ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.04.2015 Справа № 920/541/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром», м. Суми

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області, м. Суми

про визнання договору припиненим

Суддя Б.І. ЛИХОВИД

За участі представників сторін:

від позивача: Вітюк І.В., довіреність № 15-10050 від 31.12.2014р.

Фанта Т.О., довіреність № 15-10055 від 31.12.2014р.

від відповідача: Єфіменко О.А., довіреність № 25 від 28.01.2015р.

Пономаренко С.В., довіреність № 39 від 23.04.2014р.

у судовому засіданні брала участь секретар судового засідання Ейсмонт М.О.

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд визнати договір оренди державного майна № 16 від 24.04.2000р., укладений між Сумським відкритим акціонерним товариством (на час розгляду справи Публічним акціонерним товариством «Сумихімпром» та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області таким, що припинив свою дію 01.05.2009р.

У даному судовому засіданні представники позивача підтримували позовні вимоги, додаткових письмових пояснень не подали.

Представники відповідача подали у дане судове засідання заперечення за № 10-03-01605 від 23.04.2015р., де зазначають, що при укладенні спірного договору сторони керувались законодавством, чинним на момент його укладення, а у 2000 році ні Законом України «Про оренду державного та комунального майна» ні Цивільним кодексом УРСР не вимагалась державна реєстрації та нотаріальне посвідчення такого роду договорів, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази, суд встановив:

Між Сумським відкритим акціонерним товариством «Сумихімпром» (на день розгляду справи Публічним акціонерним товариством «Сумихімпром» (позивач, орендодавець)) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області (відповідач, орендар) 24.04.2000 року був укладений договір оренди державного майна № 16, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне володіння і користування нежитлове приміщення загальною корисною площею 566,4 кв. м., яке знаходиться на балансі державного підприємства ВАТ «Сумихімпром», розташоване за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 30/1, з метою розміщення офісу.

Строк чинності договору визначено пунктом 10.1, згідно якого договір діє з 01 травня 2000 року до 01 травня 2009 року.

У відповідності до пункту 10.6, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії, договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Крім того, сторонами, було укладено додаткову угоду до вказаного договору, якою було внесено зміни до п. 10.1, яким встановлено, що цей договір діє з 01.05.2000р. до 01.04.2019р. включно.

Також сторонами неодноразово укладались додаткові угоди до вказаного договору, якими змінювались окремі його пункти, зокрема, змінювались реквізити сторін, обов`язки сторін, умови відшкодування витрат орендодавця з обслуговування орендованого майна, найменування орендодавця на ПАТ «Сумихімпром» (додаткові угоди: № 1 від 24.10.2003р., № 2 від 24.10.2003р., № 3 від 01.09.2005р., № 4 від 2007 року, № 5 від 18.11.2010р., № 6 від 23.05.2011р., № 7 від 01.07.2011р., № 8 від 12.12.2011р., № 9 від 10.02.2012р., № 10 від 01.04.2012р., № 11 від 01.04.2012р., № 12 від 01.06.2012р., № 13 від 20.12.2012р., № 14 від 05.02.2013р., № 15 від 07.02.2014р., № 16 від 25.03.2014р., № 17 від 10.02.2015р.)

Позивач, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що укладена між сторонами додаткова угода до договору оренди, якою було внесено зміни щодо продовження строку його дії до 01.04.2019р. не була нотаріально посвідчена, а також не була проведена її державна реєстрація, у зв`язку з чим позивач зазначає, що і договір від 24.04.2000р. не був нотаріально посвідчений, а також всі послідуючі додаткові угоди, а тому позивач вважає, що додаткова угода, якою продовжено строк дії договору оренди державного майна № 16 від 24.04.2000р. до 2019 року та всі подальші додаткові угоди, які були укладені за період з 2009 року по 2015 рік є нікчемними, а сам договір таким, що припинив свою дію 01.05.2009р., у зв`язку з чим і звернувся до суду з даними позовними вимогами.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про оренду державного та комунального майна», згідно з ст. 26 якого договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст. 291 ГК України.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, Закон пов'язує продовження терміну дії договору оренди з відсутністю заяв сторін про припинення дії договору саме протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Зазначена норма є імперативною та підлягає обов'язковому застосуванню до спірних відносин незалежно від відповідних умов договору та обставин повідомлення орендаря про припинення договору до закінчення терміну його дії, або повідомлення про це після спливу місячного терміну з дати закінчення терміну дії договору.

Спірний договір оренди було укладено на строк до 01.05.2009р., а тому саме у період з 02.05.2009р. по 03.06.2009р. сторони мали повідомити одна одну про припинення орендних відносин, чого, як вбачається з матеріалів справи, ними зроблено не було.

Наведене узгоджується з позицією Вищого господарського суду України, яка викладена у п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», згідно з яким зі змісту статей 759, 763, і 764 ЦК України, ч. 2 ст. 291 ГК України, ч. 2 ст. 17 та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Як встановлено матеріалами справи, станом на 01.05.2009р. (дата закінчення строку дії спірного договору, визначена сторонами у п. 10.1), а також протягом місяця після вказаної дати, сторони не заперечували щодо продовження строку дії вказаного договору, оскільки заяви про припинення договору, як то передбачено п. 10.6, сторони один одному не направляли, а тому договір № 16 від 24.04.2000р. вважається продовженим на той самий строк, на який він укладався і на тих же самих умовах (до 01.05.2018р.).

Статтею 32 ГПК України встановлено, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі вищевикладених норм права, враховуючи відсутність в матеріалах справи заперечень з боку орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії спірного договору оренди щодо продовження строку його дії, суд приходить до висновку про продовження строку дії вказаного договору до 2018 року, а позовні вимоги щодо припинення його дії 01.05.2009 року безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим відмовляє в їх задоволенні.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 47-1, 49, 82 - 85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складене 27.04.2015р.

СУДДЯ Б.І. ЛИХОВИД