РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015Справа №910/3101/15-г
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А»

про стягнення 16 046 грн. 66 коп.

Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Мартинюк І.О. (директор);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А» (надалі також - «Відповідач») про стягнення 16 046 грн. 66 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 28.06.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А» (Виконавець) було укладено Договір організації перевезення вантажів №0590Z1, відповідно до умов якого предметом цього Договору є порядок взаємовідносин, які виникають між Експедитором і Виконавцем при здійсненні автомобільних перевезень вантажів (автомобілів) в міжнародному та внутрішньодержавному сполученнях по заявках Експедитора, та пов»язаних із ними різноманітних послуг. Як зазначає Позивач, при перевезенні були виявлені ушкодження вантажів, а тому Відповідач повинен відшкодувати вартість відновлювального ремонту автомобілів до товарного стану, які були прийняті ним до перевезення. Позивач претензіями №404 від 13.02.2014 р., №353 від 11.02.2014 р., №682 від 27.03.2014 р., 31998 від 07.07.2014 р. вимагав Відповідача сплатити вартість відновлювального ремонту на загальну суму в розмірі 16 046 грн. 66 коп. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» становить 16 046 грн. 66 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.02.2015 р. порушено провадження у справі № 910/3101/15-г, судове засідання призначено на 04.03.2015 р.

04.03.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив.

Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.02.2015 року не виконали.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження сплати вартості відновлювального ремонту автомобілів в розмірі 16 046,66 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 року відкладено розгляд справи на 18.03.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

17.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява щодо вимог позову, в якій просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

18.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.02.2015 року.

18.03.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що заява щодо вимог позову фактично є відзивом на позовну заяву, отже Суд розцінює заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кий Гранд А" як відзив на позовну заяву.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

- надити письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням Відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кий Гранд А";

- надати письмові пояснення щодо взаємозаліку між сторонами щодо вимог, виставлених у претензії №682 від 05.03.2014 року на суму 2 217,13 грн.;

- надати письмові пояснення щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кий Гранд А" вартості відновлювального ремонту за товарно-транспортною накладною від березня 2013 року та травня 2013 року з урахуванням того, що Договір №0590Z1 від 28.06.2013 року набрав чинність 28.06.2013 року;

- надати докази на підтвердження здійснення оплати за Актами виконаних робіт, оскільки платником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фалькон-Авто".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.03.2015 р. відкладено розгляд справи на 01.04.2015 р., у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

27.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення, якими просив Суд стягнути з Відповідача 13 829 грн. 53 коп. заборгованості, а також документи на виконання вимог ухвали суду від 18.03.2015 року.

01.04.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд зазначає, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи вищевикладене, Суд розцінює письмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» від 27.03.2015 року як Заяву про зменшення розміру позовних вимог, яку приймає до розгляду.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- надати письмові пояснення щодо визначення в якості підстави позову - Договір №0590Z1 організації перевезення вантажів від 28.06.2013 року з урахуванням того, що здійснення перевезень за товарно - транспортними накладними від 09.07.2013 p., травня 2013 p., березня 2013 p., 10.07.2013 p., які зазначені у претензіях №353 від 11.02.2014 р. та №404 від 13.02.2014 p., відбулось на виконання умов Договору №85/3 організації перевезення вантажів від 01.04.2008 року;

- надати письмові пояснення щодо надання в якості доказів здійснення оплати Позивачем Замовникам платіжних доручень із зазначенням призначення платежу: "оплата претензії, часткове задоволення претензії" на загальну суму 35 588 грн. 65 коп., в той час як заявлено до стягнення лише 13 829 грн. 53 коп;

- надати письмові пояснення щодо посилання в тексті позовної заяви та письмових поясненнях від 27.03.2015 р. на понесення Позивачем збитків із зазначенням статті 225 Господарського кодексу України, проте в прохальній частині позову заявлено до стягнення вартість відновлення пошкодженого вантажу, а в прохальній частині письмових пояснень від 27.03.2015 р. - стягнення заборгованості.

- надати належним чином засвідчені копії претензій, на підставі яких було сплачено Замовникам вартість ремонту автомобілів.

2) Відповідача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази щодо письмових пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю "Аско - Експедиція" від 27.03.2015 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.04.2015 р. відкладено розгляд справи на 09.04.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі.

09.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2015 року.

09.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2015 року.

09.04.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати додаткові письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю "Аско - Експедиція" від 09.04.2015 року.

Крім того, Суд відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.04.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 21.04.2015 р., у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі, клопотання про продовження строків розгляду спору.

21.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли письмові пояснення, якими просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні 21 квітня 2015 року директор Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях на позовну заяву. В судове засідання представник Позивача не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення справи в судовому засіданні 09.04.2015 р. на 21.04.2015 р. у справі № 910/3101/15-г.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 21 квітня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

28.06.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А» (Виконавець) було укладено Договір організації перевезення вантажів №0590Z1, відповідно до умов якого предметом цього Договору є порядок взаємовідносин, які виникають між Експедитором і Виконавцем при здійсненні автомобільних перевезень вантажів (автомобілів) в міжнародному та внутрішньодержавному сполученнях по заявках Експедитора, та пов»язаних із ними різноманітних послуг.

Згідно з п.2.1 Договору на кожне перевезення оформляється транспортна заявка, яка складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Експедитора і передається Виконавцю за допомогою факсимільного або електронного зв»язку.

Відповідно до п.2.3 Договору підтверджена Заявка обов»язкова для виконання Сторонами і є невід»ємною частиною цього Договору.

Приймання вантажу до перевезення здійснюється на підставі та у відповідності до товарно - супровідних документів Вантажовідправника. (п.2.4 Договору)

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що факт виконання кожного перевезення підтверджується підписом матеріально - відповідальної особи та відбитком печатки підприємства - вантажоодержувача в товарнотранспортних накладних або CRM, а також, по згоді сторін, відповідним актом виконаних робіт, іншим документом, що має аналогічну суть.

Відповідно до пп.3.2.5 Договору Виконавець зобов»язаний здійснювати перевірку зовнішнього стану - вантажу на предмет наявності дефектів лакофарбового покриття, некомплектності, зламаних деталей, пробитих шин, тощо, згідно Додатку №1. Якщо за об»активних обставин така перевірка не можлива, представник Виконавця робить про це запис в акті приймання передачі, завіряє своїм підписом та підписом і печаткою представника Вантажовідправника. В разі виявлення дефектів Виконавець зобов»язаний призупинити приймання автомобілів та не залишаючи місце завантаження сповістити про це Експедитора і Вантажовідправника. У випадку неможливості усунення виявлених дефектів та зауважень вимагати від представників Вантажовідправника внесення в акт прийому - передачі запису про виявлені дефекти та завірити його підписом представників обох сторін та відбитком печатки (якщо така є).

Виконавець зобов»язаний доставити цілим та неушкодженим довірений йому Експедитором вантаж вчасно до пункту призначення вказаного у Заявці та видати його особі, яка має право на його одержання. (пп.3.2.14 Договору)

Згідно з п.4.8 Договору в разі виявлення пошкодження та/або некомплектності при розвантаженні автомобілів, які стали можливим при не виконанні Виконавцем п.3.2.5 та/або не надання письмової інформації згідно п.3.2.14.2 цього Договору, відшкодування витрат на відновлення пошкоджених та/або некомплектних автомобілів до товарного стану здійснюється за рахунок Виконавця.

Пунктом 7.5 Договору передбачено, що за пошкодження в псування Автомобіля/лів, прийнятих Виконавцем для транспортування, Виконавець несе відповідальність у розмірі суми, на яку знизилася дійсна (документально підтверджена) вартість Автомобіля/лів, а при неможливості відновлення пошкодженого Автомобіля/лів у розмірі дійсної (документально підтвердженої) вартості Автомобіля/лів.

Розрахунок вартості ремонту пошкоджень визначається офіційним представником власника бренду автомобілів. (п.7.6 Договору)

У п.9.1 Договору встановлено, що даний Договір набирає сили з моменту підписання і діє до 31.12.2013 р.

Додатком №1 до Договору № організації перевезення вантажів №0590Z1 Сторони узгодили порядок перевірки автомобілів під час приймання для завантаження.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що при перевезенні були виявлені ушкодження вантажів, а тому Відповідач повинен відшкодувати вартість відновлювального ремонту автомобілів до товарного стану, які були прийняті ним до перевезення. Позивач претензіями №404 від 13.02.2014 р., №353 від 11.02.2014 р., №682 від 27.03.2014 р., 31998 від 07.07.2014 р. вимагав від Відповідача сплатити вартість відновлювального ремонту на загальну суму в розмірі 16 046 грн. 66 коп., що підтверджується описами вкладення та фіскальними чеками, які залишені без виконання. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» становить 13 829 грн. 53 коп. з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята Судом до розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору організації перевезення вантажів №0590Z1 від 28.06.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору організації перевезення вантажів №0590Z1 від 28.06.2013 року Відповідач прийняв до перевезення вантаж (автомобілі) (водій Уманський О.М.), що підтверджується товарно - транспортними накладними б/н від 09.07.2013 року, травня 2013 р., березня 2013 р., 10.07.2013 р., 14.03.2013 р., які підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 №363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

