ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 квітня 2015 р. Справа № 903/247/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А.

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРОХІВ АГРОТРЕЙД", с.Холопичі, Локачинський район, Волинська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Голубченко Анатолія Костянтиновича, м.Київ

про стягнення 1 006 446 грн. 30 коп.

Суддя Шум М. С.

за участю представників сторін:

від позивача: Нелюбов О. Р., довіреність від 20.03.2015 року №03/2/213

від відповідача: Собковський С. М., довіреність від 24.03.2015 року №1/2403

від третьої особи: Собковський С. М., довіреність від 23.04.2015 року

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції за клопотанням публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

Суть спору: позивач - ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А. просить стягнути з відповідача - ТзОВ «Горохів Агротрейд» 1 006 446 грн. 30 коп. заборгованості згідно кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року в т. ч. 944 192 грн. 76 коп. заборгованість по кредиту, 60 027 грн. 40 коп. заборгованість по процентам, 933 грн. 61 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 11 грн. 30 коп. пені за несвоєчасну сплату комісій по кредиту, 1 177 грн. 75 коп. збитків від інфляції за несвоєчасну сплату процентів, 2 грн. 09 коп. збитків від інфляції за несвоєчасну сплату комісії, 101 грн. 39 коп. 3% річних.

Ухвалою суду від 13.03.2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, сторін зобов'язано надати суду необхідні для розгляду справи документи.

Позивач супровідним листом від 23.03.2015 року долучив до матеріалів справи витребувані судом документи, зокрема, докази надання коштів відповідачу згідно кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року, докази часткових проплат, здійснених відповідачем, згідно кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року.

Ухвалою суду від 31.03.2015 року розгляд справи відкладено, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Голубченка Анатолія Костянтиновича (пров. Івана Козловського, буд. 5, кв. 21, м.Київ); зобов'язано позивача - ПАТ «ВіЕйБі Банк» направити копію позовної заяви з додатками третій особі Голубченку Анатолію Костянтиновичу, докази направлення подати суду. Крім того, сторін зобов'язано надати суду додаткові докази та пояснення по справі.

На виконання вимог ухвали суду від 31.03.2015 року позивач надав докази надіслання позовної заяви з додатками третій особі, додаткові пояснення по справі від 21.04.2015 року №31/1-7598.

Представник відповідача в запереченнях від 25.03.2015 року №1/2503 та в судових засіданнях позов заперечує повністю. При цьому зазначає, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року між позивачем та громадянином Голубченком А. К. укладено договір застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року відповідно до п. 1.1 якого заставодавець надав заставодержателю (позивачу) в заставу майнові права, які полягають в праві вимоги на грошові кошти в сумі 1 000 000 грн. 00 коп. та станом на дату підписання договору знаходилися на вкладному рахунку №0686, відкритому у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

18.07.2014 року між банком та громадянином України Голубченком А. К., як майновим поручителем за ТзОВ «Горохів Агротрейд» укладено договір відступлення права вимоги №312-У2-2014 з відкладальною обставиною. Згідно п 1.1 цього договору Голубченко А. К. відступив позивачу право вимоги на грошові кошти за договором банківського вкладу №824017/2014 від 18.07.2014 року, розмір права вимоги складає 1 000 000 грн. 00 коп.

Невиконання відповідачем зобов'язань по кредитному договору №312-2012 від 21.09.2012 року мало місце з 16.12.2014 року. Відповідно саме 16.12.2014 року згідно п. п. 1.2, 1.3 договору відступлення права вимоги №312-У2-2014 року від 18.07.2014 року настала відкладальна обставина і до банку перейшло зазначене право вимоги, що є реалізацією предмета застави згідно ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про заставу».

Відтак, третьою особою - Голубченком А. К. повністю задоволені вимоги заставодержателя - ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року, який є предметом даного позову і саме до нього перейшло право вимоги за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року.

До матеріалів справи долучено копії договору застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року та договору відступлення права вимоги №312-У2-2014 від 18.07.2014 року.

Представник третьої особи в запереченнях від 28.04.2015 року та в судовому засіданні позов заперечує повністю з підстав викладених вище.

Представник позивача в поясненнях від 21.04.2015 року та в судовому засіданні позовні вимоги просить задоволити повністю. При цьому, зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до статті 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом. Статтею 26 Закону визначено, що Фонд не відшкодовує кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання такого зобов'язання.

Крім того, позивач зазначає, що банк як кредитор має право скористатися різними передбаченими Законом способами для захисту власного порушеного права та не обмежений у їх застосуванні, тобто звернення стягнення на предмет застави - це право, а не обов'язок банку.

