ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа № 914/4821/13

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді М.І.Хабіб

суддів В.М. Гриців

О.В. Зварич

при секретарі судового засідання Мазепа Н.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал", №10-7473 від 29.12.2014

на рішення Господарського суду Львівської області від 01.12.2014

у справі № 914/4821/13

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Компанія Ензим", м.Львів

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал", м. Львів

про визнання недійсним дозволу на скид стічних вод частково

за участю представників:

позивача: Цімко П.О.- представник (довіреність в матеріалах справи);

відповідача: Урбанська Т.В., Крученюк Ю.Д.- представники (довіреності в матеріалах справи).

Апеляційна скарга прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючого - судді Хабіб М.І., суддів Зварич О.В., Юрченка Я.О.

У зв'язку з перебуванням судді Зварич О.В. у відпустці розпорядженням голови суду від 09.02.15 у склад колегії суддів замість судді Зварич О.В. введено суддю Гриців В.М.

У зв'язку з перебуванням судді Юрченка Я.О. у відпустці розпорядженням голови суду від 21.04.15 у склад колегії суддів замість судді Юрченка Я.О. введено суддю Зварич О.В.

При зміні складу колегії суддів розгляд справи розпочинався заново.

ВСТАНОВИВ:

25.12.2013 ПрАТ "Компанія Ензим" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ЛМКП "Львівводоканал" про визнання частково недійсним дозволу на скид стічних вод реєстраційний № 4964, виданого ЛМКП "Львівводоканал", в частині зазначення даних про контрольний колодязь КК-1, а саме: КК-1, відповідно до п.1.4 Правил, визначено у місці приєднання випусків ПрАТ "Компанія Ензим" до колектору міської каналізації (камера гасіння напору на перехресті вул. Богданівська - Глинянський Тракт).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторонами укладено договір від 01.12.2011 №217 про приймання наднормативно забруднених стічних вод, на підставі якого 17.12.2013 позивачу наданий дозвіл № 4964 на скид стічних вод, в якому визначено місце розташування контрольного колодязя КК-1 у місці приєднання випусків ПрАТ "Компанія Ензим" до колектору міської каналізації (камера гасіння напору на перехресті вул. Богданівська - Глинянський Тракт). Позивач вважає, що зазначення у дозволі на скид інформації про місце розташування контрольного колодязя КК-1 не відповідає Правилам приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затвердженим рішенням виконкому Львівської міської ради №292 від 18.09.2002 (далі -місцеві Правила). Позивач вказує, що ним розроблений Проект ліміту на скид забруднювальних речовин № 1645, погоджений відповідачем, в якому визначено місце розташування контрольного колодязя 1 (КК-1) за межами території позивача, яке позначене на схемі мереж ВК та на місцевості. Визначення місця розташування КК-1 у місці приєднання випусків позивача до колектору міської каналізації (камера гасіння напору на перехресті вул. Богданівська - Глинянський Тракт) не передбачено ні Проектом ліміту, ні жодними іншими документами, підписаними двома сторонами. Крім того, позивач вказує, що Додатком №10.3 до місцевих Правил затверджено взірцеву форму дозволу на скид, який не містить інформації про місце розташування контрольних колодязів, тому вважає, що відповідач самостійно змінив зміст затвердженої форми дозволу, що є порушенням ч.1 ст. 73 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні».

Посилаючись на ст. 203, 215, 217 ЦК України, позивач просить визнати недійсним дозвіл на скид стічних вод, виданий Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" за реєстраційним №4964, в частині зазначення даних про контрольний колодязь КК-1, а саме: "контрольний колодязь КК-1, відповідно до п. 1.4 Правил, визначено у місці приєднання випусків ПрАТ "Компанія Ензим" до колектору міської каналізації (камера гасіння напору на перехресті вул.Богданівська-Глинянський Тракт)".

