ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Справа № 921/22/15-г/5

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю"МЖК ІрЛАГА"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 19.03.2015р. (головуючий суддя Кордюк Г.Т., судді Гриців В.М., Давид Л.Л.)
у справі№ 921/22/15-г/5 Господарського суду Тернопільської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Довіра та гарантія"
доТовариства з обмеженою відповідальністю"МЖК ІрЛАГА",
простягнення 28.914,76 грн.,
за участю представників:
позивачане з'явились,
відповідачаКривенький І.М., Солонинко П.М.,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.01.2015 р. у справі №921/22/15-г/5 (суддя Андрушків Г.З.) позовну заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "ФК "Довіра та гарантія" без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.03.2015 р. апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу про повернення позовної заяви у даній справі скасовано, справу направлено до місцевого господарського суду для розгляду по суті.

Не погоджуючись з вказаною постановою, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі ухвалу місцевого суду.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що апеляційним господарським судом було порушено норми процесуального та матеріального права, зокрема ст. 2, 4-7, ч. 2 ст. ст. 34, 36, п. 1 ч. 1 ст. 54, ст. 99, 101, 104, 105 ГПК України, ст. ст. 2, 7-10 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що, за твердженням скаржника, між сторонами не було господарських правовідносин і позивач не надав суду жодних доказів повідомлення відповідача про факт наявності боргу перед позивачем, не надав суду обгрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум кредиту та відсотків за кредитом із зазначенням періоду нарахування, суми часткової сплати та суми боргу, а також не додав доказів, що підтверджують викладені в позові обставини, а саме: доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги згідно договору купівлі-продажу права вимоги №114 від 07.03.2014 р., що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники позивача не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників позивача.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників скаржника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Довіра та гарантія" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою № 3222 від 25.12.2014 р. про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖК ІрЛАГА" 2.8914,76 грн.

Місцевий господарський суд, повертаючи вказану позовну заяву без розгляду, вказав, що позивачем не подано обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення суми кредиту та суми відсотків за кредитом із зазначенням періоду нарахування, суми часткової сплати та суми боргу, а також не додано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, а саме: доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги згідно з договором купівлі-продажу права вимоги №114 від 07.03.2014 р. в порядку, передбаченому додатком №3 до даного договору. Зазначена обставина, на думку місцевого господарського суду, не дає підстав господарському суду для порушення провадження у справі.

Як встановлено апеляційним судом, в переліку додатків до позовної заяви вказано про подання наступних документів: оригіналу квитанції по сплату судового збору; заявки про СМС-повідомлення; копії кредитного договору №77968/1 від 14.04.2008 р. з додатками; розрахунку суми заборгованості; копії договору купівлі-продажу права вимоги №114 з додатками; копії виписки з ЄДРПОУ щодо ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія"; копії статуту; доказів направлення позовної заяви з додатками відповідачу - поштової квитанції з описом вкладення до цінного листа.

Основні вимоги, що пред'являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів визначені ст. ст. 54, 57 ГПК України. Невиконання більшості з вимог зазначених норм тягне за собою повернення позовної заяви без розгляду.

Так, за приписами п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до п. 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 (зі змінами та доповненнями) господарський суд не вправі повернути позовну заяву на підставі п.3 ч.1 ст.63 ГПК України з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи.

Як роз'яснено в п. 3.5 вказаної постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р., якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на ст. 63 ГПК України, у цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.

Таке право судді на витребування доказів закріплене ст. 65 ГПК України, відповідно до якої, зокрема, суддя при підготовці справи до розгляду може викликати представників сторін (якщо сторони знаходяться у тому ж населеному пункті, що й господарський суд) для уточнення обставин справи і з`ясувати, які матеріали може бути подано додатково; зобов`язати сторін, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребувати від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомитися з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Як вбачається із змісту зазначених норм, вже саме зазначення у додатках до позовної заяви вказаних документів, виключає можливість повернення поданої позовної заяви без розгляду з посиланням на п. 3 ч.1 ст. 63 ГПК України, оскільки зазначені недоліки можуть бути усунуті шляхом витребування судом відповідних документів та матеріалів, належним чином засвідчених їх копій в порядку підготовки справи до розгляду, а також в процесі розгляду справи.

В той же час, повертаючи позовну заяву без розгляду та зазначаючи про відсутність обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум, місцевий господарський суд не вказав, в чому полягає необгрунтованість розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви. При цьому неподання позивачем повідомлення по відступлення права вимоги не є підставою для повернення позовної заяви, оскільки такий доказ може бути витребувано судом в порядку ст. 65 ГПК України при вчиненні судом дій по підготовці справи до розгляду, а також під час судового розгляду справи.

З огляду на викладені обставини, в т. ч. на зазначення у позовній заяві переліку документів, яким позивач обгрунтовував викладені у позові обставини, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд зробив помилковий висновок про наявність визначених законом підстав для повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Довіра та гарантія" без розгляду, чим допустив порушення норм процесуального права, зокрема п. 3 ч. 1 ст.63 ГПК України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції правомірно скасував ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.01.2015 р. у справі № 921/22/15-г/5 та направив матеріали справи на розгляд до місцевого господарського суду.

При цьому не знаходять жодних підтверджень посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції ст.ст. 104, 105 ГПК України. Також апеляційним господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови не було порушено норм ст.ст. 2, 7-10 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Натомість, викладені в заяві питання фактично стосуються встановлення обставин вже по суті справи. Зазначене виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, котрий, в силу вимог ст. 111-7 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Крім того вказане виходить і за процесуальні межі розгляду питання про прийняття позовної заяви до провадження чи повернення такої без розгляду.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

На думку колегії суддів, висновок апеляційного суду про наявність підстав для скасування ухвали місцевого суду про повернення позовної заяви є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування постанови суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 80, 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-13 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю"МЖК ІрЛАГА" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.03.2015 р. у справі № 921/22/15-г/5 - без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова