РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа № 924/1427/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Мельник О.В.

суддів Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Лукащик Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу позивача Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" на рішення господарського суду Хмельницької області від 09.12.14 р.

у справі № 924/1427/14 (суддя Димбовський В.В. )

позивач Іноземне підприємство "Агро-Вільд Україна" м.Жашків Черкаська область

відповідач Приватне підприємство "Дока-Транс" м.Хмельницький

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Авто Трейд"

про стягнення 7000,00 грн. - штрафу за несвоєчасну подачу транспортного засобу до місця завантаження; 60500,00 грн. - штрафу за неподання транспортного засобу до місця розвантаження; виконання умов договору №23/05 від 23.05.2012р. та заявки №27 від 31.03.2014р. і доставлення частини генератора за адресою: с.Острожани, Жашківський район, Черкаська область

за участю представників сторін:

позивача - Забродець С.В.( представник, довіреність у справі)

відповідача - Жиганов О.М. (директор)

третьої особи - не з'явився

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Розпорядженням Голови суду від 31.01.2015 р. у справі № 924/1427/14 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Гудак А.В. та відповідно до затверджених складів колегій, внесено зміну до складу колегії: головуючий суддя Олексюк Г.Є, судді - Мельник О.В., Сініцина Л.М.

Розпорядженням Голови суду від 17.03.2015 р. у справі № 924/1427/14 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Сініциної Л.М. та відповідно до затверджених складів колегій, внесено зміну до складу колегії: головуючий суддя Олексюк Г.Є, судді - Мельник О.В., Розізнана І.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 09.12.2014 р. у справі № 924/1427/14 (суддя Димбовський В.В.) у частині позовних вимог іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" до приватного підприємства "Дока-Транс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "ВестАвтоТрейд" про стягнення 7000,00 грн. - штрафу за несвоєчасну подачу транспортного засобу до місця завантаження; 60500,00 грн. - штрафу за неподання транспортного засобу до місця розвантаження відмовлено.

У частині позовних вимог іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" до приватного підприємства "Дока-Транс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "ВестАвтоТрейд" про виконання умов договору № 23/05 від 23.05.2012р. та заявки №27 від 31.03.2014р. і доставлення частини генератора за адресою: с. Острожани, Жашківський район, Черкаська область, провадження припинено у зв"язку з відмовою від позову.

Відмовляючи у позові з огляду на положення ст. 919 ЦК України, місцевий господарський суд вказав, що як свідчить міжнародна товарно-транспортна накладна № 231498 завантаження вантажу відбулось 02.04.2014р. у м. Жашків( Україна), що з врахуванням, передбаченого п. 4 заявки часу нормативного простою, не є порушенням строку подачі транспортного засобу до місця завантаження,а відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача 7000 грн. штрафу задоволенню не підлягає.

Суд також вказав, що не підтверджено також жодними доказами доводи позивача про прострочення доставки вантажу з Німеччини до України за заявкою №27 і, відповідно, нарахування відповідачу штрафу за 121 добу прострочки в розмірір 60 500грн..

З огляду на проставлені в накладній дати завантаження та отримання вантажу, суд прийшов до висновку, що вантаж за заявкою № 27 доставлений позивачу в розумні строки.

Крім того, місцевий господарський суд вказав, що відмова від позовних вимог у частині виконання умов договору №23/05 від 23.05.2012р. і заявки №27 від 31.03.2014р. та доставлення частини генератора за адресою: с. Острожани, Жашківський район, Черкаська область не суперечить законодавству, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, підписана уповноваженою особою, судом приймається, а провадження у справі у частині позовних вимог про виконання умов договору №23/05 від 23.05.2012р. і заявки № 27 від 31.03.2014р. та доставлення частини генератора за адресою: с. Острожани, Жашківський район, Черкаська область підлягає припиненню на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Не погодившись із постановленим рішенням, Іноземне підприємство "Агро - Вільд Україна" звернулось із апеляційною скаргою, якою вважає рішення cуду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Відповідача штрафу у розмірі 60 500 грн. незаконним і необґрунтованим в силу того, що: рішення прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи; не були доведені обставини, що мають значення для справи, які cуд визнав встановленими; викладені у рішенні висновки cуду не відповідають обставинам справи.