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 у справі №914/4821/13 позов задоволено, визнано недійсним дозвіл скид стічних вод, виданий Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" за реєстраційним №4964, в частині зазначення даних про контрольний колодязь КК-1, а саме: "контрольний колодязь КК-1, відповідно до п.1.4 Правил, визначено у місці приєднання випусків ПрАТ "Компанія Ензим" до колектору міської каналізації (камера гасіння напору на перехресті вул. Богданівська - Глинянський Тракт)" .

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2014 рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 у справі №914/4821/13 змінено в частині судового збору, шляхом викладення пункту 3 в наступній редакції: "Стягнути з Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" на користь Приватного акціонерного товариства "Компанія Ензим" 2 867, 50 грн. судового збору. Повернути з Державного бюджету України Львівському міському комунальному підприємству "Львівводоканал" 15,00 грн. зайво сплаченого судового збору за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання". В решті рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 у справі № 914/4821/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.08.2014 рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2014 у справі №914/4821/13 скасовано, справу передано до Господарського суду Львівської області на новий розгляд.

Скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції вказав, що визнаючи частково недійсним виданий товариству дозвіл на 2014рік, судами залишено поза увагою, без належної правової оцінки доводи відповідача, що на час розгляду та погодження Проекту ліміту №1645, водоканал не мав можливості визначити контрольним колодязем камеру гасіння на перехресті вулиць Богданівська - Глинянський Тракт (місце приєднання випуску товариства до мережі міської каналізації), оскільки до цієї камери було під'єднано ще три каналізаційні випуски, що призвело б до порушення прав абонента. Після проведення водоканалом робіт по переключенню каналізаційних мереж інших споживачів та ліквідації їх каналізаційних випусків у зазначену камеру, з метою дотримання вимог місцевих та державних Правил абонента було проінформовано, що визначена камера є колодязем на випуску товариства безпосередньо перед підключенням до міської каналізації та запропоновано внести відповідні зміни до Проекту ліміту. Неодноразові звернення водоканалу до абонента щодо внесення відповідних змін, залишені останнім без задоволення та без надання мотивованої відмови від вчинення таких дій, що не було враховано судами обох інстанцій. З метою виконання вимог місцевих та державних Правил водоканалом внесено у Дозвіл на 2014 рік відомості про місце розташування контрольного колодязя КК-1 безпосередньо перед підключенням до міської каналізації, правових підстав для скасування якого у відповідній частині, з урахуванням зазначеного, не було наведено судами обох інстанцій.

За результатами нового розгляду справи Господарським судом Львівської області прийнято рішення від 01.12.2014 у справі № 914/4821/13 (суддя Мазовіта А.Б.), яким позов задоволено.

Визнано дозвіл на скид стічних вод, виданий Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" за реєстраційним №4964, в частині зазначення даних про контрольний колодязь КК-1, а саме: "контрольний колодязь КК-1, відповідно до п. 1.4 Правил, визначено у місці приєднання випусків ПрАТ "Компанія Ензим" до колектору міської каналізації (камера гасіння напору на перехресті вул. Богданівська - Глинянський Тракт)" - недійсним.

Присуджено до стягнення з Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" на користь Приватного акціонерного товариства "Компанія Ензим" 2 867,50 грн. судового збору.

Повернено з Державного бюджету України 15, 00 грн. судового збору на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал", сплаченого квитанцією №24304.212.11 від 07.02.2014.

Рішення місцевого суду мотивоване положеннями ст. ст.16,203,215,217 ЦК України, ст.207 ГК України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", державних та місцевих Правил приймання стічних вод.

При вирішенні спору місцевий суд виходив з того, що відповідно до п. 7.1.5. місцевих Правил позивачем розроблено Проект ліміту на скид забруднювальних речовин в систему міської каналізації №1645, в якому визначено місцезнаходження контрольного колодязя (КК-1), його місце розташування позначене на схемі мереж ВК та на місцевості. Проект ліміту погоджений ЛМКП "Львівводоканал". Таким чином, одностороннє внесення до дозволу на скид стічних вод відомостей, що змінюють місце розташування контрольного колодязя, без внесення змін до Проекту ліміту, здійснено відповідачем без належних для цього законодавчих підстав.

