ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р. Справа № 923/450/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт", смт. Приютівка Олександрійського р-ону Кіровоградської області

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро", с. Михайлівка Нововоронцовського р-ну Херсонської області

про стягнення 275876,21 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник Пономарьов Є.А., довіреність №3 від 05.01.2015р.;

від відповідача - не прибув.

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро" заборгованість у розмірі 275876,21 грн., з якої: 241281,64 грн. - сума основного боргу та 34594,57 грн. - сума 30% річних. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору №ПФ27/03-3 від 27.03.2014р., положення ст.ст. 525, 526, 549, 611, 625, 629, 692 ЦК України та ст.ст. 193, 202, 230, 232 ГК України.

Відповідач у судове засідання 21.04.2015р. не прибув, відзиву на позовну заяву та інших витребуваних судом документів не надав, про причини неявки та невиконання вимог ухвали суду про порушення справи не повідомив, не зважаючи на ті обставини, що він належним чином повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

Відповідно до п.3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника сторони, справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка представника не перешкоджає вирішенню спору.

Приписами ст. 77 ГПК України встановлено, що неявка представника сторони у судове засідання може бути підставою для відкладення розгляду справи, коли з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

Неявка у судове засідання представника відповідача не унеможливлює розгляд справи №923/450/15, не є підставою для відкладення її розгляду.

За таких обставин, відповідно до статті 75 ГПК України, справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 21.04.2015р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 27 березня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" (надалі - позивач або продавець) і сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро" (надалі - відповідач або покупець) був укладений договір №ПФ27/03-3 поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1. договору, продавець зобов'язується здійснити постачання товарів безпосередньо пов'язаних з технологічними процесами виробництва сільськогосподарської продукції покупцю/виробникові такої сільськогосподарської продукції, а саме: насіння, засоби захисту рослин, добрива (товар), який покупець зобов'язується прийняти та оплатити, відповідно до п.1.2. цього договору на умовах, що вказуються сторонами в доповненнях.

На підставі п.1.2. договору, загальна кількість товару, "еквівалент ціни товару", "погоджений курс", асортимент, ціна, строки поставки, оплати та умови оплати товару, що постачається за даним договором визначаються сторонами на кожну окрему партію товару у доповненнях до нього.

Згідно п.2.1. договору, базові умови поставки: продавець постачає товар покупцю на умовах "Франко-склад" (EXW), 74840, Херсонська обл., Каховський район, с. Роздольне, вул. Комплекс будівель, 15.

На підставі п.2.4., 2.5. договору, датою поставки товару вважається дата вказана у видаткових накладних на відпуск товару. За згодою покупця, можливий відпуск товару з перевищенням кількості та асортименту узгодженого сторонами. В такому випадку покупець зобов'язується прийняти та оплатити фактично відвантажену кількість товару на умовах даного договору.

Пунктами 3.1., 3.6 договору визначено, що ціна товару, що постачається продавцем вказується сторонами в доповненнях до даного договору і визначається сторонами як «тверда ціна» та «попередня ціна». Загальна ціна цього договору визначається як сума вартості Доповнень до цього договору.

Відповідно до п.4.1., 4.2., 4.3. договору, покупець зобов'язаний оплатити прийнятий ним товар в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, в строки встановлені в доповненнях до цього договору. Сторони за окремим доповненням до цього договору можуть вибрати іншу форму оплати за переданий товар. У разі прийняття покупцем товару, що не вказаний в доповненнях до цього договору, покупець тим самим надає свою згоду щодо ціни, кількості та асортименту прийнятого ним товару зазначеного в накладній. Покупець оплачує товар, що був прийнятий ним, згідно з п.2.5. даного договору, в строк, що указано в останньому доповненні до цього договору.

На підставі п.13.1. договору, він набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного його виконання.

Також до договору поставки сторонами були укладені додаткові доповнення, в яких сторони узгодили асортимент товару, що постачається продавцем, його кількість та ціну, а також строки оплати, а саме: №1/тк від 28.03.2014р., №2/тк від 02.04.2014р., №3/п від 07.05.2014р., №4/п від 15.05.2014р., №5/тк від 26.05.2014р., №6/тк від 26.05.2014р., №7/тк від 02.06.2014р., №8/п від 03.06.2014р., №9/тк від 06.06.2014р., №10/п від 13.06.2014р., №11/тк від 18.06.2014р., №12/тк від 21.07.2014р. до договору поставки.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 461798,92 грн., що підтверджується видатковими накладними №ПФ/03-103 від 31.03.2014р., №ПФ/04-007 від 03.04.2014р., №ПФ/05-054 від 07.05.2014р., №ПФ/05-144 від 16.05.2014р., №ПФ/05-309 від 27.05.2014р., №ПФ/05-310 від 27.05.2014р., №ПФ/06-041 від 04.06.2014р., №ПФ/06-070 від 06.06.2014р., №ПФ/06-062 від 06.06.2014р., №ПФ/06-103 від 11.06.2014р., №ПФ/06-132 від 13.06.2014р., №ПФ/06-201 від 19.06.2014р., №ПФ/07-262 від 24.06.2014р., №ПФ/09-030 від 15.09.2014р., №ПФ/09-031 від 15.09.2014р.

Відповідач при отриманні товарно-матеріальних цінностей пред'явив документи, які були надані позивачу на отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме довіреності: №18 від 31.03.2014р., №21 від 02.04.2014р., №32 від 07.05.2014р., №37 від 15.05.2014р., №44 від 27.05.2014р., №48 від 03.06.2014р., №49 від 06.06.2014р., №51 від 13.06.2014р., №55 від 19.06.2014р., №64 від 24.07.2014р., №79 від 15.09.2014р.

Відповідач, в порушення умов договору за отриманий товар розрахувався частково, лише у розмірі 220517,28 грн., у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 241281,64 грн.

Станом на день звернення позивача з позовом до суду, сума заборгованості відповідача перед позивачем за основною сумою боргу становить 241281,64 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої грошові зобов'язання перед позивачем по сплаті 241281,64 грн., у встановлений договором строк не виконав

Доказів сплати суми боргу у розмірі 241281,64 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми боргу у розмірі 241281,64 грн., є доведеними і обґрунтованими.

Також, через несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань, позивач нарахував відповідачу суму 30% річних у розмірі 34594,57 грн.

Суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними особами своїх грошових зобов'язань, передбачені приписами статей 534, 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України, а також статтями 229-234 Господарського кодексу України. З урахуванням приписів частини другої статті 625 ЦК України, правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто прострочення у виконанні зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й серед іншого інфляційні нарахування, що обраховуються як добуток від суми основного боргу на індекс інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Поряд з цим, сплата процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 11.4 договору сторони передбачили, що відповідно до ст. 625 ЦК України, за порушення грошового зобов'язання продавець може вимагати від покупця, о останній зобов'язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої суми.

Дослідивши розрахунки 30% річних, надані позивачем, суд встановив наявність помилок у розрахунку лише за період з 26.02.2015р. по 17.03.2015р.

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга" (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ") здійснив власний розрахунок 30% річних за період з 26.02.2015р. по 17.03.2015р.

Розрахунок має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
241281.6426.02.2015 - 17.03.20152030 %3966.27

Отже, за розрахунком суду, сума 30% річних за період з 26.02.2015р. по 17.03.2015р. становить 3966,27 грн.

Сума 30% річних у розмірі 198,32 грн., заявлена позивачем до стягнення безпідставно, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доказів сплати загальної суми 30% річних у розмірі 34396,25 грн., відповідачем суду не надано, а отже вони підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, відносяться на сторони пропорційно від розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представнику позивача про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2 Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро" (74230, Херсонська область, Нововоронцовський район, с. Михайлівка, вул. Леонтіївська, 40, код ЄДРПОУ - 03784887) на користь товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Агросвіт" (28020, Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Приютівка, вул. Свердлова, 2/1, код ЄДРПОУ - 23233729) суму основного боргу у розмірі 241281,64 грн., суму 30% річних у розмірі 34396,25 грн. та 5513,56 грн. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.04.2015р.

Суддя С.В. Нікітенко