ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р.Справа № 922/1181/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Спайс-Опт", м. Луганськ
до Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру, м. Сєвєролонецьк
про стягнення 52705,37 грн.
за участю представників:

позивача - Золотухіна І.В., довіреність від 20.11.2014 року;

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Спайс-Опт" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру про стягнення 52705,37 грн. заборгованості за договором № 28 про надання послуг за державні кошти від 08.01.2013 року. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Останньою ухвалою господарського суду Харківської області від 14 квітня 2015 року розгляд справи було відкладено до 22 квітня 2015 року.

В судове засідання 22 квітня 2015 року з'явився представник позивача, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, витребуваних судом документів не надав, відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення а.с. 62).

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, господарським судом встановлено наступне.

08 січня 2013 року між позивачем (як учасником) та відповідачем (як замовником) було укладено договір № 28 про надання послуг за державні кошти (далі - договір)., відповідно до умов якого учасник зобов'язується у січні-грудні 2013 року виконати послуги з прання і сухої чистки (код класифікації 93.01.1), а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Найменування послуги - прання білизни. Кількість послуг - 24000 кг білизни за ціною 10,10 грн/кг згідно калькуляції (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 4.1 договору розрахунок проводиться шляхом оплати виконаних робіт на підставі акту виконаних робіт впродовж 15 банківських днів при надходженні коштів на розрахунковий рахунок замовника з місцевого бюджету.

Додатковими угодами до договору вносились зміни.

Як свідчать акти приймання-передачі білизни (а.с.24-26), в період з 29.10.2013 р. по 18.12.2013 р. позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 52705,37 грн. (29.10.2013 р. - 20356,60 грн.; 25.11.2013 р. - 20356,60 грн.; 18.12.2013 р. - 11992,17 грн.).

Позивач стверджує, що відповідач не розрахувався за спожиті на підставі договору послуги.

З метою з'ясування факту надходження на розрахунковий рахунок відповідача коштів з місцевого бюджету, адвокатом позивача було здійснено адвокатський запит (а.с. 31-32).

Листом від 05.12.2014 р. № 11-08/2213-27284 Державна казначейська служба України повідомила, що зареєстрованих відповідно до Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 938 від 23.08.2012 р., зобов'язань відповідача перед позивачем не міститься. Тобто, відповідач не вжив заходів щодо реєстрації бюджетного зобов'язання перед позивачем.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані належні докази оплати заборгованості, що становить предмет розгляду у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Встановлені судом обставини справи свідчать про виникнення у сторін взаємних зобов'язань за договором про надання послуги.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст. 902 ЦК України).

Позивач, на виконання своїх зобов'язань за договором, надав, а відповідач прийняв обумовлені договором послуги.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Як зазначалось вище, договором сторони погодили, що оплата отриманих послуг здійснюється відповідачем впродовж 15 банківських днів при надходженні коштів на розрахунковий рахунок замовника з місцевого бюджету.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано належних доказів відсутності надходжень коштів на його розрахунковий рахунок з місцевого бюджету.

Відповідь Державної казначейської служби України, викладена в листі від 05.12.2014 р. № 11-08/2213-27284 факт відсутності відповідного фінансування також не підтверджує.

Окрім того, відповідно до частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Втім, матеріали справи свідчать, що відповідач жодних заходів з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за договором поставки, зокрема, щодо реєстрації бюджетного зобов'язання перед позивачем в органах ДКС України, не здійснив.

Питання наявності чи відсутності бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення його від обов'язку щодо оплати отриманих за договором послуг.

Таким чином, навіть ймовірна відсутність бюджетного призначення на фінансування послуг за договором, не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку оплати отриманої від позивача послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору у випадку задоволення позовних вимог покладаються на відповідача. Таким чином, судовий збір в сумі 1827,00 грн. покладається на відповідача по справі.

З огляду на наведене, відповідно до ст. 175, 193 ГК України, ст.ст. 96, 526, 610-612, 901-903 ЦК України та керуючись ст.ст. ст.ст. 1, 4, 32, 33, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, буд. 5, ) на користь Приватного підприємства «Спайс-Опт» (91033, м.Луганськ, вул. Цимлянская, буд. 5, кімната 214, ) 52705,37 грн. заборгованості за договором № 28 про надання послуг за державні кошти від 08.01.2013 року, 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.04.2015 р.

Суддя В.В. Суслова