ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа № 917/48/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1846 П/1-12) на рішення господарського суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року у справі №917/48/15,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Метал-Компані", м. Вишневе Київська обл.,

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", м. Кременчук,

про стягнення 151267,43 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року до господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ "Альфа-Метал-Компані" до ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод", про стягнення 151267,43 грн., у тому числі 41173,35 грн. пені за порушення строку розрахунку за поставлений товар згідно договору № 0569-СН від 28.11.2012 року, 12653,36 грн. 3% річних, 97440,72 грн. інфляційних нарахувань.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року у справі №917/48/15, (суддя Киричук О.А.) позов задоволено повністю.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року у справі №917/48/15, в повному обсязі, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач надав відзив (вх. №6182, від 16.04.2015 року) на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення господарського суду Полтавської області від 19.02.2015 року по справі № 917/48/15, таким що відповідає нормам матеріального та процесуального права та просить залишити його без змін.

Позивач та відповідач не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні. Сторони належним чином повідомленні про час і місце слухання справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 107-108). Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без представників сторін, за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу у відповідності до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Як свідчать матеріали справи 28.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Метал-Компані" (далі - позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" (далі - відповідач, покупець) було укладено договір поставки товару № 0569-СН (далі - договір). Також між сторонами до договору було укладено додаткову угоду № 9 від 29.08.2013 р. (далі - додаткова угода № 9) та додаткову угоду №11 від 04.11.2013 р. (далі - додаткова угода № 11), відповідно до яких було внесено зміни до деяких пунктів договору.

Відповідно до п. 1.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Згідно п. 1.2. договору, найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура, визначаються специфікацією - (ями), що є додатками до цього договору. Специфікація є декларованим додатком до цього договору.

Відповідно до додаткової угоди № 11, загальна сума договору становить 948059,04 грн. в тому числі ПДВ.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору, додаткової угоди № 9, додаткової угоди № 11 та відповідно до специфікацій №1, № 10 та №12, позивачем було поставлено і передано у власність відповідача товар, що підтверджується наступними видатковими накладними: № 43612 від 20.12.2013 р. на суму 72444,90 грн., №437121 від 20.12.2013 р. на суму 83929,47 грн., № 54612 від 25.12.2013 р. на суму 88482,45 грн., № 54712 від 25.12.2013 р. на суму 68629,21 грн., № 15901 від 15.01.2014 р. на суму 89895,06 грн., № 20701 від 16.01.2014 р. на суму 83822,51 грн. Зазначені накладні підписані представниками сторін та засвідчені печатками.

Відповідно до розділу 6 договору та пунктів 4 додаткової угоди №9 та №11, розрахунки за товар здійснюються протягом 30-ти календарних днів з дати поставки. Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що визначений у цьому договорі.

В зв'язку з порушенням термінів сплати за переданий товар та на виконання умов договору заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату подачі позову склала 487203,60 грн.

Позивач звернувся до відповідача із претензією, в якій просив виконати зобов'язання за договором, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення відповідачем. Проте претензія була залишена без задоволення.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, крім всього іншого і сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України, може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п.10.6. договору, у випадку порушення покупцем строку розрахунку за поставлений товар останній сплачує на користь постачальника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час порушення грошового зобов'язання від суми заборгованості, за кожен день прострочення.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідачу нарахована пеня на загальну суму 41173,35 грн., з яких: 12278,57 грн. - по накладних № 43612 від 20.12.2013 р. та № 437121 від 20.12.2013 р. за період з 19.01.2014 р. по 17.07.2014 р., 12809,97 грн. - по накладних № 54612 від 25.12.2013 р. та № 54712 від 25.12.2013 р. за період з 24.01.2014 по 17.07.2014 р., 7888,59 грн. - по накладній № 15901 від 15.01.2014 р. за період з 14.02.2014 р. по 14.08.2014 р., 8196,22 грн. - по накладній № 20701 від 16.01.2014 за період з 15.02.2014 р. по15.08.2014 р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідачу були нараховані 3% річних на суму 12653,36 грн. за період з 19.01.2014 р. по 01.12.2014 р. та інфляційні на суму 97440,72 грн. за період вересень - грудень 2014 р.

Судом першої інстанції були перевірені надані позивачем розрахунки пені в сумі 41173,35 грн., 3% річних в сумі 12653,36 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 97440,72 грн., колегія суддів вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що посилання представника відповідача в апеляційній скарзі є необґрунтованими, з матеріалів справи не вбачається клопотання відповідача в якому він просив про перенесення судового засідання. Суд першої інстанції ухвалою від 03.02.2015 року відкладав розгляд справи для надання можливості участі всіх представників в судовому засіданні, для повного та всебічного розгляду справи, але відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні. Щодо зауважень відповідача стосовно підпису позовної заяви, колегія суддів зазначає, що позовна заява підписана уповноваженою особою, а саме директором підприємства "Альфа-Метал-Компані" А.Ю. Коноваловим. Стосовно не надання сертифікатів якості, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем були підписані податкові накладні, та прийнято товар, без зауважень, а також не було надано жодних претензій до позивача стосовно надання сертифікатів якості. Сам факт прийняття товару свідчить про те, що відповідач погодився і прийняв наданий товар.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою, безпідставною і підлягає залишенню без задоволення, оскільки відповідач не довів ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, з урахуванням зазначеного дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення обґрунтовано, з урахуванням матеріалів справи тому рішення господарського суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року у справі №917/48/15, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року у справі №917/48/15,залишити без змін.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.