Вказує, що 23.05.2012 року між Апелянтом та Відповідачем був укладений договір № 23/05 (далі - Договір), згідно з п.1.1. якого Апелянт доручає і надає для перевезення вантажі, а Відповідач зобов'язується здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

31.03.2014 року і 14.04.2014 року сторонами Договору були оформлені заявки на перевезення № 27 та № 28 відповідно. Вказаними заявками визначені істотні умови щодо перевезень конкретного вантажу - генератора з розмірами 2,5 м. (ширина) х 7,2 м. (довжина) х 3,5 м. (висота) і вагою 16 т.

Перевезення вантажу мало бути здійснене по маршруту Україна - Німеччина - Україна (с. Острожани, Жашківський р-н, Черкаська обл.) транспортними засобами, які мають державні номерні знаки АС 9447 АР, АС 2834 ХТ (заявка №27) та АС 3567 В А, АС 0404 ХТ (заявка №28).

16.05.2014 року Апелянт у повному обсязі оплатив послуги з перевезень вантажів згідно із заявками №27 і №28, а саме: 59 175,82 грн. (за міжнародні транспортні послуги, платіжне доручення №6246); 64 489,53 грн. (за міжнародні транспортні послуги, платіжне доручення №6245).

Зазначає, що станом на 17.09.2014 року, Відповідачем виконана лише заявка №28 від 14.04.2014 року (СМR №382375) і здійснено перевезення частини генератора. Інша частина генератора, яка мала бути доставлена в місце розвантаження по заявці №27 від 31.03.2014 року, до 17.09.2014 року включно не доставлена і не пред'явлена для розвантаження уповноваженому представнику Апелянта.

В силу наведених обставин прострочення у доставці товару складає 121 добу, починаючи з 18.05.2014 р. (13.05.2014 року - день розмитнення згідно з вантажно-митною декларацією від 13.05.2014 року №125130006/2014/582222 і 4 доби нормативного простою на розвантаженні згідно з п.4 заявки №27). При цьому Апелянт не заперечував, що строк здійснення перевезення не встановлений у заявці № 27. Проте, 13.05.2014 року розмитнений вантаж знаходився у м. Біла Церква, звідки тривалість руху вантажного автомобіля до місця розвантаження (с. Острожани, Жашківський р-н. Черкаська обл.) складає не більше 2 год., а тому датою доставки вантажу за заявкою №27 слід вважати саме 13.05.2014 року + 4 доби нормативного простою).

Суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що вантаж по заявці №27 був доставлений в Україну і 13.05.2014 року знаходився у м. Біла Церква, а Апелянт не заявляв вимогу про застосування до Відповідача відповідальності за несвоєчасну доставку вантажу з Німеччини до м. Біла Церква, а вказував саме на відсутність доставки вантажу після розмитнення (13.05.2014 року) з м. Біла Церква до с. Острожани Жашківського р-ну Черкаської обл. Тобто, доказом доставки вантажу з Німеччини до м. Біла Церква є вантажно-митна декларація 13.05.2014 року №125130006/2014/582222, а та обставина, що відстань у 75 км. вантажним транспортним засобом долається за 2 год., є загальновизнаним фактом і доказуванню не підлягає. Суд не взяв до уваги наведене, а значить неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Також, у мотивувальній частині рішення суд зазначає, що Апелянт не надав суду будь-яких доказів на підтвердження факту отримання вантажу за заявкою №27 під час розгляду справи, а значить не довів обґрунтованості вимоги про сплату штрафу у розмірі 60 500,00 грн. З цього приводу зауважує, що підставою для звернення до суду була відсутність доставки вантажу станом на 17.09.2014 року. Як доказ того, що станом на 17.09.2014 року вантаж за заявкою №27 доставлений не був, Апелянт вказав на відсутність у нього вантажу та відсутність будь-яких підтверджуючих доставку вантажу документів. Тому у Апелянта і не було обов'язку доказування факту доставки вантажу після 17.09.2014 року, так як це не мало значення для встановлення тієї обставини, що станом на 17.09.2014 року вантаж доставлений не був, а штраф нараховувався з 18.05.2014 року до 17.09.2014 року, а не до моменту фактичної доставки вантажу, яка відбулась після 17.09.2014 року. Тому, викладений у рішенні висновок суду про необґрунтованість вимоги Апелянта про сплату Відповідачем, штрафу у розмірі 60 500,00 грн. по причині відсутності доказів на підтвердження факту доставки вантажу за заявкою №27 після 17.09.2014року, не відповідає обставинам справи.

