ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.04.15р. Справа № 904/2600/15
За позовом приватного акціонерного товариства "Газенергокомплект", м. Харків

до публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м. Дніпропетровськ

про стягнення 11 684,19 грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Короєд Т. А., довіреність № 2833 від 05 вересня 2014 року, представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Газенергокомплект" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" заборгованість за договором поставки №511140915 від 19 червня 2014 року у сумі 11 684,19 грн., з яких:

- основний борг - 8 632,8 грн.;

- три відсотки річних - 148,29 грн.;

- сума інфляційного збільшення - 1 732,11 грн.,

- пеню у розмірі 1 170,99 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №511140915 від 19 червня 2014 року в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар. Вимога позивача про стягнення трьох відсотків річних та суми втрат від інфляції мотивована посиланням на ст.625 Цивільного кодексу України та неналежне виконання зобов'язань за договором. На підставі пункту 7.5 договору позивач нарахував та просить стягнути пеню.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав, надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи мотивоване участю представника у судовому засіданні в апеляційному суді м. Києва та неможливістю направити у судове засідання повноваженого представника.

У судовому засіданні 21.04.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2014 року між Приватним акціонерним товариством "Газенергокомплект" (постачальник) та публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (покупець) укладений договір поставки №511140915 з протоколом розбіжностей, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити продукцію матеріально-технічного призначення (товар). Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови і строки поставки товару зазначені в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 1.2 договору за взаємною домовленістю сторін в процесі виконання даного договору можуть бути змінені конкретні дані (найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, умови і строки поставки товару), внесені в положення даного Договору і додатків до нього. Будь-які зміни і доповнення повинні бути оформлені у вигляді додаткових угод до даного Договору і підписані уповноваженими представниками Сторін, після чого вони стають невід'ємною частиною даного Договору.

Вартість товару визначається в гривні та зазначена в специфікаціях до цього договору. Ціна товару визначена з урахуванням умов поставки, передбачених специфікацією до договору, є фіксованою і не підлягає збільшенню. Сума договору складається з сум специфікацій, які є невід'ємною частиною договору (п.п.2.1.-2.4. договору).

Датою поставки товару та датою переходу права власності є дата підписання сторонами Акту приймання-передачі або дата, яка вказана покупцем в товарно-транспортній накладній при прийманні товару. Сторони у відповідній Специфікації можуть визначити інші умови переходу права власності на товар та дати поставки (п.3.9 договору).

Договір вступає в силу з моменту фактичного підписання його повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2014, а в частині невиконаних зобов'язань за договором - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п.10.1 договору).

Згідно Специфікації №1 до договору сторонами погоджено найменування, кількість, вартість, умови та строки поставки і оплати товару, а саме: фібра листова ПФС в кількості 35 кг по ціні за одиницю товару 218, 00грн., а всього на суму 9 156грн. (з урахуванням ПДВ). Оплата товару, який поставляється згідно цієї специфікації відбувається шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару.

На виконання умов договору постачальник поставив покупцю товар на суму 8 632,8грн., що підтверджується видатковою накладною №ГЕ-0000834 від 24.07.2014.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті у встановлені договором строки не виконав.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням сплатити заборгованість за договором (лист нагадування від 19.09.2014, претензія від 17.11.2014), однак відповіді не отримав.

Позивач посилається на обставини невиконання відповідачем зобов'язань за договором в частині оплати вартості поставленого позивачем відповідачу товару, наявності боргу відповідача за поставлений товар у сумі 8 632,8грн., що і є причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови договору та умови специфікації до договору, положення ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище видатковими накладними, є таким, що настав 23.08.2014.

Доказів оплати вартості поставленого товару у заявленій до стягнення сумі відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу за поставлений товару у сумі 8 632,8грн. у встановленому порядку не спростував.

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 8 632,8грн.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (cт.610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Позивач нарахував та просить стягнути втрати від інфляції у сумі 1 732,11грн. за загальний період з 24.08.2014 по 20.03.2015 та три відсотки річних за загальний період з 24.08.2014 по 20.03.2015 у сумі 148,29грн., за прострочку виконання зобов'язання за поставлений товар згідно видаткової накладної №ГЕ-0000834 від 24.07.2014 на суму 8 632,8грн.

Умовами специфікації №1 встановлено порядок оплати поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Отже, строк оплати за видатковою накладною №ГЕ-0000834 від 24.07.2014 на суму 8 632,8грн. настав 23.08.2014, прострочка виконання зобов'язання виникає з 24.08.2014.

Розрахунок суми втрат від інфляції перевірено судом, відповідає вимогам чинного законодавства (при здійсненні розрахунку позивачем також враховані Рекомендації Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі від 03.04.1997 року №62-97р.).

Також відповідає вимогам чинного законодавства розрахунок трьох відсотків річних.

Оскільки прострочення виконання умов договору поставки щодо оплати вартості поставленого товару має місце, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у сумі 1 732,11грн. за загальний період з 24.08.2014 по 20.03.2015 та трьох відсотків річних за загальний період з 24.08.2014 по 20.03.2015 у сумі 148,29грн., є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за просторочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При укладенні договору поставки сторони домовились, що у разі несвоєчасного здійснення розрахунків за договором покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від неоплаченої суми за кожен день прострочки (п.7.5 договору).

Зі змісту цього пункту договору вбачається, що сторони не визначили розмір пені у відсотках, як це передбачено вимогами законів, а лише обмежили її розмір подвійною обліковою ставкою НБУ.

Таким чином, оскільки сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, то нарахування позивачем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є неправомірним. Наведене узгоджується з правовою позицією Дніпропетровського апеляційного господарського суду, яка викладена у справі №904/6321/14.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 10 513,2грн. (8 632,8грн. - основний борг + 148,29грн. - три відсотки річних + 1 732,11грн. - сума втрат від інфляції).

Зважаючи на те, що про час і місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи мотивоване участю представника у судовому засіданні в апеляційному суді м. Києва та неможливістю направити у судове засідання повноваженого представника.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1 643,90грн.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (49081, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, буд. 21, ) на користь приватного акціонерного товариства "Газенергокомплект" (61082, м. Харків, пр. Московський, б. 220, кв. 6, ) заборгованість за договором поставки № 511140915 від 19.06.2014 у сумі 8 632 (вісім тисяч шістсот тридцять дві) грн. 80 коп., три відсотки річних у сумі 148 (сто сорок вісім) грн. 29 коп., інфляційні збитки у сумі 1 732 (одна тисяча сімсот тридцять два) грн. 11 коп., судовий збір у сумі 1 643 (одна тисяча шістсот сорок три) грн. 90 коп., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено, -24.04.2015.