ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.04.15р. Справа № 904/946/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТС ЛЕНД", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДТОРГ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 110 611,36 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Бєлан М.Ф., довіреність б/н від 01.09.2014 року, представник;

від відповідача: Борисенко Д.В., довіреність б/н від 25.02.2015 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВІТС ЛЕНД" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом та з урахуванням заяви № 46 від 02.03.2015 року про збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДТОРГ" заборгованість у сумі 1 110 611,36 грн. Судовий збір у сумі 22 212,23 грн. позивач просить покласти на відповідача. Посилаючись на статті 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти та інше майно відповідача, а також заборони відповідачу витрачати кошти та майно на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб та передачі у користування третім особам у межах суми позовних вимог та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором поставки товарів № 42 від 28.12.2012 року в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар (продукти харчування та/або алкогольні напої).

Відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що виходячи з аналізу умов договору поставки товарів № 42 від 28.12.2012 року (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 28.12.2012 року до договору поставки товарів № 42 від 28.12.2012 року) та фактично наданих позивачем доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, необхідного переліку документів для належного підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано так і не було. Факт настання моменту виникнення зобов'язання за договором є недоведеним. Таким чином, підстави для задоволення даного позову відсутні (а.с. 204 - 206 том 2).

Також відповідач заперечує проти задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки будь-яких доказів, що могли б свідчити про наявність фактичних обставин щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання, після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду позивачем не надано (а.с.157, 158 том 2).

22.04.2015 року позивачем надані письмові пояснення на заперечення відповідача, в яких він зазначив, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону, приписам Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2015 року з призначенням її до розгляду у судовому засіданні на 11.03.2015 року.

Ухвалою суду від 11.03.2015 року в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України та в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 26.03.2015 року.

Ухвалою господарського суду від 26.03.2015 року за клопотанням представника відповідача строк розгляду справи було продовжено на 15 днів до 28.04.2015 року включно.

У судовому засіданні 22.04.2015 року проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СВІТС ЛЕНД" (далі - Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФУДТОРГ" (далі - Покупець, Відповідач) було укладено договір поставки товарів № 42 (далі - Договір) відповідно до пункту 1. якого постачальник передає, а покупець приймає й оплачує на умовах і в порядку, визначеному договором, продукти харчування та/або алкогольні напої, що поставляються (далі - товар) в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними у накладних, що свідчать про прийом-передачу товару від постачальника до покупця і які є невід'ємною частиною договору.

Постачальник передає покупцю товар на умові, що він є ексклюзивним дистриб'ютором на території м. Донецька і Донецької області, м. Луганська та Луганської області, в мережі супермаркетів "Амстор" на території всієї України (пункт 1.2. договору).

Постачання товару здійснюється на умовах DАР склад покупця (м. Донецьк, вул. Рогачевська, 1в або м. Луганськ, 8-й Лутугінський проїзд, 5) у редакції Інкотермс-2010. Точна адреса доставки товару зазначається покупцем у відповідному замовленні (пункт 2.1. договору).

Право власності на товар, а з ним і ризик випадкової загибелі переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладних, що свідчать про передачу товару (пункт 2.3. договору).

Пунктом 2.7. договору сторони погодили, що постачання товару покупцю проводиться окремими партіями на підставі замовлення покупця у терміни, зазначені в замовленні.

Згідно з пунктом 2.10. договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 28.12.2012 року) постачальник зобов'язався надати разом з кожною партією товару наступні документи:

- товарну (товарно-транспорту накладну);

- замовлення;

- санітарно-гігієнічний висновок;

- посвідчення якості товару;

інші документи на товар, надання яких передбачено чинним законодавством України;

- довірен6ість на представника постачальника або перевізника, що надає право передачі товару, складання актів невідповідності товару умовам договору або вимогам законодавства.

Крім того, постачальник на кожну партію товару зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, а у разі повернення товару - корегувальну накладну. Податкова накладна може надаватись постачальником покупцю в один з таких способів: у паперовому вигляді або в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством України, електронного підпису уповноваженої постачальником особи та умови реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому постачальник зобов'язаний надавати покупцю податкову накладну у будь-якій формі не пізніше 3-х робочих днів, наступних за датою її складання (з моменту постачання товару).

Якщо зазначені документи не будуть надані у строки, визначені даним пунктом договору або будуть надані в неналежному вигляді, то покупець має право відстрочити дату розрахунку з постачальником на строк затримки оформлення (надання) необхідних документів.