Під час розгляду справи суд прийняв як належний і допустимий доказ копію міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) №382395 і на підставі даних копії цього документу вважав встановленим факт отримання Апелянтом 23.05.2014 року вантажу за заявкою №27. Однак, Апелянт заперечував проти належності і допустимості копії СМR №382395 як доказу по справі, оскільки, суду була надана лише копія документу; копія СМR №382395 була надана не відповідачем, а третьою особою; факту поставки 23.05.2014 року вантажу не було, жодна посадова особа Апелянта вантаж не приймала і жодні документи відносно поставки не оформлялись: попри наполягання представника Апелянта оригінал СМR №382395 в суді досліджений так і не був.

Таким чином, обставина, яку суд вважав встановленою і яка має значення для справи (доставка вантажу 23.05.2014 року), не була доведена.

Просить cкасувати рішення Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/1427/14 за позовом "Агро-Вільд Україна" до ПП "Дока-Транс" про сплату штрафних санкцій (штрафу у розмірі 67 500 грн.) та зобов'язання виконати умови договору (здійснити поставку частини генератора за адресою - с. Острожани Жашківського р-ну Черкаської обл.) у частині відмови в задоволенні позовних вимог про сплату штрафу у розмірі 60 500 грн. за неподання транспортного засобу для розвантаження (прострочення у доставці вантажу на 121 день) та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог ІП "Агро-Вільд Україна" про сплату штрафу у розмірі 60 500 грн. за неподання транспортного засобу для розвантаження (прострочення у доставці вантажу на 121 день).

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне підприємство "Дока-Транс" наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Серед іншого вказує, що ПП "Дока-Транс" у відповідності до Договору № 23/05 про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23 травня 2012 р. (далі - Договір) та на підставі Заявки на перевезення № 27 від 31.03.2014 р., Заявки № 28 від 14.04.2014 р. здійснювало перевезення вантажу по маршруту: Verl (Німеччина) - м. Жашків (Україна).

При цьому, автомобіль з державними номерами АС9447АР/АС2834ХТ, який здійснював перевезення вантажу згідно заявки № 27 від 31.03.2014 р. прибув на місце завантаження вчасно, що підтверджується вказаною у гр. 4 "Місце та дата завантаження вантажу" СМR №231498 від 02.04.2014 р. датою завантаження вантажу - 02.04.2014 р. (копія СМR №231498 від 02.04.2014 р.)

Таким чином, вимоги ІП "Агро-Вільд Україна" щодо сплати 7 000гривень за несвоєчасну подання транспортного засобу до місця завантаження є неправомірними, необґрунтованими та документально не підтвердженими.

Крім того, щодо твердження позивача про недоставляння частини вантажу згідно заявки № 28 від 14.04.2014 р. та донарахування штрафних санкцій у сумі 60 500 грн. за неподання транспортного засобу до місця розвантаження, то ПП "Дока-Транс" з посиланням на ст.ст.13,19 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вказує, що як вбачається із матеріалів справи, позивачем до моменту подання позовної заяви не пред'являлося до ПП "Дока-Транс" жодних вимог щодо доставки вантажу та/або надання його до розвантаження.