Посилання відповідача на те, що на момент розгляду та погодження Проекту ліміту відповідач не міг визначити контрольним колодязем КК-1 камеру гасіння на перехресті вулиць Богданівська - Глинянський Тракт (місце приєднання випуску позивача до мережі міської каналізації), на думку суду, жодним чином не спростовує необхідності обов'язкового внесення змін у проект ліміту щодо зміни місцезнаходження контрольного колодязя КК-1.

З огляду на те, що Правила приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова є нормативно-правовим актом, який є обов'язковим до виконання всіма підприємствами (незалежно від їх відомчої належності і форми власності), положеннями п. 7.1.5. якого встановлено, що місцезнаходження КК визначається саме у проекті ліміту, а не у дозволі на скид вод, суд дійшов висновку, що дозвіл на скид стічних вод реєстраційний №4964 (чинний від 01.01.2014 до 31.12.2014) в частині зазначення місця розташування контрольного колодязя КК-1 суперечить нормам законодавства, а відтак є підстави для визнання його в цій частині недійсним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав порушення та неправильного застосування судом норм матеріального права, у зв'язку з чим просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Скаржник зазначає, що визначення контрольним колодязем КК-1 камери гасіння на перехресті вулиць Богданівська - Глинянський Тракт, яка знаходиться на випуску підприємства безпосередньо перед підключенням до міської каналізації, стало можливим після проведення водоканалом робіт по переключенню каналізаційних мереж інших абонентів та припинення скидання ними стічних вод у цю камеру, що є правомірним. Стверджує, що ЛМКП "Львівводоканал" неодноразово зверталось до ПрАТ «Компанія Ензим» з пропозицією внести зміни у Проект ліміту на скид забруднювальних речовин у систему міської каналізації ПрАТ «Компанія Ензим» від 26.03.2012 № 1645 в частині визначення контрольного колодязя на випуску підприємства безпосередньо перед підключенням до міської каналізації, однак позивач безпідставно відмовився внести зміни до Проекту ліміту. Посилаючись на пункти 1.4, 1.9, 2.2 державних Правил та розділ 1, пункти 2.3, 2.4 місцевих Правил, згідно з якими контрольним колодязем підприємства є колодязь на випуску підприємства безпосередньо перед підключенням до міської каналізації, відповідач вважає правомірним визначення в Дозволі на 2014 рік контрольним колодязем КК-1 камери гасіння на перехресті вулиць Богданівська - Глинянський Тракт.

На думку скаржника, зміст даних про місце розташування контрольного колодязя в Дозволі на скид на 2014 рік не суперечить жодним актам цивільного законодавства, тому вважає посилання позивача у позовній заяві на п.1.ст.203, п.1.ст.215 ЦК України необґрунтованими та безпідставними.

Також зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд не взяв до уваги вказівки Вищого господарського суду України, викладені у постанові.

В доповненні до апеляційної скарги (вх.01-04/876/15 від 10.02.15) скаржник вказує, що згідно з пунктом 3 резолютивної частини оскаржуваного рішення суд вирішив стягнути з ЛМКП "Львівводоканал" на користь ПрАТ «Компанія «Ензим» 2867,50 грн. судового збору. Однак, ЛМКП "Львівводоканал" ще 09.07.2014 сплатило позивачу платіжним дорученням № 1285 судовий збір в сумі 2867,50 грн в межах строку на добровільну оплату, встановленого постановою Личаківського ВДВС Львівського МУЮ від 03.07.2014 про відкриття виконавчого провадження, прийнятою за заявою ПрАТ «Компанія «Ензим». Отже, ЛМКП "Львівводоканал" в повному обсязі сплачено судовий збір на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2014 у даній справі, яке в подальшому разом з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2014 було скасоване постановою Вищого господарського суду України від 21.08.2014.

