УХВАЛА

21.04.2015Справа № 910/18747/14

За заявою Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 року у справі № 910/18747/14 таким, що не підлягає виконанню
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-Технічний центр "ОРІОН-Д"
до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
про стягнення 124 975,84 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача (стягувач) Білик С.І. (дов. б/н від 16.04.2014 року)
від відповідача (боржник)Старик Я.І. (дов. № 164-У від 25.12.2013 року)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерно-Технічний центр "ОРІОН-Д" (надалі по тексту - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 124 975,84 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 року у справі № 910/23380/13, яке залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 12.03.2015 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-Технічний центр "ОРІОН-Д" 107 334 грн. 73 коп. заборгованості, 13 309 грн. 51 коп. інфляційних нарахувань, 4 331 грн. 60 коп. три проценти річних, 2 499 грн. 52 коп. судового збору.

15.01.2015 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 року було видано відповідний наказ.

03.04.2014 року до Господарського суду міста Києва від Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 року, розгляд заяви Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю призначено на 16.04.2015 року.

16.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача (боржника) надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 16.04.2015 року представники учасників судового процесу подали клопотання про продовження строків розгляду спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року розгляд заяви було відкладено на 21.04.2015 року, у зв'язку з необхідністю подання додаткових доказів у справі.

20.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача (стягувача) надійшло заперечення на заяву про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 року у справі № 910/18747/14 таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача (заявника) в судовому засіданні надав усні пояснення, в яких просив суд визнати наказ Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 року таким, що не підлягає виконанню у повному обсязі.

Представник позивача (стягувача) в судовому засідання 21.04.2015 заперечив проти задоволення поданої заяви про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 11.04.2014 року у справі № 910/18747/14 таким, що не підлягає виконанню.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду заяви, проаналізувавши встановлені фактичні обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність задоволення заяви Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про визнання наказу від 15.01.2015 року у справі № 910/18747/14 таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 117 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Судом встановлено, що 20.03.2015 року Дочірнє підприємство "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-Технічний центр "ОРІОН-Д" із заявою за вих. № 626-01/09 від 19.03.2015 року про зарахування однорідних зустрічних вимог, в якій повідомило, що керуючись статтею 203 Господарського кодексу України та статтею 601 Цивільного кодексу України заявник припиняє взаємні однорідні зустрічні вимоги у сумі 127 475,36 грн., що виникли між Дочірнім підприємством "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-Технічний центр "ОРІОН-Д" шляхом їх зарахування.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Харківського апеляційного господарського суду від14.05.2015 року, яка набрала законної сили, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Оріон-Д" на користь Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 27309271,02 грн. пені, 10 561 596,53 грн. штрафу, 69 967 грн. судового збору за подання позовної заяви та 37149 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог була направлена стягувачу у відповідності до норм чинного законодавства, що підтверджується фіскальним чеком № 3089 від 20.03.2015 та описом вкладення у цінний лист.

Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування; для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Статтею 601 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно зі статтею 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

На думку суду, позивач необґрунтовано дійшов висновку про неоднорідність вимог, що виникли на підставі укладених між сторонами правочинів, з огляду на те, що неустойка (пеня, штраф) за своєю суттю є грошовими та передбачені як наслідок порушення грошового зобов'язання.

За змістом вищевказаних правових норм залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

Судом також відхиляються посилання позивача на порушення сторонами положень статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", якими визначено права та обов'язки учасників виконавчого провадження, та не зазначено права зарахування зустрічних вимог, оскільки, зарахуванням можуть бути припинені зобов'язання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобов'язань. Добровільне виконання зобов'язання на стадії виконавчого провадження допускається і шляхом проведення зарахування однорідних зустрічних вимог.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України № 5011-52/8284-2012 від 01.10.2013 року, № 47/33-09 від 22.05.2013 року, № 6/19/2011/5003 від 09.07.2012 року та постанові Верховного Суду України від 11.11.2008 року у справі № 37/144.

За правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін. Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством. За загальними правилами про правочини здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги сторін є зустрічними, однорідними та за обома вимогами настав строк виконання.

Таким чином, Дочірнім підприємством "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" вчинено односторонній правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог належним чином.

Матеріали справи не містять доказів того, що односторонній правочин про зарахування однорідних вимог, надісланий відповідачем позивачу, був визнаний недійсним.

З огляду на вищевикладене та беручи до уваги вищенаведені приписи законодавства України, суд дійшов висновку, що зобов'язання Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Оріон-Д" у справі № 910/18747/14 було припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що дає підстави для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 року у справі № 910/18747/14 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про визнання наказу від 15.01.2015 року у справі № 910/18747/14 таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

2. Визнати наказ Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 року у справі № 910/18747/14 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Суддя С.В. Стасюк