереднього засідання суду першої інстанції, виключно в порядку апеляційного, касаційного перегляду або в порядку перегляду такої ухвали за нововиявленими обставинами, а також є помилковим висновок, що вразі встановлення відсутності грошових зобов'язань боржника ВАТ «Мелітопольгаз» провадження у справі в частині грошових вимог кредитора підлягає припиненню на підставі п.п.1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

05.03.2015 року боржник надав до суду додаткові пояснення по суті клопотання, в яких просиві суд визнати списання кредиторської заборгованості ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» у сумі 19 248 028,20 грн., здійснене відповідно до Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» № 3319-17 від 12.05.2011 року - правомірним, тобто вимога боржника залишилася тільки стосовно визнання списання кредиторської заборгованості ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» у сумі 19 248 028,20 грн. ( а.с.30-33 т.14).

10.03.2015 року постановлено оскаржувану ухвалу. При цьому, задовольняючи клопотання боржника, суд виходив з того, що вказана в протоколі засідання комісії з питань списання заборгованості ВАТ «Мелітопольгаз» від 20.09.2011 року сума заборгованості - 19 248 028,20 грн., обліковувалася станом на 01.01.2010 року і не була сплачена станом на дату набрання чинності Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» № 3319-17 від 12.05.2011 року. Ця заборгованість підлягала списанню у повному обсязі на підставі Закону, що й було виконано ВАТ «Мелітопольгаз» а.с.53-56 т.14).

Колегія суддів погоджується з такими висновком місцевого господарського суду, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об*єднанню енергетичною системою України, суб*єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України» та її дочірні підприємства ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз» та ДП «Енергоринок».

Згідно пунктів 2.1, п.2.2 статті 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» на умовах, визначених цим Законом, підлягають списанню: заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих підприємств, суб*єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії «Нафтобаз України» та її дочірніх підприємств ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз», що обліковувались станом на 01.01.2010 року і не сплачені станом на дату набрання чинності цим Законом ( 04.06.2011 року); заборгованість (у тому числі встановлена судовим рішенням) з пені, штрафних і фінансових санкцій) ( три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 01.01.1997 року по 01.01.2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Отже, законодавець чітко визначив, що на право на списання заборгованості за спожитий природний газ на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» мають лише ті суб*єкти господарювання, які підпадають під його дію.

Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб*єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Дія цього Закону поширюється на всіх суб*єктів господарювання.

Цим Законом визначено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, пов'язана з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею наданням послуг, виконанням робіт.

Відповідно до пункту 15 статті 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та статті 7 Закону України «Про природні монополії» господарська діяльність з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим та нерегульованим тарифом підлягає ліцензуванню.

Судом встановлено, що ВАТ «Мелітопольгаз» за наявної ліцензії серія АГ № 507362 від 30.01.2011 року здійснює постачання природного газу за регульованим тарифом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду , що дія наведеного Закону, з урахуванням суб*єктивного складу, характеру правовідносин та наявності відповідних умов для застосування механізму врегулювання питань щодо заборгованості за спожитий природний газ, поширюється на сторін у даній справі.

Відповідно до приписів пункту 2.5 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» списання заборгованості здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2011 року № 894 затверджено Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, яким визначено певну процедуру списання заборгованості за природний газ, у тому числі з заборгованості із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, а саме, передбачено утворення відповідних комісій.

Як убачається з матеріалів справи, згідно з протоколом засідання комісії з питань списання заборгованості ВАТ «Мелітопольгаз» від 20.09.2011 року вирішено затвердити обсяги списання заборгованості згідно з доданим переліком, в тому числі перед ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» за укладеними вищенаведеними договорами на суму 19 248 028,20 грн.

Вказаний протокол комісії є чинний та є достатньої підставою для списання заборгованості відповідно до статті 1 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію».

Після затвердження протоколу боржник направив на адресу ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» інформацію щодо списаної заборгованості.

