ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.03.15р. Справа № 29/5005/17496/2011
Суддя господарського суду Дніпропетровської області Полєв Д.М.

при секретарі судового засідання Карпенко К.М.

за участю представників сторін:

від кредиторів: представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" Данильченко М.С. за довіреністю №997/13 від 24.04.2014р.;

від боржника: ліквідатор не з'явився

за участю: генерального директора ТБ "Екатеринославська" Коган К.Ю. (протокол №1 від 17.07.1995р.)

- представник гр. ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши справу

за заявою Приватного підприємства "Ода Трейд Плюс", с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області

до боржника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 23/325

про визнання банкрутом

СУТЬ СПРАВИ:

Розглядається заява ДОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (далі - банк) про визнання недійним результату аукціону з продажу майна банкрута від 11.07.2014 р.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 05.02.15р. по 24.02.15р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Суть справи викладено в ухвалі суду від 16.12.2011р.

Провадження у справі про банкрутство перебуває на стадії ліквідації.

09.12.2014р. до суду надійшла заява банку про визнання недійсним результату аукціону з продажу майна банкрута від 11.07.2014 р. недійсним, у якій заявник просить визнати недійними результати зазначеного вище аукціону та акту про передання права власності, який укладено між ліквідатором та переможцем цього аукціону ОСОБА_4, а також, про зобов'язання ліквідатора повернути ОСОБА_4 кошти в розмірі 787340,55 грн., які сплачено останєю згідно умов укладеного договору купівлі - продажу.

В обґрунтування своїх вимог банк посилається на наявність порушень вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон), які допущено ліквідатором, як замовником та ТБ "Катеринославська", як організатором аукціону при організації і проведенні повторного аукціону з продажу майна банкрута, а саме, неправомірне визначення початкової вартості майна банкрута, що стало предметом продажу на повторному аукціоні та, як наслідок, неправомірне зниження початкової вартості майна банкрута всупереч приписам норм ст.ст. 65, 66 Закону.

Товарна біржа «Катеринославська» (далі - біржа) в своєму відзиві від 19.01.2015р. на заяву банку також заперечує проти її задоволення, та зазначає, що вимоги останнього є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки до обов'язків організатора аукціону не відноситься встановлення початкової вартості майна, яке підлягає продажу на аукціоні та визначення умов зниження його вартості під час проведення аукціону, тому як виключно замовник аукціону - ліквідатор боржника визначає склад, характеристики, початкову вартість майна боржника, можливість її зниження, а також умови та строки проведення аукціону, про що, саме й зазначено у заявці № 2 від 04.06.2014р. до договору доручення № 28/03-МБ від 28.03.2014 р. на проведення аукціону з продажу майна банкрута, укладеного між ним та біржею.

Ліквідатор у своєму відзиві від 20.01.2015р. просить відмовити банку у задоволені заяви про визнання результату аукціону недійсним, посилаючись на дотримання ним та організатором аукціону норм Закону про банкрутство при організації та проведенні повторного аукціону з продажу майна банкрута від 11.07.2014 р.

Також, ліквідатор у своїх поясненнях від 24.02.2015р. зазначає, що провадження у справі здійснюється за нормами Закону в редакції до 19.01.2013р., яким не передбачено погодження продажу майна із заставним кредитором. Крім того, як зазначає ліквідатор, представник заставного кредитора був присутній на засіданнях комітету кредиторів та голосував за продаж майна банкрута, заперечень чи скарг щодо продажу майна від кредитора не надходило.

Ухвалою суду від 20.01.2015р. учасником провадження у справі про банкрутство визнано учасника та переможця аукціону гр. ОСОБА_4 з метою надання їй права на захист своїх прав та інтересів, оскільки наслідки розгляду заяви банку про визнання недійсними результатів аукціону можуть вплинути на них.

Гр. ОСОБА_4 в своєму відзиві на заяву банку просить відмовити заявнику у задоволенні заяви мотивуючи таку позицію відсутністю порушень вимог Закону під час проведення повторного аукціону з продажу майна банкрута. Одночасно ОСОБА_4 зазначає, що банк не скористався своїм правом, щодо можливості звернення з клопотанням до суду про проведення незалежної оцінки майна банкрута, в зв'язку з наявністю сумнівів щодо визначеної ліквідатором початкової вартості майна банкрута, відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону.

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

В результаті проведеного конкурсу та відповідно до прийнятого рішення комітету кредиторів від 28.02.2014р. ТБ "Катеринославська" визначено як організатора з проведення торгів аукціону) з продажу майна банкрута.

28.03.2014р. між ліквідатором та ТБ "Катеринославська" укладено договір-доручення №28/03-МБ на проведення аукціону з продажу майна банкрута.

Згідно заявки №1 від 21.04.2014р. ліквідатором (замовником аукціону) визначено, що майно банкрута виставляється на продаж на аукціоні одним лотом у вигляді цілісного майнового комплексу, який складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами; загальна площа 282,8кв.м., житлова площа 141,9 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 1530 кв.м., на якій розташоване зазначене майно. Початковою вартістю встановлено суму вимог кредиторів, а саме 5437137,75грн.

Оголошення про проведення аукціону з продажу майна банкрута оприлюднено 12.05.2014р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України та 19.05.2014р. на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Призначений на 11.06.2014р. аукціон не відбувся через відсутність заяв на участь в ньому.

Згідно заяви №2 від 04.06.2014р. ліквідатором визначено, що майном банкрута виставляється на продаж на повторному аукціоні одним лотом у вигляді вже нерухомого майна у складі: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами; загальна площа 282,8кв.м., житлова площа 141,9 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 1530 кв.м., на якій розташоване зазначене майно.

11.07.2014р. за результатами проведеного повторного аукціону гр. ОСОБА_4 визнана переможцем повторного аукціону, та майно банкрута реалізовано за ціною 787340,55грн.

Переможцем аукціону 14.07.2014р. сплачено 787340,55грн. та підписано акт про передання права власності на куплене нерухоме майном від 16.07.2014р. (т. 4. а.с.151).

Доказів укладення договору купівлі-продажу сторонами не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає за необхідне заяву банку задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до п.1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону положення Закону про банкрутство в редакції від 22.12.2011 р., що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи зазначене, продаж майна повинен здійснюватися ліквідатором в порядку розділів ІІІ-ІV Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 № 4212-VI із відповідними змінами.

Згідно з частиною 4 статті 10 та частиною 8 статті 44 Закону про банкрутство в редакції Закону України № 4212-VІ від 22.12.2011 року, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником. Спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011, після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги.

Згідно ч. 8 ст. 44 вказаного Закону, спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціону, в тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Частиною 1 статті 49 Закону про банкрутство визначено, що продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011р. , продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Таким чином майно банкрута, що є предметом забезпечення не включається до складу ліквідаційної маси, але знаходиться в управлінні ліквідатора банкрута, який має право продавати його в загальному порядку та несе обов'язок отримання згоди кредитора, вимоги якого воно забезпечує, на продаж даного майна.

Матеріали справи не містять письмової згоди заставного кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на продаж майна.

Доводи ліквідатора про те, що представником банку підписано протоколи зборів комітету кредиторів банкрута від 29.08.2013р., 09.09.2013р., 17.09.2013р., 28.02.2014р., що і є його згодою на продаж заставленого майна, суд не приймає до уваги, оскільки на зборах колективним органом визначено тільки строки та черговість проведення оцінки майна та визначено порядок його реалізації, в той час, коли абз. 2 ч. 4 ст. 42 вказаного Закону вимагає виключно особистої згоди кредитора на продаж майна, вимоги якого воно забезпечує.

Згідно до ч. 1 ст. 65 Закону якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця ( у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону встановлено, що якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20% щодо початкової вартості відповідного попереднього аукціону.

Також згідно із ст. 66 Закону встановлено, що повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче, ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості, вказаної в оголошенні про проведення аукціону.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону про банкрутство результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнано в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Договором-доручення №28/03-МБ від 28.03.2014р. сторонами не визначено порядок зниження початкової вартості майна при проведення аукціону.

Як вбачається з матеріалів справи, замовником аукціону (ліквідатором) невірно визначено початкову вартість майна на повторного аукціоні, яка повинна бути зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно до попереднього аукціону. Тобто початковою вартістю майна банкрута встановлено 5437137,75грн., вартість майна із двадцятивідсотковим зменшенням складає 4349710,20грн.

Доводи ліквідатора щодо відмінності статусу майна, що був предметом продажу на первинному аукціоні (цілісний майновий комплекс) та повторному аукціоні (нерухоме майно) є необґрунтованими, оскільки в разі зміни статусу майна, його кількості, найменування тощо після проведення первинного аукціону неможливо провести повторний аукціон з майном по яком не проводився первинний аукціон.

З огляду на порушення вимог ч.4 ст. 42 Закону щодо отримання згоди заставного кредитора на продаж майна та п. 3 ст. 65 Закону щодо визначення початкової вартості майна на повторного аукціоні суд вважає за необхідне визнати результати аукціону недійсними.

Також банк просить визнати недійсним акт про передання права власності на куплене нерухоме майно банкрута та зобов'язати ліквідатора повернути гр. ОСОБА_4. сплачені кошти в розмірі 787340,55грн.

За приписами ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 76 Закону передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу, а копії акта не пізніше наступного дня разом із відомостями про нотаріуса надсилаються (вручаються) покупцю, замовнику аукціону та продавцю. Нотаріус видає покупцю свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні в порядку, встановленому законом. Послуги нотаріуса оплачує організатор аукціону.

Сторонами не подано доказів укладання між сторонами договору купівлі-продажу, видачі покупцю свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні в порядку, встановленому законом.

Оскільки акт про передання права власності лише посвідчує наявність відповідного права, але не породжує, змінює або припиняє певні права та обов'язки, воно не є актом в розумінні статті 12 ГПК України, який може бути оскаржено до господарського суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що визнання недійсним акту передання права власності на куплене нерухоме майном від 16.07.2014р. не відповідає встановленим законом способам захисту прав, що є підставою для відмови в задоволенні вимог банку в цій частині та як наслідок неможливість застосування наслідків недійсності правочину.

Керуючись ст.ст. 86, 87 ГПК України, ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 41, 44, 49-75 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Дніпропетровської обласної дирекції про визнання результатів аукціону з продажу майна банкрута від 11.07.2014 р. недійсними задовольнити частково.

Визнати недійсними результати аукціону проведеного ТБ "Катеринославська" з продажу майна банкрута фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, який відбувся 11.07.2014р., а саме нерухомого майна у складі: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами; загальна площа 282,8кв.м., житлова площа 141,9 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 1530 кв.м., на якій розташоване зазначене майно.

Суддя Д.М. Полєв