При перевірці продукції по якості та комплектності встановлено пошкодження на автомобілях, які прийняті до перевезення Товариством з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А», про що складені відповідні Акти про фактичну якість та комплектність отриманої продукції комісією за участю водія автовоза Відповідача - Уманського О.М. від 12.07.2013 р., 30.05.2013 р., 12.03.2013 р., 12.07.2013 р., 14.03.2013 р. За актами виконаних робіт №3А-0019014 від 23.07.2013 р., 3А-0001667 від 31.05.2013 р., від 18.03.2013 р., 3А-0021344 від 27.09.2013 р., 3А-0001143 від 28.03.2014 р., 3А-0001144 від 28.03.2014 р. було проведено відновлювальний ремонт пошкоджених автомобілів, розрахунок вартості ремонту пошкоджень яких був визначений офіційним представником власника бренду автомобілів.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фалькон - Авто» були виставлені претензії Позивачу №2 від 29.05.2013 р., №96 від 23.12.2013 р., №7 від 13.01.2014 р., 51 від 23.05.2014 р. з вимогою відшкодувати збитки, завдані у зв»язку з пошкодженням автомобілів під час перевезення, на підставі Генерального договору надання транспортно - експедиторських послуг №127/09-КВА від 14.05.2009 р.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що ним були задоволені заявлені претензії замовника перевезень та власника автомобілів, оскільки при перевезенні були виявлені ушкодження вантажів, у зв»язку з чим ним були сплачені грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон - Авто». За таких підстав вважає, що Відповідач, як перевізник, повинен відшкодувати Позивачу вартість відновлювального ремонту автомобілів до товарного стану, які були прийняті ним до перевезення в розмірі 13 829 грн. 53 коп.

Суд зазначає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача вартості відновлювального ремонту автомобілів за Договором організації перевезення вантажів №0590Z1 від 28.06.2013 року, що визначений Позивачем в якості підстави позову, в розмірі 10 325 грн. 53 коп. за товарно - транспортними накладними від 09.07.2013 р., травня 2013 р. (претензія №353 від 11.02.2014 року на суму 1 782 грн. 98 коп.) та за товарно - транспортними накладними від березня 2013 р., 10.07.2013 р. (претензія №404 від 13.02.2014 року на суму 8 542 грн. 55 коп.) задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. (п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року).

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Права Позивача, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, визначають диспозитивність господарського процесу. Диспозитивність - це можливість суб'єктів самостійно впорядковувати (регулювати) свої відносини, діяти на власний розсуд. Диспозитивність означає вільний вибір особами, які захищають свої права, свободи і законні інтереси, варіантів поведінки, пов'язаних із здійсненням процесуальних прав і розпорядженням ними у межах, встановлених процесуальним законом. Суд звертає увагу, що Позивачу надано право самостійно визначати предмет і підставу позову, з яким він звернувся до суду за захистом свого порушеного або невизнаного права.

В своїх письмових поясненнях від 27.03.2015 року Позивач зазначив, що перевезення за товарно - транспортними накладними, які зазначені у претензіях від 11.02.2014 року №353 та від 13.02.2014 року №404 були здійснені Відповідачем до укладення Договору №0590Z1 організації перевезення вантажів від 28.06.2013 р., що визначений Позивачем в якості підстави позову, саме на виконання умов Договору №85/З організації перевезення вантажів від 01.04.2008 року та додаткових угод до нього, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А», а тому Відповідач повинен відшкодувати Позивачу завдані збитки на підставі п.4.10 вказаного Договору.

Господарський суд міста Києва зазначає, що Позивач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу, та до початку розгляду справи по суті не звертався до суду з відповідною заявою або відповідним клопотанням про зміну підстави позову.

Таким чином, оскільки Договір №85/З організації перевезення вантажів від 01.04.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А», не визначений Позивачем в якості підстави позову, за умовами якого у Відповідача виникає зобов»язання по відшкодуванню завданих збитків Позивачу, у зв»язку з пошкодженням вантажу (автомобілів), позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А» заборгованості у розмірі 10 325 грн. 53 коп. за претензіями №353 від 11.02.2014 року та №404 від 13.02.2014 року є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог Позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А» заборгованості в розмірі 3 504 грн. 00 коп., Суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторською послугою є робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Експедитором є суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Клієнтом є споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування.

Відповідно до ст.934 Цивільного кодексу України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Пунктом 7.5 Договору організації перевезення вантажів №0590Z1 від 28.06.2013 року передбачено, що за пошкодження в псування Автомобіля/лів, прийнятих Виконавцем для транспортування, Виконавець несе відповідальність у розмірі суми, на яку знизилася дійсна (документально підтверджена) вартість Автомобіля/лів, а при неможливості відновлення пошкодженого Автомобіля/лів у розмірі дійсної (документально підтвердженої) вартості Автомобіля/лів.

Як вбачається з матеріалів справи, за актом прийому - передачі автомобілів №а711430 від 12.03.2014 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» прийняло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон - Авто», вантажоотримувач - Публічне акціонерне товариство «Луганськ - Авто», до перевезення автомобіль марки «Кіа Rіо» номер кузова №195346 в комплектному та справному стані, пошкодження ЛФП відсутні.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору організації перевезення вантажів №0590Z1 від 28.06.2013 року Відповідач прийняв до перевезення вантаж (автомобілі) (водій Уманський О.М.), що підтверджується товарно - транспортною накладною б/н від 12.03.2014 р. (вантаж - Кіа Rіо, документи з вантажем АПП №а711408, а711424, а711430), яка підписана уповноваженими представниками сторін і скріплена печатками підприємств.

При перевірці продукції по якості та комплектності встановлено пошкодження на автомобілях, які отримані від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон - Авто» через Товариство з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» та прийняті до перевезення Товариством з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А», про що складений Акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 14.03.2014 р. комісією за участю водія автовоза Відповідача - Уманського О.М. Так, як вбачається з Акта від 14.03.2014 р., за накладною б/н від 12.03.2014 р. на автомобілі марки «Кіа Rіо» кузов №195346 виявлені подряпини знизу переднього бамперу з лівої сторони.

За актом виконаних робіт №3А-0001143 від 28.03.2014 р. було проведено відновлювальний ремонт автомобілю марки «Кіа Rіо», номер кузова 195346 на загальну суму в розмірі 1752 грн. 00 коп., який підписаний й скріплений печатками Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон - Авто» та Публічним акціонерним товариством «Луганськ - Авто».

Крім того, за актом прийому - передачі автомобілів №а711408 від 07.03.2014 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» прийняло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон - Авто», вантажоотримувач - Публічне акціонерне товариство «Луганськ - Авто», до перевезення автомобіль марки «Кіа Rіо» номер кузова №194701 в комплектному та справному стані, пошкодження ЛФП відсутні.

На виконання умов Договору організації перевезення вантажів №0590Z1 від 28.06.2013 року Відповідач прийняв до перевезення вантаж (автомобілі) (водій Уманський О.М.), що підтверджується товарно - транспортною накладною б/н від 12.03.2014 р. (вантаж - Кіа Rіо, документи з вантажем АПП №а711408, а711424, а711430), яка підписана уповноваженими представниками сторін і скріплена печатками підприємств.

При перевірці продукції по якості та комплектності встановлено пошкодження на автомобілях, які отримані від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон - Авто» через Товариство з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» та прийняті до перевезення Товариством з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А», про що складений Акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції від 14.03.2014 р. комісією за участю водія автовоза Відповідача - Уманського О.М. Так, як вбачається з Акта від 14.03.2014 р., за накладною б/н від 12.03.2014 р. на автомобілі марки «Кіа Rіо» кузов №194701 виявлені подряпини знизу переднього бамперу з правої та лівої сторони.

За актом виконаних робіт №3А-0001144 від 28.03.2014 р. було проведено відновлювальний ремонт автомобілю марки «Кіа Rіо», номер кузова 194701 на загальну суму в розмірі 1752 грн. 00 коп., який підписаний й скріплений печатками Товариства з обмеженою відповідальністю «Фалькон - Авто» та Публічним акціонерним товариством «Луганськ - Авто».

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фалькон - Авто» була виставлена Позивачу претензія №51 від 23.05.2014 р. з вимогою відшкодувати завдані збитки у зв»язку з пошкодженням автомобілів при перевезенні у розмірі 5 889 грн. 37 коп.

Як зазначив Позивач, після розгляду вказаної претензії власника автомобілів ним були сплачені грошові кошти в розмірі 4 328 грн. 89 коп., у зв»язку з частковим задоволенням претензії, що підтверджується платіжним дорученням №26982 від 16.02.2015 року із зазначенням призначення платежу: «оплата претензії №51 від 23.05.2014 р.»

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А» 11.02.2015 року, що підтверджується відповідним штемпелем відділення поштового зв»язку на поштовому конверті.

Суд зазначає, що за змістом статті 1 Господарського процесуального кодексу України, якщо приводом звернення до суду зазначено порушення права чи законного інтересу, таке порушення або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення немає, суд повинен відмовити в позові.

Господарським судом міста Києва встановлено, що на час звернення Позивача до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А» про стягнення вартості відновлення пошкодженого вантажу в розмірі 3 504 грн. 00 коп., яка була відшкодована Товариством з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» власнику автомобілів лише 16.02.2105 року, не уснувало порушеного права саме Позивача з боку Відповідача.

За таких підстав, Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Позивача про стягнення з Відповідача 3 504 грн. 00 коп., у зв»язку відсутністю порушеного права Позивача на час звернення до суду з вказаним позовом.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кий Гранд А» про стягнення 13 829 грн. 53 коп. з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята Судом до розгляду, у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско - Експедиція» - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 квітня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин