РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015Справа №910/5271/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Українська охороннно-страхова компанія»

про відшкодування шкоди в порядку регресу 9 998,10 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.03.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 9 998,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, № 120.0771966.046 від 06.02.2014 р. внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Hyundai 130», реєстраційний номер ВХ 0094 ВМ, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер АА 7496 КЕ, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/8308399), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/5271/15-г та призначено розгляд справи на 30.03.2015 р. о 10:00 год.

26.03.2015 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, яке відбудеться 30.03.2015 р., оскільки представник повинен бути присутнім в іншому судовому засіданні, яке також призначене на 30.03.2015 р. та відбудеться у Червонозаводському районному суді міста Харкова. На підтвердження зазначеного у клопотанні відповідач надав суду копію повістки по виклик Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19.03.2015 р. у справі № 5646/8503/14-ц.

27.03.2015 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 10.03.2015 р. з документами для долучення до матеріалів справи, а саме: відомостей з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно позивача та відповідача; листа про відсутність аналогічного спору.

В судове засідання, призначене на 30.03.2015 р., представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судове засідання, призначене на 30.03.2015 р., представник відповідача не з'явився, але повідомив суд про причини неявки в судове засідання, подавши 26.03.2015 р. через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, яке відбудеться 30.03.2015 р., оскільки представник повинен бути присутнім в іншому судовому засіданні, яке також призначене на 30.03.2015 р. та відбудеться у Червонозаводському районному суді міста Харкова.

В судовому засіданні, призначеному на 30.03.2015 р., судом розглянуте клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Клопотання судом задоволене.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи у разі нез'явлення предстаників сторін в судове засідання та неподання витребуваних доказів.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 30.03.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2015 р. відкладено розгляд справи на 20.04.2015 р. о 12:40 год.

02.04.2015 р. через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/9488 від 31.03.2015 р. з інформацією про страхове покриття за полісом № АС/8308399.

20.04.2015 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про визнання позову, відповідно до якої відповідач повідомив суд про те, що він повністю визнає позов. В якості додатків до поданої заяви відповідач надав суду довідку про відсутність аналогічного спору; копію полісу № АС/8308399; копію виписки з ЄДРПОУ стосовно відповідача та копію статуту відповідача.

Представник позивача в судовое засідання, призначене на 20.04.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, матеріалами справи також підтверджується, що позивач не подавав та не надсилав до суду заяв (клопотань) про зміну позовних вимог або про відмову від позову, а таке свідчить про те, що позивач підтримує заявлені ним у позовній заяві позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 20.04.2015 р., не з'явився, але подав 20.04.2015 р. через відділ діловодства суду заяву про визнання позову.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 20.04.2015 р. без участі представників позивача та відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 20.04.2015 р. у відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.02.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» та Васильківським Віталієм Вікторовичем (страхувальник) було укладено договір № 120.0771966.046 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Hyundai 130», реєстраційний номер ВХ 0094 ВМ. Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 07.02.2014 р. до 23:59 год. 06.03.2015 р.

29.10.2014 р. в місті Хмельницькому на вулиці Толстого сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Hyundai 130», реєстраційний номер ВХ 0094 ВМ, під керуванням Васильківського Віталія Вікторовича та автомобіля «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер АА 7496 КЕ, яким керував Сурник Вадим Володимирович. Наведене підтверджується первинною довідкою ДАІ від 29.10.2014 р.

ДТП сталася в результаті порушення Сурником Вадимом Володимировичем п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.11.2014 р. у справі № 686/24035/14-п, відповідно до якої Сурника Вадима Володимировича визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Hyundai 130», реєстраційний номер ВХ 0094 ВМ, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку на оплату ФОП Галкіна Є.Г. № К-260712 від 06.11.2014 р. становить 11 436,10 грн. (надалі - рахунок № К-260712 від 06.11.2014 р.).

За страховим випадком (ДТП) згідно складених страхових актів № 3362.206.14.02.01 від 19.11.2014 р. та № 3362.206.14.02.02 від 05.01.2015 р. по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 10 998,10 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжними дорученнями № 27451 від 24.11.2014 р. та № 221 від 12.01.2015 р.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 29.10.2014 р.) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АС/8308399. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем на вимогу ухвал Господарського суду міста Києва від 10.03.2015 р. та від 30.03.2015 р. представлено договір (полісу № АС/58308399) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи також містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АС/8308399, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено Малюкова Тимура Віталійовича, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 09.11.2013 р. до 08.11.2014 р.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що Сурник Вадим Володимирович керував автомобілем «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер АА 7496 КЕ, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АС/8308399, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений рахунком № К-260712 від 06.11.2014 р., страховими актами № 3362.206.14.02.01 від 19.11.2014 р., № 3362.206.14.02.02 від 05.01.2015 р. по договору страхування та платіжними дорученнями № 27451 від 24.11.2014 р., № 221 від 12.01.2015 р.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АС/8308399 становить 1000,00 грн.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 9 998,10 грн. (10 998,10 грн. (сума матеріального збитку підтверджена рахунком № К-260712 від 06.11.2014 р., страховими актами № 3362.206.14.02.01 від 19.11.2014 р., № 3362.206.14.02.02 від 05.01.2015 р. по договору страхування та платіжними дорученнями № 27451 від 24.11.2014 р., № 221 від 12.01.2015 р.) - 1000,00 грн. (франшиза за полісом № АС/8308399)).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Пунктом 38.1 ст. 38 Закону (у редакції, чинній на момент виплати страхового відшкодування) передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Матеріалами справи, зокрема, копією заяви № 3362/2014 від 29.12.2014 р. на виплату страхового відшкодування в порядку регресу підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідач.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 9 998,10 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 9 998,10 грн. страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню повністю в сумі 9 998,10 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1 827,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (04073, м. Київ, пр. Московський, 9; ідентифікаційний код 30968986) 9 998,10 грн. (дев'ять тисяч триста дев'ятсот дев'яносто вісім гривень 10 коп.) страхового відшкодування, 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.04.2015 р.

Суддя Гумега О. В.