ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015 р. Справа№ 914/717/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засідань Корчинському О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна", м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ПЕРЕПІЛОЧКА", с.Кам'янобрід, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 78 605,42 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Жукотанська О.В. - представник (довіреність №б/н від 04.04.2014 р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ПЕРЕПІЛОЧКА" про стягнення 78 605,42 грн., з яких 63882,62 грн. основного боргу, 368,32 грн. три проценти річних, 2 500,58 грн. інфляційні нарахування, 3 778,38 грн. пеня та 8 075,52 грн. - 20% штрафу.

Ухвалою суду від 10.03.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 23.03.2015р.

Ухвалою суду від 23.03.2015р. розгляд справи відкладено на 24.04.2015р., з підстав наведених в даній ухвалі.

Представником позивача подано клопотання (вх.№11924/15 від 23.03.2015р.), яким він долучив до матеріалів справи наступні документи: докази перебування ТзОВ "Рабен Україна" в Єдиному державному реєстрі; докази перебування ТзОВ "ЗОЛОТА ПЕРЕПІЛОЧКА" в Єдиному державному реєстрі; копію додатку №1 до договору №К02/2013-79 від 04.02.2013р.; довідку про стан заборгованості від 18.03.2015р.; копію акту звірки станом на 17.03.2015р.; опис вкладення у цінний лист про направлення відповідачу акту звірки від 17.03.2015р.; фіскальний чек №1401 від 20.03.2015р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання повторно не забезпечив, вимоги ухвал суду від 10.03.2015р. та 23.03.2015р. не виконав, причин неявки представника та невиконання вимог ухвал суду не повідомив. Про порушення провадження у справі був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №34 4 від 12.03.2015р. - вручено 14.03.2015р. (вх.№11853/15 від 20.03.2015р.). Про відкладення розгляду спору на 20.04.2015р. був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №484 від 31.03.2015р. - вручено 02.04.2015р. (вх.№14414/15 від 07.04.2015р.).

Станом на 20.04.2015р. від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

встановив:

04.02.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ПЕРЕПІЛОЧКА" (замовник) було укладено договір №К02/2013-79 (надалі - договір) за умовами якого виконавець зобов'язувався за плату, на користь та за рахунок замовника надавати та організовувати надання визначених даним договором та додатками до нього транспортно-експедиторських та інших послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів по території України та в міжнародному сполученні, їх зберіганні та розмитненні, обумовлених сторонами у відповідних додатках до даного договору, підписаних уповноваженими представниками сторін та які є його невід'ємними частинами, а саме: додаток №1 - транспортно-експедиторські та додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів автомобільним транспортом по території України.

Згідно п.1.2. договору замовник зобов'язувався сплатити за надані послуги встановлену плату.

Відповідно до п.4.4. договору оплата має бути здійснена протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання рахунку, якщо інше не встановлено в додатках до цього договору або рахунках.

04.02.2013р. сторони підписали додаток №1 до договору №К02/2013-79 від 04.02.2013р., згідно п.3.1.7 якого замовник зобов'язувався оплачувати рахунки виконавця на умовах, які передбачено у даному додатку в розмірі, що погоджені в заявках або в додаткових угодах про тарифи.

Згідно п.4.3. додатку №1 до договору оплата наданих послуг здійснюється замовником безготівково на поточний рахунок виконавця, який вказано у рахунку. Оплата здійснюється протягом 7 (семи) банківських днів з дня отримання рахунку, документи на оплату передаються та вручаються під підпис, або поштовим відправленням з описом про вручення. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок виконавця.

Позивач на виконання умов договору, а також на підставі узгоджених специфікацій, надав відповідачу транспортні послуги з перевезення вантажу на загальну суму 63 882,62 грн. згідно наступних актів виконаних робіт:

№7909056 від 17.09.2014р. на суму 14 851,77 грн.;

№7909075 від 30.09.2014р. на суму 13 649,68 грн.;

№7910038 від 15.10.2014р. на суму 11 876,13 грн.;

№7910105 від 31.10.2014р. на суму 15 828,15 грн.;

№ від 14.11.2014р. на суму 7 676,89 грн., а також наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних.

Відповідачу виставлено рахунки-фактури на загальну суму 63 882,62 грн.:

№ від 17.09.2014р. на суму 14 851,77 грн.;

№ від 30.09.2014р. на суму 13 649,68 грн.;

№ від 15.10.2014р. на суму 11 876,13 грн.;

№ від 31.10.2014р. на суму 15 828,15 грн.;

№ від 14.11.2014р. на суму 7 676,89 грн.

Претензій зі сторони відповідача, щодо кількості, якості вантажу (а також упаковки) під час розвантаження у вантажоодержувача не було, акти розбіжностей не складалися, проте, відповідач порушив свої зобов'язання, оплату за надані транспортні послуги не здійснив, відтак основний борг становить 63 882,62 грн.

Позивач керуючись умовами п.5.2. договору, у зв'язку із порушенням відповідачем термінів оплати послуг, нарахував пеню в сумі 3 778,38 грн. та 20% штрафу в сумі 8 075,52 грн.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 368,32 грн. 3% річних та 2 500,58 грн. інфляційних втрат.

Отже, загальна сума заборгованості, яку просить стягнути позивач становить 78 605,42 грн., з яких 63 882,62 грн. основного боргу, 368,32 грн. три проценти річних, 2 500,58 грн. інфляційні нарахування, 3 778,38 грн. пеня та 8 075,52 грн. - 20% штрафу.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За умовами ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань по договору підтверджується актами виконаних робіт, а саме:

№7909056 від 17.09.2014р. на суму 14 851,77 грн.;

№7909075 від 30.09.2014р. на суму 13 649,68 грн.;

№7910038 від 15.10.2014р. на суму 11 876,13 грн.;

№7910105 від 31.10.2014р. на суму 15 828,15 грн.;

№ від 14.11.2014р. на суму 7 676,89 грн., а також товарно-транспортними накладними (ТТН) (наявними в матеріалах справи), з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу.

Відповідачу було виставлено рахунки-фактури на загальну суму 63 882,62 грн.:

№ від 17.09.2014р. на суму 14 851,77 грн.;

№ від 30.09.2014р. на суму 13 649,68 грн.;

№ від 15.10.2014р. на суму 11 876,13 грн.;

№ від 31.10.2014р. на суму 15 828,15 грн.;

№ від 14.11.2014р. на суму 7 676,89 грн.

Претензій зі сторони відповідача, щодо кількості, якості вантажу (а також упаковки) під час розвантаження у вантажоодержувача не було, актів розбіжностей не складено, що підтверджує належне виконання позивачем своїх обов'язків.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони в п.4.3. додатку №1 до договору визначили, що оплата наданих послуг здійснюється замовником безготівково на поточний рахунок виконавця, який вказано у рахунку. Оплата здійснюється протягом 7 (семи) банківських днів з дня отримання рахунку, документи на оплату передаються та вручаються під підпис, або поштовим відправленням з описом про вручення. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок виконавця.

Представником позивача в підтвердження надіслання 04.11.2014р. на адресу відповідача у справі актів №7909056 від 17.09.2014р., №7909075 від 30.09.2014р., №7910038 від 15.10.2014р. та рахунків до них долучено до матеріалів справи список № 5 згрупованих поштових відправлень з описом вкладення у цінний лист, фіскальний чек №0547 від 04.11.2014р. Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи роздруківку з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», з якого вбачається, що за штрихкодовим ідентифікатором №249 відповідачу 07.11.2014р. були вручені вищенаведені документи.

Як стверджує позивач, у зв'язку з відсутністю оплат за надані послуги, позивачем на адресу відповідача 15.01.2015р. повторно було направлено вищенаведені акти, крім того надіслано лист-вимогу КІ 1501-014 та акти виконаних робіт №7910105 від 31.10.2014р., № від 14.11.2014р., з рахунками до них. В підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи список № 1 згрупованих поштових відправлень з описом вкладення у цінний лист, фіскальний чек №1644 від 15.01.2015р. Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи роздруківку з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», згідно якого вбачається, що за штрихкодовим ідентифікатором №572 відповідачу 21.01.2015р. були вручені вищенаведені документи.

Слід зазначити, що акти №7909056 від 17.09.2014р. на суму 14 851,77 грн.; №7909075 від 30.09.2014р. на суму 13 649,68 грн.; №7910038 від 15.10.2014р. на суму 11 876,13 грн.; №7910105 від 31.10.2014р. на суму 15 828,15 грн. підписані сторонами.

Акт здачі-прийняття робі № від 14.11.2014р. на суму 7 676,89 грн. не підписаний відповідачем, однак у п.4.4. додатку №1 до договору сторони передбачили, що акт наданих послуг повинен бути підписаний замовником та повернутий виконавцю протягом 3 днів з дати його отримання або 7 днів з дня направлення акту листом. У випадку відсутності у вказаний строк письмових зауважень замовника, послуги вважаються виконані належним чином, а акт затвердженим і таким, відносно якого у замовника немає зауважень.