Відтак, ПАТ «ВіЕйБі Банк» не зобов'язаний задовольняти власні вимоги виключно за рахунок предмету застави. Банком долучено до матеріалів справи виписку по депозитному рахунку Голубченка А. К. станом на 15.04.2015 року згідно якої на відповідному рахунку знаходяться кошти в розмірі 1 000 000 грн. 00 коп. на підтвердження того, що банк не скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет застави.

Господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до справи докази -

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Горохів Агротрейд» укладений кредитний договір №312-2012 (а. с. 39).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п. п. 1.1 банк зобов'язується надати відповідачу кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 950 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

В подальшому, 14 червня 2013 року між банком та відповідачем підписано договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року (а. с. 44).

18 липня 2014 року між банком та ТзОВ «Горохів Агротрейд» підписано договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року (а. с. 45) згідно з яким пункти 1.2, 1.3, 4.1 викладено в наступній редакції:

Процентна ставка за користування кредитом:

з 19.09.2012 року по 16.10.2012 року - 22,75 %

з 17.10.2012 року по 13.06.2013 року - 24,75%

з 14.06.2013 року по 10.07.2014 року - 25,0%

з 11.07.2014 року - 25,5%

Термін остаточного повернення кредиту відповідачем - 10 липня 2015 року. В якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплти нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкції, а також інших витрат виступає застава майнових прав на грошові кошти в сумі 1 000 000 грн. 00 коп., які розміщені майновим поручителем Голубченком Анатолієм Костянтиновичем на депозитному рахунку в ПАТ «ВіЕйБі Банк» згідно договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №8240117/2014 від 14.07.2014 року.

Позивач взяті на себе зобов'язання виконав, надав товариству з обмеженою відповідальністю «Горохів Агротрейд» кредитні кошти в сумі 944 355 грн. 80 коп., що підтверджується долученими до матеріалів справи меморіальними ордерами, відповідачем не заперечується.

Відповідач належним чином не виконав умови договору у зв'язку чим у нього існує прострочена заборгованість перед банком по сплаті чергових платежів, починаючи з грудня 2014 року.

Відтак, банк просить стягнути з ТзОВ «Горохів Агротрейд» 1 006 446 грн. 30 коп. заборгованості згідно кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року в т. ч. 944 192 грн. 76 коп. заборгованість по кредиту, 60 027 грн. 40 коп. заборгованість по процентам, 933 грн. 61 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 11 грн. 30 коп. пені за несвоєчасну сплату комісій по кредиту, 1 177 грн. 75 коп. збитків від інфляції за несвоєчасну сплату процентів, 2 грн. 09 коп. збитків від інфляції за несвоєчасну сплату комісії, 101 грн. 39 коп. 3% річних.

Вищий господарський суд України в п. 3.2 постанови «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 року №1 зазначив, що у силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Враховуючи викладене, банк в порядку ст. 1050 ЦК України має право на дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору від 21.09.2012 року у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по сплаті чергових внесків.

Проте, суд розглянувши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про безпідставність пред'явлених банком позовних вимог з огляду на таке:

18 липня 2014 року між позивачем - ПАТ «ВіЕйБі Банк» та третьою особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голубченком Анатолієм Костянтиновичем укладено договір застави майнових прав №312-32-2014 (а. с. 76-78).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору застави в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №312-2012, що укладений 21.09.2012 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ «Горохів Агрорейд» з усіма подальшими змінами до нього згідно з яким банк надав відповідачу кредит у сумі 950 000 грн. 00 коп. зі сплатою відповідаче на користь банку процентів річних від суми кредиту, строком користування до 10.07.2015 року включно, а також в забезпечення всіх інших виплат та штрафних санкцій, визначених в кредитному договорі та в цьому договорі застави, третя особа надає банку в заставу майнові права, які полягають в праві вимоги на грошові кошти в сумі 1 000 000 грн. 00 коп. та станом на дату підписання цього договору знаходяться на вкладному рахунку №0686, відкритому у ПАТ «ВіЕйБі Банк», а також суми всіх грошових коштів на які може бути здійснено поповнення вкладеного рахунку №01929 та належать третій особі на підставі договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року. На момент укладення цього договору застави розмір майнового права, що передається у заставу, сторони оцінюють у 1 000 000 грн. 00 коп. Розмір майнового права збільшується на суму всіх грошових коштів, на які може бути здійснено поповнення вкладеного рахунку №1929.

Відповідно до ст. ст. 572, 576 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Вищий господарський суд України в п. 4.3.4 постанови «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 року №1 зазначив таке: виходячи з правової природи коштів, що знаходяться на рахунках у банківських установах, вони не можуть бути предметом застави за правилами, які регулюють заставу речей. Водночас питання про заставу таких коштів може вирішуватися згідно з нормами розділу V Закону України "Про заставу", якими визначено правове регулювання правовідносин щодо застави майнових прав.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про заставу», яка міститься в розділі V Закону заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У договорі застави прав повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. Заставодавець зобов'язаний повідомити свого боржника про здійснену заставу прав. Строкове право вимоги, яке належить заставодавцю-кредитору може бути предметом застави тільки до закінчення строку його дії.

В даному випадку договір застави майнових прав на грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку ПАТ «ВіЕйБі Банк», який в такому випадку виступає боржником по відношенню до заставодавця (Голубченка А. К.), укладено з ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Належним чином завірена копія договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року долучено до матеріалів справи (а. с. 79-80).

Відповідно до п. 1.7 договору банківського вкладу дата вимоги вкладником (Голубченком А. К.) - 18 серпня 2015 року.

18.07.2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та третьою особою - Голубченком А. К. підписано додатковий договір №1 до договору банківського вкладу згідно з яким сторони домовились доповнити Розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.9, а саме третя особа доручає банку, а банк має право на підставі цього доручення здійснювати договірне списання з вкладних рахунків третьої особи №0686, №1929 в ПАТ «ВіЕйБі Банк» грошових коштів в сумі заборгованості за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ «Грохів Агротрейд» зі всіма змінами та доповненнями до нього, враховуючи прострочену заборгованість, в т. ч. по тілу кредиту, процентам, нарахованим комісіям, пені, штрафам та іншим платежам, що мають сплачуватися за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року, а також договором застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року, що укладений між Голубченком А. К. та ПАТ «ВіЕйБі Банк» зі всіма змінами та доповненнями до нього на свою користь та направити зазначені грошові кошти на погашення вищезазначених зобов'язань та витрат. Право на договірне списання виникає у банка у випадках, передбачених кредитним договором та/або договором застави (а. с. 80).

Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

В даному випадку, суд погоджується з твердження банку про те, що звернення стягнення на предмет застави - це його право, проте не обов'язок.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про заставу» при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

Судом встановлено, що 18 липня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та громадянином України - Голубченком Анатолієм Костянтиновичем укладено договір відступлення права вимоги з відкладальною обставиною №312-У2-2014 (а. с. 81).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.1.1, 1.1.2, 1.2, 1.3, 3.1 договору відступлення права вимоги третя особа, керуючись ст.ст. 212, 512-519 ЦК України відступає банку право вимоги (з відкладальною обставиною) на грошові кошти за договором банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року, укладений між банком та третьою особою в сумі заборгованості ПАТ «ВіЕйБі Банк» за договором вкладу. На момент укладення цього договору розмір прав вимоги, що відступається, складає 1 000 000 грн. 00 коп. Розмір майнового права, що відступається, збільшується на суму всіх грошових коштів, на які може бути здійснено поповнення вкладеного рахунку за договором вкладу. На момент укладення цього договору майнові права, що полягають у праві грошової вимоги суми вкладу по договору вкладу, зазначеному у п. 1.1 цього договору, передані третьою особою у заставу відповідно до договору застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і Голубченком А. К. Відкладальною обставиною в розумінні цього договору є невиконання відповідачем (ТзОВ «Горохів Агротрейд») зобов'язань по кредитному договору №312-2012 від 21.09.2012 року, що укладений між позивачем та відповідачем та/або третьою особою по договору застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року. З моменту настання відкладальної обставини, зазначено в п. 1.2 договору, до банку переходить право вимоги, що належить Голубченку А. К., визначене в п. 1.1 цього договору. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року та третьою особою за договором застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року.

Відповідно до ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні.

Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

Відтак, позивач та третя особа уклавши договір відступлення права вимоги з відкладальною обставиною від 18.07.2014 року №312-У2-2014 обумовили, що у випадку невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 21.09.2012 року настає правозмінюючий факт, тобто банк набуває право вимоги на грошові кошти за договором банківського вкладу від 18.07.2014 року, а третя особа - Голубченко А. К. відповідне право втрачає.

Згідно наданого банком розрахунку порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Горохів Агротрейд» зобов'язань в частині сплати чергових платежів згідно кредитного договору від 21.09.2012 року №312-2012 мало місце з 16.12.2014 року.

Відтак, на підставі описаного вище договору відступлення права вимоги від 18.07.2014 року №312-У2-2014 16 грудня 2014 року до ПАТ «ВіЕйБі Банк» перейшло право вимоги на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку ПАТ «ВіЕйБі Банк» згідно договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року, що укладений з Голубченком А. К.

Згідно розрахунків банку заборгованість відповідача станом на 16.12.2014 року за кредитним договором становила менше 1 000 000 грн. 00 коп., тобто менша ніж сума грошових коштів на які до банка перейшло право вимоги при настанні відкладальної обставини згідно договору відступлення права вимог від 18.07.2014 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з дня переходу до банку права вимоги на грошові кошти в розмірі 1 000 000 грн. 00 коп., які знаходяться на депозитному рахунку цього ж банку, заборгованість ТзОВ «Горохів Агротрейд» перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» є погашеною за рахунок заставлених майнових прав.

Представник банку в судовому засіданні зазначає, що на даний час власником коштів на депозитному рахунку згідно договору банківського вкладу №824017/2014 від 18.07.2014 року є Голубченко А. К., банк відповідні кошти не отримав. При цьому, до матеріалів справи долучено банківську виписку про наявність на відповідному рахунку коштів в розмірі 1 000 000 грн. 00 коп.

Проте, суд не може погодитися з таким твердженням представника банку, оскільки на підставі договору про відступлення права вимоги саме публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з 16.12.2014 року належать кошти в розмірі 1 000 000 грн. 00 коп., які знаходяться на депозитному рахунку згідно договору банківського вкладу №824017/2014 від 18.07.2014 року

Суд також не погоджується з твердженням представника банку про те, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач при зверненні до суду обрав спосіб захисту у вигляді стягнення коштів з боржника, проте не звернення стягнення на предмет застави виходячи з наступного:

Особливості порядку реалізації заставлених майнових прав унормовані статтею 23 Закону України "Про заставу". Так, при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до приписів частини 1 статті 585 Цивільного кодексу України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Підстави заміни кредитора у зобов'язанні унормовані статтею 512 Цивільного кодексу України. За приписами цієї норми Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). В силу ж застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення лише з вартості заставленого майна. Він має перевагу на це майно перед іншими кредиторами (стаття 1 Закону України "Про заставу"). Отже, укладання договору застави не передбачає заміну кредитора у зобов'язанні (оскільки він є способом забезпечення зобов'язань) на відміну від правочину відступлення права вимоги за яким відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України здійснюється така заміна кредитора у зобов'язанні. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 12.08.2011 у справі N 33/341, від 12.09.2011 у справі N 11/384 (постанова ВГСУ від 17.11.2011 року №20-6/57-10-1631).

В даному випадку, суд зазначає, що право на предмет застави перейшло до банку в силу договору про відступлення прав вимоги від 18.07.2014 року, а отже заставодавець - Голубченко А. К. втратив право на погашення заборгованості ТзОВ «Горохів Агротрейд» перед банком за рахунок коштів на депозитному рахунку, оскільки власник таких коштів став сам банк.

Суд також критично оцінює п. 3.1 договору відступлення права вимоги відповідно до якого цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року та третьою особою за договором застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року.

Оскільки, з 16.12.2014 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» вже набув права вимоги на кошти, які знаходяться на депозитному рахунку у цьому банку, а Голубченко А. К. таке право втратив, а відтак Голубченко А. К. не міг скористатися відповідними коштами для погашення заборгованості ТзОВ «Горохів Агротрейд» перед ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Предмет застави реалізовано шляхом відступлення права вимоги заставодавцем (Голубченком А. К.) заставодержателю (ПАТ «ВіЕйБі Банк»).

Крім того, представник банку в поясненнях від 21.04.2015 року №31/1-7598 та в судовому засіданні зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відтак, відповідно до статті 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Статтею 26 Закону визначено, що Фонд не відшкодовує кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання такого зобов'язання.

Договір про відступлення прав вимоги від 18.07.2014 року підписано до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» (20.11.2014 року), відповідний договір набрав чинності з дня його підписання (18.07.2014 року). Настання відкладальної обставини в грудні 2014 року, тобто після запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» не спростовує факту переходу до позивача прав вимоги на грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку згідно договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року, що укладений з Голубченком А. К. А отже не спростовано той факт, що власником коштів на депозитному рахунку Голубченка А. К. став ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відтак, в даному випадку не йдеться про відшкодування Фондом коштів, які знаходяться на відповідному депозитному рахунку в банку, якщо ці кошти використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком в розумінні ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Натомість, в даному випадку банк отримав такі кошти в рахунок виконання зобов'язання згідно кредитного договору, а вкладник (Голубченко А. К.) їх повернення не вимагає.

Крім того, в даному випадку не йде мова про задоволення вимог вкладників та інших кредиторів чи зарахування зустрічних однорідних вимог.

Враховуючи викладене, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Горозів Агротрейд» 1 006 446 грн. 30 коп. заборгованості згідно кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

У позові відмовити повністю.

повний текст рішення

складений 30.04.2015 року

Суддя М. С. Шум