Крім того, зазначає, що позивачем до матеріалів справи не було надано жодних належних та допустимих доказів того, що мало місце прострочення в доставці вантажу протягом вказаного позивачем терміну (в матеріалах справи міститься копія СМR№382395 з відтиском печатки ІП "Агро-Вільд Україна" та підписом у графі " 24" - Вантаж отримано. Оригінал вказаної СМR№382395 надавався третьою особою ТОВ "ВестАвтоТрейд" для ознайомлення колегії суддів в господарському суді Волинської області по справі №903/899/14).

При цьому, серед наданих позивачем документів, які містяться у матеріалах справи не має доказів того, що мав місце простій та не поставка вантажу протягом вказаного позивачем часу. Не міститься відміток про даний факт ні у товарно-супровідних документах, ні у інших документах.

Просить апеляційну скаргу ІП "Агро-Вільд України" на рішення господарського суду Хмельницької області від 09.12.2014 р. по справі №924/1427/14 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 09.12.2014 р. по справі № 924/1427/14 - без змін.

В судове засідання з'явився представник апелянта, який підтримав скаргу у повному обсязі з підстав, зазначених у ній. Просив апеляційну скаргу задовольнити повністю та скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 09.12.2014 р. у частині відмови в задоволенні позовних вимог про сплату штрафу у розмірі 60 500 грн. за неподання транспортного засобу для розвантаження (прострочення у доставці вантажу на 121 день) та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог ІП "Агро-Вільд Україна" про сплату штрафу у розмірі 60 500 грн. за неподання транспортного засобу для розвантаження (прострочення у доставці вантажу на 121 день).

Представник відповідача заперечив щодо вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив рішення господарського суду Хмельницької області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Третя особа ТОВ "Вест Авто Трейд" в судове засідання не з'явилась , про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлена належним чином та заздалегідь, про що свідчить повідомлення відділення поштового зв'язку про вручення поштового відправлення ( а.с. 182).

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки третя особа "Вест Авто Трейд" належним чином повідомлялась про час та місце апеляційного перегляду справи, враховуючи обмеженість строків вирішення спору, явка сторін обов'язковою не визнавалась, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23.05.2012р. між іноземним підприємством „Агро-Вільд Україна" (замовник) та приватним підприємством „Дока-Транс" (перевізник) укладено договір № 23/05 про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом, згідно умов якого замовник доручає і надає для перевезення вантаж, а перевізник зобов'язується здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні відповідно до умов заявок замовника, а замовник зобов'язується сплатити погоджену сторонами провізну плату (п. 1.1 Договору ).(а.с. 30-32)

Згідно п. 1.2 Договору заявка є невід'ємною частиною цього договору, в якій відображаються істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: найменування товару, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики, найменування та місцезнаходження відправника та одержувача вантажу, пункти відправлення та призначення вантажу, маршрути перевезення, державні реєстраційні номери транспортного засобу, прізвище, ім'я, по-батькові та інші особисті дані водія транспортного засобу, вимоги щодо технічного та санітарного стану транспортного засобу, особливі вказівки замовника, дата і час завантаження та розвантаження або строк виконання перевезення, розмір провізної плати, інші вимоги перевезення вантажу.

Згідно пп. 2.2.1 Договору № 23/05 про міжнародне перевезення перевізник зобов'язався забезпечити подачу транспортного засобу під завантаження в узгоджені сторонами в заявці строки.

За неподання транспортного засобу в пункт завантаження в узгоджені з замовником терміни, перевізник виплачує штраф у розмірі: 250 грн. - на території України і 500 грн. на території інших держав, за кожну розпочату добу простою, що включає вихідні та святкові дні для транспортних засобів вантажопідйомністю до 8,5 т; 500 грн. - на території України і 1000 грн. на території інших держав, за кожну розпочату добу простою, що включає вихідні та святкові дні для транспортних засобів вантажопідйомністю понад 8,5 т (п. 4.4 Договору).

Сторонами договору оформлено заявку на перевезення вантажу № 27 від 31.03.2014р., в якій погоджено наступні умови перевезення по маршруту Україна-Німеччина-Україна: перевезення вантажу - генератора, вагою 16т, мало здійснюватись автомобілем № АС 9447 АР/АС 2834 ХТ, який повинен був прибути під завантаження 01.04.2014р. у м. Острожани, Жашківський район, Черкаська область. Вантаж мав бути доставлений 04.04.2014р., місцем доставки визначено DE - 33415. (а.с.33)

Згідно пояснень позивача, наданих у суді першої інстанції у судовому засіданні 24.11.2014р., місце доставки, визначене в заявці № 27, Німеччина.

У пункті 4 заявки № 27 погоджено нормативний час на вантажні/розвантажні/митні процедури - 96 год. (48+48), а в пункті 5 заявки передбачено відповідальність за простій автомобіля на вантажні/розвантажні/митні процедури по вині перевізника - штраф 500 грн./добу, по вині експедитора - 500 грн./добу. (а.с. 89)

Як вбачається з міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 231498 завантаження вантажу - генератора - в автомобіль №АС 9447 АР/АС 2834 ХТ відбулось 02.04.2014р. у м. Жашків(Україна). Вантаж було доставлено у Німеччину, м. Ферль та отримано 11.04.2014р. WA Notstromtechnik, про що свідчить відмітка у графі 24 „Вантаж одержано". (а.с. 92)

У матеріалах справи міститься міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) № 382395, з якої вбачається, що 15.04.2014р. з Німеччини (м. Ферль) у автомобіль № АС 9447 АР/АС 2834 ХТ завантажено вантаж - генератор, який перевозився з Німеччини на Україну (м. Жашків) і мав бути отриманий підприємством „Агро-Вільд Україна", м. Жашків.

Як свідчить CMR №382395 вантаж був розмитнений 13.05.2014р. у м. Біла Церква, Київської області. У графі 24 „Вантаж одержано" проставлено підпис, скріплений печаткою іноземного підприємства „Агро-Вільд Україна" та проставлена дата отримання - 23.05.2014р.(а.с. 90,91)

Позивач, заперечуючи факт отримання товару 23.05.2014р. звернувся із позовом до суду.

Крім того, у суді апеляційної інстанції апелянт заперечив достовірність копії вищевказаної CMR № 382395 , наявної в матеріалах справи.

З огляду на вищенаведене, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 березня 2015р. було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "ВестАвтоТрейд" оригінал міжнародної товарно - транспортної накладної (СМR) №382395, відповідно до якої з Німеччини (м. Ферль) в Україну (м. Жашків) здійснювалося перевезення вантажу - генератора, згідно заявки №27. Разом з тим, вимоги суду виконані не були, а тому суд апеляційної інстанції розглядав справу за наявними в ній доказами.

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне застосувати наступні положення чинного законодавства.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

В силу дії статті 202, частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України, договір може укладатись шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Водночас, правовідносини з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні регулюються главою 32 Господарського кодексу України, главою 64 Цивільного кодексу України, а також Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ; надалі - Конвенція), вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женева (Швейцарія).

За приписами статей 9 Конституції України та 19 Закону України "Про міжнародні договори України", чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женева.

Частиною 1 статті 1 Конвенції встановлено, що вона застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів у випадку, коли місце прийняття до перевезення вантажу та місце, передбачене для його здачі, знаходяться на території двох різних держав, одна з яких є учасником Конвенції.