Як убачається з матеріалів справи, кредиторські вимоги ДК «Газ України» у сумі 19 248 028,20 грн. до ВАТ «Мелітополь» складаються із: заборгованість за договорами на постачання природного газу № 10/16-1474 від 25.12.2000 року, № 10/16-1206 від 23.10.2000 року, № 10/16-1473 від 23.12.2000 року, № 06/03-1877 від 29.04.2003 року, № 06/02-2037 від 27.12.2002 року, № 06-02-2007 року від 27.12.2002 року, № 06/02-324 від 14.02.2002 року, № 06/01-795 від 28.12.2001 року, № 06/01-752 від 28.12.2001 року, № 10/16-463 від 04.04.2000 року, № 11/11-553-16/2133 від 18.06.2003 року, а також заборгованість по договору комісії від 17.02.2003 року № 06/03-1468 та по договору про переведення боргу від 18.06.2003 року № 11/11-553-16/2133.

У запереченнях ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» останній не погоджується лише з неправомірним списанням заборгованості ВАТ «Мелітопольгаз» перед ним у розмірі 13 088 953,18 грн., в тому числі: по договору комісії від 17.02.2003 року № 06/03-1468 у сумі 179 493,17 грн. та по договору про перевід боргу від 18.06.2003 року № 11/11-553-16/2133 у сумі 12 909 460,01 грн. Щодо інших сум заперечень не надано.

Стосовно боргового зобов'язання у сумі 179 493,17 грн. (основний борг) колегія суддів встановила, що останнє виникло на підставі первинного документу- договору комісії від 17.02.2003 року № 06/03-1468.

Пунктом 1.1 розділу 1 вказаного договору комісії боржник як комісіонер отримував від ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» як комітента з метою реалізації саме природного газу.

Пунктом 12.1 розділу 12 даного договору комісії встановлено термін дії договору - січень - грудень 2003 року, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного здійснення.

Наявним в матеріалах справи актом звіряння розрахунків від 31.12.2009 року, укладеним між ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та ВАТ «Мелітопольгаз», підтверджується заборгованість боржника перед кредитором у розмірі 179 493,17 грн.

Стосовно боргового зобов'язання у сумі 12 909 460,01 грн. (основний борг) колегія суддів встановила, що останнє виникло на підставі договору про перевід боргу від 18.06.2003 року № 11/11-553-16/2133, згідно умов якого ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» виступає набувачем боргу боржника - ВАТ «Мелітопольгаз».

Пунктом 1.1 розділу договору про перевід боргу ДК «Газ України» НАК «Нафтобаз України» виступає набувачем боргу ВАТ «Мелітопольгаз», що виник за рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 3/1/1308 від 07.12.2001 року.

Вказаним рішенням встановлено, що заборгованість виникла саме за поставлений газ. Наявним в матеріалах справи актом звіряння розрахунків від 31.12.2009 року, укладеним між ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та ВАТ «Мелітопольгаз», підтверджується заборгованість боржника перед кредитором у розмірі 12 909 460,01 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вказана в протоколі засідання комісії з питань списання заборгованості ВАТ «Мелітопольгаз» від 20.09.2011 року сума заборгованості - 19 248 028,20 грн., обліковувалася станом на 01.01.2010 року і не була сплачена станом на дату набрання чинності Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12.05.2011 року № 3319-УІ, і підлягала списанню у повному обсязі на підставі Закону.

Отже, здійснивши апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі твердження зроблені при довільному трактуванні обставин справи та норм чинного законодавства, аргументи заявника скарги ґрунтуються на припущеннях, на їх підтвердження не надано відповідно до статей 33,36 Господарського процесуального кодексу України доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права, які б спростовували висновки місцевого господарського суду і могли б бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на викладене, колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись, ст. 99, ст.101, п.1 ч1. ст.103, ст.105, ст..106 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.03.2015 року у справі № 25/55 залишити без змін

Справу передати на розгляд до господарського суду Запорізької області.

Повний текст постанови складено 29.04.2015 року.

Головуючий суддя О.А. Пуль

суддя Л.І.Бородіна

суддя В.В. Лакіза