З огляду на вказане, враховуючи, що у матеріалах справи є належний доказ надсилання відповідачу вказаного акту, який останнім не підписаний у встановлений п.4.4. додатку №1 до договору термін, письмових зауважень не подано, відтак акт здачі-прийняття робі № від 14.11.2014р. є належним доказом надання послуг на суму 7 676,89 грн.

У відповідності із ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст.610 Цивілього кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 Цивілього кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу за надані транспортні послуги в сумі 63 882,62 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із поданого розрахунку позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 368,32 грн. 3% річних та 2 500,58 грн. інфляційних нарахувань.

Розглянувши розрахунок 3% річних суд встановив, що позивач при їх нарахуванні дещо завищив суму та невірно визначив кількість днів прострочки. Згідно проведеного судом перерахунку до стягнення з відповідача підлягає 368,26 грн. три проценти річних (за період з 19.11.2014р. по 23.02.2015р. від суми боргу 14 851,77 грн., кількість днів прострочки 97, отже 3% річних становлять 118,40 грн.; за період з 19.11.2014р. по 23.02.2015р. від суми боргу 13 649,68 грн., кількість днів прострочки 97, отже 3% річних становлять 108,82 грн.; за період з 19.11.2014р. по 23.02.2015р. від суми боргу 11 876,13 грн., кількість днів прострочки 97, отже 3% річних становлять 94,68 грн.; за період з 31.01.2015р. по 23.02.2015р. від суми боргу 15 828,15 грн., кількість днів прострочки 24, отже 3% річних становлять 31,22 грн.; за період з 31.01.2015р. по 23.02.2015р. від суми боргу 7 676,89 грн., кількість днів прострочки 24, отже 3% річних становлять 15,14 грн.).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що за період листопад 2014р. - лютий 2015р., який вказаний позивачем, їх сума є більшою ніж просить стягнути останній. Водночас, зважаючи на те, що суд не має права виходити за межі позовних вимог, а позивач не подавав такої заяви, відтак до стягнення з відповідача підлягає 2 500,58 грн. інфляційних нарахувань.

Щодо заявлених вимог позивача вимог про стягнення 3 778,38 грн. пені та 20% штрафу в сумі 8 075,52 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що за порушення замовником термінів оплати послуг, він сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення, а в разі прострочення більше 30 календарних днів замовник додатково сплачує штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

Матеріалами справи підтверджено той факт, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором №К02/2013-79 від 04.02.2013р., відтак повинен понести відповідальність у виді сплати пені та штрафу.

Перевіривши заявлений до стягнення розрахунок пені суд встановив, що позивач невірно визначив кількість днів прострочки при його нарахуванні. Водночас, згідно проведеного судом розрахунку до стягнення підлягає пеня в сумі 3 783,78 грн., що є більшою від тої суми, яку просить стягнути позивач. Однак, зважаючи на те, що суд не має права виходити за межі позовних вимог, а позивач не подавав такої заяви, відтак до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі яку позивач просить стягнути у прохальній частині позовної заяви, тобто 3 778,38 грн.

Щодо нарахованого позивачем штрафу, його сума дещо завищена, згідно проведеного судом перерахунку до стягнення підлягає 20% штрафу в сумі 8 075,51 грн., тобто на 0,01 грн. менше ніж просить позивач.

Відтак, заявлений позивачем позов підлягає до задоволення частково. З відповідача підлягає до стягнення 63 882,62 грн. основного боргу, 368,26 грн. три проценти річних, 2 500,58 грн. інфляційних нарахувань, 3 778,38 грн. пені та 8 075,51 грн. штрафу, всього 78 605,35 грн.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №87099 від 19.02.2015р. - 1 827,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 627-629, 908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 193, 230-232 Господарського кодексу України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОЛОТА ПЕРЕПІЛОЧКА" (81074, Львівська область, Яворівський район, с.Кам'янобрід, буд. 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" (юридична адреса: 02090, м.Київ, Дніпровський район, вул.Сосюри, буд. 6; фактична адреса: 07442, Броварський район, смт.Велика Димерка, вул.Броварська, 150; ) 63 882,62 грн. основного боргу, 368,26 грн. три проценти річних, 2 500,58 грн. інфляційних нарахувань, 3 778,38 грн. пені, 8 075,51 грн. штрафу та 1 826,99 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Наказ видати згідно вимог ст.116 ГПК України, після набрання рішенням суду законної сили.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 27.04.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.