У пункті 3.10. договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 28.12.2012 року) передбачено, що покупець вправі повертати постачальнику нереалізований товар, термін придатності/зберігання товарі сплину або до кінцевого терміну їх реалізації покупцем залишилося менше ніж 5% від загального терміну придатності.

При цьому якщо товар, що підлягає поверненню, покупцем вже оплачений, постачальник зобов'язаний протягом 5-ти банківських днів з моменту повернення товару сплатити покупцю повну вартість повернутого товару.

Товар, що підлягає поверненню постачальнику, має бути у непошкодженій упаковці.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2., 4.3. договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 28.12.2012 року) загальна сума договору визначається згідно з накладними, що свідчить про прийом-передачу товару від постачальника до покупця.

Оплата товару покупцем здійснюється у розмірі повної вартості поставленої партії товару, яка вказана у відповідній товарній накладній на відповідну партію товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, вказаний у реквізитах постачальника у цьому договорі.

Датою перерахування вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар у платіжні (банківські дні) покупця (по вівторках та/або четвергах), які настануть після спливу 63 календарних днів з моменту отримання товару. При цьому, якщо вівторок та/або четвер припадає на неробочий (небанківський) день, платіж переноситься на вівторок та/або четвер, що є найближчим робочим (банківським днем).

Відповідно до пункту 10.1. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. У випадку, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про намір розірвати договір, то термін дії договору автоматично пролонгується на один рік.

На виконання умов договору позивач у період з 21.10.2014 року по 24.12.2014 року поставив відповідачу товар на загальну суму 1 157 183,08 грн., що підтверджується товарними накладними:

- № 3497 від 21.10.2014 року на суму 86 738,04 грн.;

- № 3500 від 21.10.2014 року на суму 28 370,28 грн.;

- № 3501 від 21.10.2014 року на суму 113 892,12 грн.;

- № 3556 від 28.10.2014 року на суму 27 828,30 грн.;

- № 3557 від 28.10.2014 року на суму 42 203,99 грн.;

- № 3645 від 04.11.2014 року на суму 66 490,51 грн.;

- № 3646 від 04.11.2014 року на суму 50 645,54 грн.;

- № 3647 від 04.11.2014 року на суму 28 356,12 грн.;

- № 3707 від 12.11.2014 року на суму 47 278,08 грн.;

- № 3708 від 12.11.2014 року на суму 17 089,38 грн.;

- № 3776 від 19.11.2014 року на суму 30 839,58 грн.;

- № 3777 від 19.11.2014 року на суму 28 028,88 грн.;

- № 3778 від 19.11.2014 року на суму 13 066,74 грн.;

- № 3854 від 26.11.2014 року на суму 40 954,86 грн.;

- № 3855 від 26.11.2014 року на суму 23 322,78 грн.;

- № 3924 від 03.12.2014 року на суму 64 773,35 грн.;

- № 3925 від 03.12.2014 року на суму 20 438,64 грн.;

- № 3926 від 03.12.2014 року на суму 60 373,20 грн.;

- № 3978 від 10.12.2014 року на суму 97 110,06 грн.;

- № 3988 від 10.12.2014 року на суму 36 471,12 грн.;

- № 4053 від 16.12.2014 року на суму 79 104,79 грн.;

- № 4054 від 16.12.2014 року на суму 36 364,44 грн.;

- № 4055 від 16.12.2014 року на суму 38 164,68 грн.;

- № 4105 від 24.12.2014 року на суму 34 708,94 грн.;

- № 4106 від 24.12.2014 року на суму 22 845,48 грн.;

- № 4107 від 24.12.2014 року на суму 21 723,18 грн.

та довіреностями до них, які містяться в матеріалах справи.

Несплачена відповідачем сума грошових коштів за вказаними накладними, заявлена позивачем до стягнення, складає 1 110 611,36 грн., що і є причиною виникнення спору.

Згідно з частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

У порушення пункту 4.3. договору відповідачем у порядку та строки, визначені вказаним пунктом, отриманий товар за вказаними товарними накладними у повному обсязі оплачений не був.

Так, з урахуванням пункту 3.10. договору відповідачем було частково повернуто позивачу товар на загальну суму 2 473,28 грн. за наступними накладними на повернення:

№ 3153 від 28.11.2014 року на суму 58,32 грн., отриманий за товарною накладною №3708 від 12.11.2014 року на суму 17 089,38 грн.;

№ 3182 від 01.12.2014 року на суму 150,00 грн., отриманий за товарною накладною №3557 від 28.10.2014 року на суму 42 203,99 грн.;

№ 3332 від 23.12.2014 року на суму 872,42 грн., отриманий за товарною накладною №3500 від 21.10.2014 року на суму 28 370,28 грн.;

№ 3347 від 29.12.2014 року на суму 1 157,94 грн., отриманий за товарною накладною №3978 від 10.12.2014 року на суму 97 110,06 грн.;

№ 3350 від 29.12.2014 року на суму 234,60 грн., отриманий за товарною накладною №3707 від 12.11.2014 року на суму 47 278,08 грн.

Крім того, відповідачем оплачено отриманий товар за товарною накладною № 3497 від 21.10.2014 року на загальну суму 86 738,04 грн. лише частково у сумі 44 098,44 грн., у зв'язку з чим несплачений залишок грошових коштів за цією накладною складає 42 639,60 грн. (86738,04 - 44 098,44 = 42639,60).

Викладене підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи.

Отже, неоплачена частина отриманого відповідачем товару за товарними накладними на загальну суму 1 157 183,08 грн. складає 1 110 611,36 грн. (1157183,08 - 58,32 - 150,00 - 872,42 - 1157,94 - 234,60 - 42639,60 = 1 110 611,36).

Відповідно до пункту 4.3. договору строк оплати є таким, що настав.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Належних та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості відповідач не надав, хоча з огляду на свої процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 22, 33 Господарського процесуального кодексу України, таку можливість мав.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1 110 611,36 грн. заборгованості за поставлений товар підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача проти позову є безпідставними.

Так, статтею 666 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідач не надав доказів звернення до позивача з вимогою надати визначені пунктом 2.10. договору документи, встановивши при цьому, розумний строк для їх передання. Будь-яких доказів відмови від договору поставки № 42 від 28.12.2012 року та доказів повернення отриманого і неоплаченого товару відповідач також не надав.

Не доведено відповідачем і вчинення позивачем дій, які б могли свідчити про невиконання останнім своїх зобов'язань за договором у повному обсязі та перешкоджання, таким чином, відповідачеві оплатити отриманий товар у повному обсязі.

Подана позивачем заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Господарський суд має право вжити, передбачені статтею 67 Господарського процесуального кодексу України, заходи до забезпечення позову, у тому числі, за заявою сторони, яка подала позов.

Згідно пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 21.12.2011 року (із зміню і доп.) "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів зокрема з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Згідно з пунктом 3 зазначеної постанови пленуму Вищого господарського суду України умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Позивач подану заяву про забезпечення позову жодними доказами не обгрунтував.

Наявність самої заборгованості відповідача ще не свідчить про його ухилення від виконання зобов'язання.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено з 1 січня 2015 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1 218 грн.; у погодинному розмірі - 7,29 грн.

З урахуванням ціни позову у сумі 1 110 611,36 грн. судовий збір повинен складати 22212,23 грн. (1 110 611, 36 х 2% = 22 212,23). Загальна сума сплаченого позивачем судового збору складає 22 213,00 грн., а саме 17 554 грн. за платіжним дорученням № 97 від 10.02.2015 року (а.с. 6 том 1) та 4 659,00 грн. за платіжним дорученням № 135 від 02.03.2015 року (а.с. 184 том 2).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума судового збору складає 0,77 грн.. (22213,00 - 22212,23 = 0,77).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням викладеного, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у сумі 0,77 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 4 659,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 135 від 02.03.2015 року, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи (а.с. 184 том 2).

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 22 212,23 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 49, 66, 67, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДТОРГ" (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27, ідентифікаційний код 37133981) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТС ЛЕНД" (02156, м. Київ, вул. Братиславська, буд. 8; поштова адреса: 02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 11Б, офіс 707, ідентифікаційний код 30491141) основний борг у сумі 1 110 611,36 грн., судовий збір у сумі 22 212,23 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "СВІТС ЛЕНД" (02156, м. Київ, вул. Братиславська, буд. 8; поштова адреса: 02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 11Б, офіс 707, ідентифікаційний код 30491141) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 0,77грн., сплачений у складі судового збору у сумі 4 659,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 135 від 02.03.2015 року, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи (а.с. 184 том 2), про що винести ухвалу.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТС ЛЕНД" про забезпечення позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.04.2015 року.

Суддя І.І. Колісник