Відповідно до частин 1, 2 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

В силу дії частини 1 статті 307 Господарського кодексу України: за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини 2 статті 307 Господарського кодексу України: договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Водночас, за приписами статті 311 Господарського кодексу України, плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов'язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

У відповідності до статтей 4 та 9 Конвенції: договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, яка є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником; із зазначеною нормою кореспондується і частина 2 статті 307 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 6 та частини 1 статті 627 Цивільного Кодексу України: сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 909 Цивільного Кодексу України: за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 919 ЦК України перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк , встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами ( статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами , що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Колегія апеляційного суду зауважує, що відповідно до заявки на перевезення № 27 було погоджено між ПП "Дока Транс" як (перевізника) та ІП "Агро-Вільд Україна" ( замовник), що дата завантаження 01.04.2014 року , а місце завантаження м. Острожани Жашківський район Черкаської області ( а.с.33), таким чином покликання апелянта на несвоєчасну подачу відповідачем ( із запізненням на 7 діб) транспортного засобу до місця завантаження у м. Ферль Німеччина правомірно судом першої інстанції не було прийнято до уваги.

З міжнародної ТТН № 231498 вбачається, що завантаження вантажу відбулось 02.04.2014р. у м. Жашків, Україна, що з врахуванням, передбаченого п. 4 заявки часу нормативного простою, не є порушенням строку подачі транспортного засобу до місця завантаження.

Враховуючи викладене , у зв'язку з непідтвердженістю факту несвоєчасної подачі відповідачем транспортного засобу до місця завантаження по заявці №27, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 7000грн. - штрафу.

Щодо вимог апелянта про прострочення доставки вантажу з Німеччини до України за заявкою №27 і, відповідно, стягнення з відповідача штрафу за 121 добу прострочки в розмірі 60500 грн.,колегія суддів відзначає ,що у заявці № 27 сторони відобразили істотні умови перевезення вантажу, зокрема, у заявці встановлено трьохденний строк перевезення по маршруту Україна-Німеччина-Україна, що судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги, оскільки з урахуванням розумного строку для перевезення вантажу з однієї країни до іншої, а потім назад, необхідно більш тривалий термін для перевезення.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний строк визначений без врахування розумного строку для перевезення ( ст. 919 ЦК України). Крім того, як в суді першої інстанції, так під час апеляційного розгляду справи, не встановлено, а з матеріалів справи не вбачається строк для прибуття вантажу з Німеччини до України , а тому виходячи з копії міжнародної товарно-транспортної накладної № 382395, в графі 24 "вантаж одержано" проставлена печатка ІП "Агро-Вільд Україна" із зазначенням дати отримання - 23.05.2014 р.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, що з огляду на проставлені дати в накладній завантаження та отримання вантажу, вантаж, а саме дизельний генератор був поставлений в розумні строки.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта з приводу недостовірності копії наявної в матеріалах справи міжнародної товарно - транспортної накладної CMR №382395(а.с. 102), оскільки зазначена накладна містить усі необхідні реквізити та вимоги, які ставляться до даного документу, на ній присутні митні відмітки, а тому сумнівів у її достовірності у суду не виникає. Крім того, копія зазначеної накладної завірена мокрою печаткою ТзОВ « ВестАвтоТрейд» ,а за приписами ч.2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або або належним чином засвідченій копії .

Рівненський апеляційний господарський суд зауважує, що у даному випадку Позивачем не надано доказів (у розрізі статтей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України), котрі б підтверджували факт порушення строків перевезення вантажу.

При цьому, колегія суду зауважує, що розподіл доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини (в даному випадку на Позивача).

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України: господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суду зауважує, що з матеріалів справи не вбачається доказів на підтвердження обставин, висвітлених в апеляційній скарзі, а також у позовній заяві.

З огляду на все вищевказане у даній судовій постанові, доводи апелянта є безпідставними та недоведеними, а тому Рівненський апеляційний господарський суд не бере їх до уваги.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України не зв'язаний доводами апеляційної скарги,а перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно прийнято відмову позивача від позову в частині виконання умов договору №23/05 від 23.05.2012р. і заявки № 27 від 31.03.2014р. та доставлення частини генератора за адресою: с. Острожани, Жашківський район, Черкаська область та припинено провадження у справі на підставі п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України.

В силу ст.ст. 33, 38, 43,47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення господарського суду Хмельницької області від 09 грудня 2014 року у справі № 924/1427/14.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 09 грудня 2014 року у справі № 924/1427/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.