В додаткових поясненнях, поданих 17.04.2015, відповідач вказує на те, що після погодження Проекту ліміту в системі каналізації позивача відбулися зміни, змінилося місце приєднання напірного колектора позивача до міської каналізаційної мережі, оскільки після будівництва самопливного міського каналізаційного колектора на вул.Богданівській Д 600 мм позивач здійснив підключення свого напірного колектора у камеру гасіння напору на перехресті вулиць Богданівська - Глинянський Тракт самопливного міського каналізаційного колектора на вул.Богданівській Д 600 мм, що підтверджено листом позивача №1671 від 25.06.2012. При цьому позивач відмовився влаштувати свій контрольний колодязь у відповідності до вимог державних та місцевих Правил безпосередньо перед місцем підключення до міської каналізаційної мережі .

У відзиві на апеляційну скаргу (вх.01-04/892/15 від 10.02.15) позивач спростовує доводи скаржника та зазначає, що одностороннє внесення до дозволу на скид стічних вод відомостей, що змінюють місце розташування контрольного колодязя, без внесення змін до Проекту ліміту, здійснено відповідачем без належних для цього законодавчих підстав. Той факт, що на момент розгляду та погодження Проекту ліміту відповідач не міг визначити контрольним колодязем КК-1 камеру гасіння на перехресті вулиць Богданівська-Глинянський Тракт (місце приєднання випуску позивача до мережі міської каналізації), жодним чином не спростовує необхідності обов'язкового знесення змін у проект ліміту щодо зміни місцезнаходження контрольного колодязя КК-1. Проектом ліміту, який погоджений відповідачем, було визначено місцезнаходження контрольного колодязя КК-1 та зазначено, що він знаходиться за межами території ПрАТ «Компанія Ензим». У проекті ліміту не зазначено, що місцезнаходження контрольного колодязя КК-1 є тимчасовим чи таким, що підлягатиме зміні після облаштування камери гасіння на перехресті вулиць Богданівська-Глинянський Тракт в якості контрольного колодязя КК-1. При цьому, якщо відповідач вважає, що ПрАТ «Компанія Ензим» ухиляється від внесення змін в проект ліміту щодо визначення місцезнаходження контрольного колодязя та, у зв'язку необхідністю приведення проекту ліміту до вимог чинного законодавства, ЛМКП «Львівводоканал» не позбавлений можливості звернутися в суд за захистом своїх інтересів.

В судовому засіданні 21.04.15 представники сторін підтримали свої доводи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.12.2011 Львівським комунальним підприємством "Львівводоканал" (водоканал) та Приватним акціонерним товариством "Компанія Ензим" (абонент) укладено договір № 217 про приймання наднормативно забруднених стічних вод (з протоколом розбіжностей).

За цим договором водоканал (відповідач) приймає наднормативно забруднені стічні води з об'єкта абонента за адресою: вул. Личаківська,232, а абонент здійснює скид наднормативно забруднених стічних вод у каналізацію та сплачує додаткову плату за приймання цих вод на умовах, які визначені договором згідно з "Правилами приймання стічних вод у комунальну систему каналізації м.Львова".

Відповідно до п. 2.1 договору водоканал зобов'язується на час дії договору надавати дозвіл на скид стічних вод в систему міської каналізації та забезпечувати приймання стічних вод (в об'ємі лімітів, встановлених договором про водопостачання), у яких не перевищено допустимі концентрації згідно з Правилами, у т.ч. забруднених понад граничні норми .

26.03.2012 водоканалом погоджений Проект ліміту на скид забруднювальних речовин в систему міської каналізації ПрАТ "Компанія Ензим", зареєстрований за № 1645 , в пункті 2.2 якого вказано, що випуски каналізації №1 та №2 обладнані контрольними колодязями КК-1 та КК-2, які знаходяться поза межами території ПрАТ "Компанія Ензим", їх місце розташування позначене на схемі мереж ВК та на місцевості.

З Плану підземних комунікацій позивача ( додаток до Проекту ліміту) вбачається, що контрольний колодязь КК-1 розташований безпосередньо біля місцезнаходження позивача (м. Львів, вул. Личаківська,232) за межами території підприємства ( т.1, а.с.40.41).

Як вбачається з матеріалів справи, після погодження водоканалом Проекту ліміту в системі каналізації позивача відбулися зміни, змінилося місце приєднання напірного колектора позивача до міської каналізаційної мережі, оскільки після будівництва самопливного міського каналізаційного колектора на вул.Богданівській Д 600 мм позивач здійснив підключення свого напірного колектора у камеру гасіння напору на перехресті вулиць Богданівська - Глинянський Тракт самопливного міського каналізаційного колектора на вул.Богданівській Д 600 мм, що підтверджено листом позивача № 1671 від 25.06.2012( в матеріалах справи).

При цьому перед підключенням напірних колекторів товариства до міського колектора Д 600ммм позивач не виконав вимогу водоканалу, викладену в листі-приписі від23.05.2012 № 15-2315, про необхідність влаштування контрольних колодязів відповідно до вимог місцевих Правил ( лист -припис в матеріалах справи).

В жовтні 2013 позивач звернувся до ЛМКП "Львівводоканал"( лист вих. №3073 від 08.10.2013) про надання дозволу на скид стічних вод на 2014 рік на підставі погодженого Проекту ліміту .№1645, зазначивши, що змін у водопровідно-каналізаційному господарстві підприємства не відбулось, погоджений Проект ліміту повний та об'єктивний.

У відповідь ЛМКП "Львівводоканал"(лист вих. № 36-5146 від 25.10.2013) повідомило позивача, що при реконструкції каналізаційного колектора на вул. Богданівській для приймання стічних вод з напірних колекторів ПрАТ "Компанія Ензим" було побудовано камеру гасіння напору, яка має використовуватися в якості контрольного колодязя. З метою виконання п.1.9 державних Правил та п.1 місцевих Правил щодо розташування контрольного колодязя безпосередньо перед підключенням до збірного чи головного каналізаційного колектора, необхідно внести та погодити у встановленому порядку змін у Проект ліміту на скид забруднюючих речовин № 1645, визначивши контрольний колодязь безпосередньо перед підключенням до каналізаційного колектора Dy 600 мм на вул.Богданівській.

Позивач листом за вих. №3278 від 06.11.2013 відхилив вимоги відповідача з посиланням на те, що Проектом ліміту №1645, погодженим ЛМКП "Львівводоканал", визначено та узгоджено місце розташування контрольного колодязя на випуску №1 (КК-1).Також вказав, що технічних чи технологічних змін у водопровідно-каналізаційному господарстві товариства не відбулося, просив надати дозвіл на скид стічних вод на 2014рік.

В листі вих. №36-5432 від 05.11.2013 ЛМКП "Львівводоканал" повідомив позивача, що питання надання дозволу на скид стічних вод у систему міської каналізації Львова на 2014 рік буде розглядатись після виконання останнім вимог про влаштування контрольного колодязя на випуску стічних вод.

Позивач в черговий раз звернувся до відповідача з листом вих. №3530 від 25.11.2013 про надання дозволу на скид стічних вод на 2014 рік.

ЛМКП "Львівводоканал" надав позивачу дозвіл на скид стічних вод, реєстраційний №4964, чинний від 01.01.2014 до 31.12.2014, в якому крім зазначення об'ємів скиду в каналізацію дощових та інших стічних вод, вказано, що контрольний колодязь КК-1, відповідно до п. 1.4 Правил, визначено у місці приєднання випусків ПрАТ "Компанія Ензим" до колектору міської каналізації (камера гасіння напору на перехресті вул. Богданівська - Глинянський Тракт).

Дослідивши всі обставини справи, доводи сторін, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.

Завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є, зокрема, регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище ( ст. 1 Закону).

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також розроблюваними відповідно до нього земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством( ст. 2 Закону).

Державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюють Кабінет Міністрів України, Ради та їх виконавчі і розпорядчі органи, а також спеціально уповноважені на те державні органи по охороні навколишнього природного середовища і використанню природних ресурсів та інші державні органи відповідно до законодавства України.( ч.2 Ст. 16 Закону)

Статтею 44 Водного кодексу України визначені обов'язки водокористувачів, до яких відноситься, зокрема, дотримання встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів скидання забруднюючих речовин, ведення контролю за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин, здійснення заходів щодо припинення скидання забруднених стічних вод тощо.

У відповідності до ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» та Водного кодексу України розроблені Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2002 р. за N 403/6691 ( далі - державні Правила)

Ці Правила поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів( п.1.2 Правил).

Пунктом 1.4 державних Правил встановлено, що каналізаційний випуск підприємства - це трубопровід, яким стічні води підприємства випускаються у збірний чи головний каналізаційний колектор; контрольний колодязь - це колодязь на каналізаційному випуску підприємства безпосередньо перед приєднанням до збірного чи головного каналізаційного колектора.

Згідно з п. 1.9. названих Правил кожне підприємство скидає стічні води в каналізаційну систему населеного пункту через окремий випуск з обов'язковим улаштуванням контрольних колодязів, розташованих за межами підприємства в місцях, що мають під'їзні дороги. Об'єднання випусків стічних вод від кількох підприємств дозволяється тільки після контрольного колодязя на випуску кожного підприємства.

Пунктом 1.5. державних Правил встановлено, що на підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту, у яких відображаються місцеві особливості приймання стічних вод підприємств у міську каналізацію.

Відповідно до п. 1.6. державних Правил місцеві Правила приймання згідно з Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджують виконавчі органи місцевих рад за поданням водоканалів. Місцеві Правила приймання є обов'язковими для всіх підприємств, яким водоканали надають послуги з водовідведення та які розташовані на території даної місцевої ради.

Рішенням виконкому Львівської міської ради №292 від 18.09.2002 затверджені Правила приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова (далі - місцеві Правила).

Пунктом 1 місцевих Правил встановлено, що контрольний колодязь підприємства -це колодязь на випуску підприємства безпосередньо перед підключенням до міської каналізації.

З контрольних колодязів здійснюється відбір проб стічних вод( п.7.1.1 місцевих Правил).

Відповідно до пункту 3.5.3. місцевих Правил підприємства зобов'язані розробити проект ліміту, погодити його з інспекцією та водоканалом і отримати дозвіл на скид (п. 4.6.).

У проекті ліміту вказується, зокрема, виконавче знімання об'єктів, з нанесеними каналізаційними мережами і контрольними колодязями (КК) на кожному з випусків (у т.ч. на випусках у поверхневі водойми). КК та їх місце розміщення мають бути визначені в проекті ліміту. При цьому КК на виконавчому зніманні повинні бути позначені згідно з встановленими на місцевості ідентифікаційними табличками. КК споруджуються та обладнуються підприємством(п.4.4.4.3, п 7.1.1.5, п.7.1.5, п.7.1.6 ).

Згідно з пунктами 4.4.5., 4.4.6. місцевих Правил проект ліміту набирає чинність у день погодження і діє до зміни, а незареєстрований у водоканалі проект ліміту - є недійсним.

Відповідно до п. 4.6.1. місцевих Правил, підприємства зобов'язані отримати дозвіл водоканалу на скид стічних вод (додаток 10.3), для чого підприємство подає лист згідно з додатком 10.11. Лист про дозвіл на наступний період подається до 1 листопада поточного року. Якщо підприємство у встановлені терміни не звернулось у водоканал щодо надання дозволу на скид - дозвіл на скид втрачає чинність згідно з п. 4.6.5.2.1. Якщо підприємством у встановлений термін (до 1 листопада) заявлено про відсутність змін у його водовідведенні, то за п. 4.6.4. дозвіл на скид на наступний рік може бути продовжено.

Матеріалами справи підтверджено, що жовтні 2013 позивач звернувся до відповідача про надання дозволу на скид стічних вод на 2014 рік на підставі погодженого водоканалом 26.03.2012 Проекту ліміту №1645, зазначивши, що змін у водопровідно-каналізаційному господарстві підприємства не відбулось, погоджений Проект ліміту повний та об'єктивний.

Згідно з Проектом ліміту №1645 контрольні колодязі позивача КК-1 та КК-2 знаходяться поза межами території підприємства, їх місце розташування позначене на схемі мереж ВК та на місцевості. Зокрема, контрольний колодязь КК-1 розташований безпосередньо біля місцезнаходження позивача (м. Львів, вул. Личаківська,232) за межами території підприємства.

Відповідач надав позивачу дозвіл на скид стічних вод на 2014 рік, реєстраційний №4964, в якому вказав , що місце розміщення контрольного колодязя КК-1, відповідно до п. 1.4 Правил, визначено у місці приєднання випусків ПрАТ "Компанія Ензим" до колектору міської каналізації (камера гасіння напору на перехресті вул. Богданівська - Глинянський Тракт).

Відповідач пояснює, що на момент погодження Проекту ліміту №1645 до каналізаційного випуску позивача були під'єднані каналізаційні випуски інших абонентів, тому місце розміщення КК-1 позивача було визначене у Проекті ліміту відповідно до державних та місцевих Правил безпосередньо біля місцезнаходження позивача (м. Львів, вул. Личаківська,232) за межами території підприємства перед місцем під'єднання випусків інших абонентів.

Після погодження позивачу Проекту ліміту № 1645 був збудований самопливний міський каналізаційний колектор на вул.Богданівській Д 600 мм, у зв'язку з чим каналізаційні випуски інших абонентів, раніше під'єднані до випуску позивача, були підключені до міського колектора. Крім того, позивач здійснив підключення свого напірного колектора у камеру гасіння напору на перехресті вулиць Богданівська - Глинянський Тракт самопливного міського каналізаційного колектора на вул.Богданівській Д 600 мм.

Таким чином, відповідач стверджує, що в системі каналізації позивача відбулися зміни, змінилося місце приєднання напірного колектора позивача до міської каналізаційної мережі, тому згідно з пунктом 1.4 державних Правил та п. 1 місцевих Правил контрольний колодязь КК-1 позивача має знаходитися на каналізаційному випуску позивача безпосередньо перед приєднанням до міського каналізаційного колектора, тобто у місці приєднання випусків ПрАТ "Компанія Ензим" до колектору міської каналізації - камері гасіння напору на перехресті вул. Богданівська - Глинянський Тракт.

Апеляційний суд погоджується з доводами відповідача та зазначає, що факт підключення позивачем свого напірного колектора до самопливного міського каналізаційного колектора Д 600 мм на вул.Богданівській підтверджується листом позивача від 25.06.2012 № 1671 та не заперечується позивачем.

Ці обставини дійсно свідчать про те, що після погодження позивачу Проекту ліміту № 1645 в системі каналізації позивача відбулися зміни, змінилося місце приєднання напірного колектора позивача до міської каналізаційної мережі, тому згідно з пунктом 1.4 державних Правил та п. 1 місцевих Правил контрольний колодязь КК-1 позивача має знаходитися на каналізаційному випуску позивача безпосередньо перед приєднанням до міського каналізаційного колектора, тобто у місці приєднання випусків ПрАТ "Компанія Ензим" до міської каналізації.

Отже, на момент звернення позивача до відповідача ( жовтень 2013року) про надання дозволу на скид стічних вод на 2014рік дані Проекту ліміту № 1645 не відповідали фактичним, оскільки в системі каналізації позивача відбулися зміни, змінилося місце приєднання напірного колектора позивача до міської каналізаційної мережі, відтак не відповідало вимогам державних та місцевих Правил місце знаходження контрольного колодязя КК-1.

Стверджуючи про правомірність визначення в Дозволі на скид місця знаходження контрольного колодязя КК-1 позивача в камері гасіння напору на перехресті вул. Богданівська - Глинянський Тракт, відповідач вказує на те, що на його вимоги позивач відмовився внести зміни до Проекту ліміту.

Апеляційний суд відхиляє ці доводи відповідача з огляду на наступне.

Згідно з п.4.6.2 місцевих Правил дозвіл на скид надається водоканалом підприємствам, які дотримуються вимог Правил.

Відповідно до пунктів 4.4.15, 4.6.5.2.3 місцевих Правил якщо дані Проекту ліміту не відповідають фактичним, його погодження анулюється. При цьому дозвіл на скид стічних вод втрачає чинність від дня одержання підприємством офіційного повідомлення водоканалу про анулювання проекту ліміту та дозволу на скид.

Отже, за вказаних вище обставин відповідач не мав надавати дозвіл на скид, а мав анулювати погодження Проекту ліміту № 1645.

Проте, всупереч вимогам місцевих Правил відповідач не анулював погодження Проекту ліміту №1645, а видав дозвіл на скид стічних вод на 2014рік, який суперечить погодженому ним же Проекту ліміту № 1645, щодо місця знаходження контрольного колодязя КК-1.

Дозвіл на скид не є тим документом, в якому визначається місце розташування контрольних колодязів. Таким документом є Проект ліміту, розроблений абонентом та погоджений водоканалом.

Як зазначено вище, місцевими Правилами визначені порядок видачі дозволів та права і дії водоканалу при невідповідності даних Проекту ліміту фактичним. Державними та місцевими Правилами не передбачено право водоканалу визначати та вказувати в дозволах на скид місце розташування контрольних колодязів абонентів, відмінне від місця, вказаного в чинному погодженому Проекті ліміту.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах своїх повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає, що одностороннє внесення до дозволу на скид стічних вод відомостей про місце розташування контрольного колодязя КК-1, які не відповідають чинному погодженому Проекту ліміту, здійснено відповідачем всупереч нормам чинного законодавства.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що позовні вимоги правомірно задоволені судом першої інстанції.

Інші доводи сторін не беруться до уваги у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Щодо доводів скаржника про сплату ним 09.07.2014 в добровільному порядку на користь позивача судового збору в сумі 2867,50грн та неправомірність стягнення з нього оскаржуваним рішенням на користь позивача цієї ж суми судового збору, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ні позивач ні відповідач не повідомили суд першої інстанції та не подали доказів про сплату відповідачем в добровільному порядку на користь позивача 2867,50грн судового збору. Такі докази подані 10.02.2015 лише апеляційному суду. Отже, вирішення судом першої інстанції за наслідками нового розгляду справи питання щодо розподілу між сторонами судового збору шляхом його стягнення з відповідача на користь позивача є правомірним.

Разом з тим, з огляду на сплату відповідачем в добровільному порядку на користь позивача судового збору в сумі 2867,50грн та з метою недопущення повторного стягнення з відповідача цієї суми судового збору сторони не позбавлені права звернутися до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про невидачу наказу на виконання судового рішення в частині стягнення судового збору.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав , передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 01.12.2014 у справі № 914/4821/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 23.04.2015

Головуюча-суддя М.І. Хабіб

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич