РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015Справа №910/5523/15-г
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків»

до Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

про стягнення 516 817 грн. 42 коп.

за зустрічним

позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків»

про стягнення 25 967 грн. 12 коп.

Представники:

від Позивача: Крячко Ю.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Гаврись Я.Б. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (надалі також - «Відповідач») про стягнення 516 817 грн. 42 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 18.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (Покупець) було укладено Договір №121227 про закупівлю (поставку) товарів, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався поставити Покупцю товари (продукцію) згідно умов договору, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити Продукцію, що поставляється відповідно до умов Договору. Як зазначає Позивач, він належним чином виконав умови цього Договору, що підтверджується Актами приймання - передачі продукції та видатковими накладними на загальну суму в розмірі 924 318 грн. 96 коп., проте Відповідач в порушення умов Договору здійснив оплату за отриманий товар лише частково на суму в розмірі 475 867 грн. 26 коп. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» становить 448 451 грн. 70 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» 3% річних у розмірі 7 158 грн. 49 коп., інфляційні у розмірі 60 965 грн. 25 коп. та пеню в розмірі 241 грн. 49 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/5523/15-г, судове засідання призначено на 26.02.2015 р.

26.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву та заява про розстрочення виконання рішення суду.

26.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 10.03.2015 року.

26.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла зустрічна позовна заява, в якій просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича організація "Харків" на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" 25 967,12 грн., з яких: 15 065,68 грн. пеню по Договору про закупівлю (поставку) товарів № 12/227 від 18.04.2014 року, 10 901,44 грн. штраф по Договору про закупівлю (поставку) товарів № 12/227 від 18.04.2014 pоку. Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича організація "Харків".

Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що на виконання умов Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 р. Позивачем за зустрічним позовом були направлені заявки №07/364-3442 від 14.05.2014 р. на поставку Продукції на суму 791 778 грн. 96 коп. із останнім днем поставки - 12.06.2014 р., №07/682-5951 від 27.08.2014 р. на поставку Продукції на суму 132 540 грн. 00 коп. із останнім днем поставки - 24.09.20154 р., проте Відповідачем за зустрічним позовом всупереч умовам Договору була здійснена поставка продукції із простроченням строків поставки. Враховуючи неналежне виконання Відповідачем за зустрічним позовом своїх зобов'язань за Договором Позивач за зустрічним позовом просить стягнути пеню у розмірі 15 065 грн. 68 коп. та штраф у розмірі 10 901 грн. 44 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015 року прийнято зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Центренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича організація "Харків" про стягнення неустойки по Договору про закупівлю (поставку) товарів №12/277 від 18.04.2014 року в розмірі 25 967 гривень 12 копійок до спільного розгляду з первісним позовом по справі №910/5523/15-г.

26.03.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін.

Суд приймає до розгляду заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням Відзиву Публічного акціонерного товариства "Центренерго";

- надати обґрунтований відзив з посиланням на належні докази на зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Центренерго";

- надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо заяви Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про розстрочення виконання рішення суду.

- надати оригінал фіскального чеку.

2) Відповідача:

- надати докази на підтвердження здійснення часткової оплати за Договором №12/227 від 18.04.2014 року на загальну суму 475 867, 26 грн;

- надати докази на підтвердження здійснення оплати залишку заборгованості на суму 448 451,70 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.03.2015 р. відкладено розгляд справи на 22.04.2015 р., у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

15.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача за первісним позовом надійшла Заява про уточнення позовних вимог, якою просив Суд стягнути з Відповідача за первісним позовом заборгованість у розмірі 448 451 грн. 70 коп., інфляційні у розмірі 144 486 грн. 36 коп., 3% річних у розмірі 8 632 грн. 85 коп. та пеню у розмірі 241 грн. 98 коп.

20.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, яким просив задовольнити зустрічні позовні вимоги в розмірі 9 721 грн. 96 коп., а в іншій частині позову відмовити.

20.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача за первісним позовом надійшли заперечення на відзив Відповідача на позовну заяву.

22.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача за первісним позовом надійшли заперечення на заяву Відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

Суд зазначає, що згідно із п. 3.11 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, об'єднання позовних вимог, зміну предмета або підстав позову.

В даному випадку Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» про уточнення позовних вимог, фактично є заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» до розгляду.

В судовому засіданні 22 квітня 2015 року представник Позивача за первісним позовом підтримав вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, просив задовольнити первісні позовні вимоги в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги - частково. В судовому засіданні представник Відповідача за первісним позовом визнав факт наявності заборгованості за договором, просив Суд задовольнити первісні позовні вимоги частково, а зустрічні позовні вимоги - в повному обсязі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 22 квітня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

18.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (Покупець) було укладено Договір №121227 про закупівлю (поставку) товарів, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався поставити Покупцю товари (продукцію) згідно умов договору, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити Продукцію, що поставляється відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.1.3 Договору найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики Продукції зазначені в Додатку №1 до договору.

Згідно з п.2.1 Договору ціною договору є загальна сума цін на Продукцію (вартість) з ПДВ, що поставляється за даним Договором.

Ціни на Продукцію визначаються в Додатку № 1 до Договору. (п.2.2 Договору)

У п.3.1 Договору встановлено, що Постачальник здійснює поставку Продукції за умовами згідно Додатку №1 до Договору.

Місце, строк (термін) поставки продукції визначається в Додатку №1 до Договору. Фактичний об'єм кожної партії Продукції зазначається у відповідній письмовій заявці Покупця, яка є невід'ємною частиною даного Договору. При цьому, Покупець на підставі письмових заявок, в межах запланованого в Договорі обсягу Продукції, має право перерозподіляти Продукцію між вантажоотримувачами без додаткового погодження з Постачальником. (п.п.3.2, 3.3 Договору)

Відповідно до п.5.3 Договору датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками Сторін Акту приймання - передачі продукції. В разі якщо фактична передача продукції і дата підписання Акту приймання - передачі продукції не співпадають - до підписання Акту приймання передачі продукції (в т.ч. період приймання продукції за кількістю та якістю), продукція вважається переданою Покупцю на відповідальне зберігання.

Згідно з п.9.2 Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань щодо поставки Продукції з Постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості Продукції, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у

розмірі семи відсотків вказаної вартості; відшкодовує всі понесені Покупцем збитки, заподіяні затримкою виконання Постачальником зобов'язань за цим Договором, а у разі здійснення попередньої оплати Постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Покупцю кошти з урахуванням індексу інфляції і 3-х відсотків річних.

Пунктом 9.6 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати Продукції Покупець сплачує Постачальникові неустойку у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від ціни неоплаченої Продукції.

У п.12.1 Договору встановлено, що даний Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками Сторін і діє протягом строку, зазначеного в Додатку №1 до Договору.

Додатком №1 до Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 року Сторони визначили найменування, асортимент, кількість, ціну Продукції; умови розрахунків: розрахунки за Продукцію здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника в наступному порядку: протягом 45 календарних днів з моменту підписання Акту приймання - передачі продукції; строк поставки продукції повинен складати не більше 20 робочих днів з дати отримання Постачальником письмової заявки Покупця; строк дії Договору до 31.12.2014 р. включно, а в частині щодо розрахунків та гарантійних зобов'язань - до повного виконання зобов'язань Сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 року Відповідачем за первісним позовом були направлені заявки №07/364-3442 від 14.05.2014 р. та №07/682-5951 від 27.08.2014 р. на поставку Продукції, які були отримані Позивачем за первісним позовом 21.05.2014 року та 04.09.2014 року відповідно, що підтверджується відповідним вхідним штампом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків».

На виконання умов Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 року Позивач за первісним позовом поставив товар, а Відповідач за первісним позовом у свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується Актами приймання - передачі продукції від 17.06.2014 р. на суму 233 642 грн. 16 коп., від 20.06.2014 р. на суму 85 445 грн. 10 коп., від 25.06.2014 р. на суму 39 195 грн. 00 коп., від 03.07.2014 р. на суму 117 585 грн. 00 коп., від 08.07.2014 р. на суму 160 176 грн. 90 коп., від 15.07.2014 р. на суму 155 734 грн. 80 коп., від 07.10.2014 р. на суму 132 540 грн. 00 коп. та Видатковими накладними №№1597, 1641, 1717, 1812, 1833, 1891,3572 на зазначені суми.

Обґрунтовуючи заявлені первісні позовні вимоги, Позивач за первісним позовом зазначає, що Відповідач в порушення умов Договору здійснив оплату за отриманий товар лише частково на суму в розмірі 475 867 грн. 26 коп. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» становить 448 451 грн. 70 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» 3% річних у розмірі 8 632 грн. 85 коп., інфляційні у розмірі 144 486 грн. 36 коп. та пеню в розмірі 241 грн. 49 коп. з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від15.04.2015 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Центренерго» вмотивовано тим, що на виконання умов Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 р. Позивачем за зустрічним позовом були направлені заявки №07/364-3442 від 14.05.2014 р. на поставку Продукції на суму 791 778 грн. 96 коп. із останнім днем поставки - 12.06.2014 р., №07/682-5951 від 27.08.2014 р. на поставку Продукції на суму 132 540 грн. 00 коп. із останнім днем поставки - 24.09.2014 р., проте Відповідачем за зустрічним позовом всупереч умовам Договору була здійснена поставка продукції із простроченням строків поставки. Враховуючи неналежне виконання Відповідачем за зустрічним позовом своїх зобов'язань за Договором Позивач за зустрічним позовом просить стягнути пеню у розмірі 15 065 грн. 68 коп. та штраф у розмірі 10 901 грн. 44 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» підлягають задоволенню та зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Центренерго» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 року Відповідачем за первісним позовом були направлені заявки №07/364-3442 від 14.05.2014 р. та №07/682-5951 від 27.08.2014 р. на поставку Продукції, які були отримані Позивачем за первісним позовом 21.05.2014 року та 04.09.2014 року відповідно, що підтверджується відповідним вхідним штампом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків».

На виконання умов Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 року Позивач за первісним позовом поставив товар, а Відповідач за первісним позовом у свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується Актами приймання - передачі продукції від 17.06.2014 р. на суму 233 642 грн. 16 коп., від 20.06.2014 р. на суму 85 445 грн. 10 коп., від 25.06.2014 р. на суму 39 195 грн. 00 коп., від 03.07.2014 р. на суму 117 585 грн. 00 коп., від 08.07.2014 р. на суму 160 176 грн. 90 коп., від 15.07.2014 р. на суму 155 734 грн. 80 коп., від 07.10.2014 р. на суму 132 540 грн. 00 коп. та Видатковими накладними №№1597, 1641, 1717, 1812, 1833, 1891,3572 на зазначені суми, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте Відповідачем за первісним позовом була здійснена лише часткова оплата на суму в розмірі 475 867 грн. 26 коп.

Таким чином, заборгованість Публічного акціонерного товариства «Центренерго» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» за Договором №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 року становить 448 451 грн. 70 коп., факт наявності якої не заперечував представник Відповідача за первісним позовом в судовому засіданні.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем за первісним позовом грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» в розмірі 448 451 грн. 70 коп.

Отже, Суд приходить до висновку, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості отриманого товару в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 448 451 грн. 70 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач за первісним позовом, з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 15.04.2015 року, яка прийнята Судом до розгляду, просив стягнути з Відповідача за первісним позовом на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 05.08.2014 р. по 10.04.2015 р. у розмірі 8 632 грн. 85 коп., інфляційні у розмірі 144 486 грн. 36 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем за первісним позовом оплати за отриманий товар за загальний період прострочки з 05.08.2014 р. по 10.04.2015 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача за первісним позовом підлягає 3% річних у розмірі 8 632 грн. 85 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 05.08.2014 р. по 10.04.2015 р.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Листом Верховного Суду України від 03.04.97 р. № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов'язання в зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, вважає, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача за первісним позовом інфляційних за загальний період вересень 2014 р. - березень 2015 р. у розмірі 144 486 грн. 36 коп. підлягають задоволенню у заявленому Позивачем за первісним позовом розмірі, оскільки відповідно до статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог.

Також Позивач за первісним позовом просив стягнути з Відповідача за первісним позовом на його користь пеню за загальний період прострочки з 05.08.2014 р. по 02.03.2015 р. у розмірі 241 грн. 98 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 9.6 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати Продукції Покупець сплачує Постачальникові неустойку у вигляді пені в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від ціни неоплаченої Продукції.

За таких підстав, Суд дійшов висновку, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню та до стягнення з Відповідача підлягає пеня у розмірі 241 грн. 98 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 05.08.2014 року по 02.03.2015 року.

Крім того, Судом розглянуті та відхилені доводи Відповідача за первісним позовом щодо відмови в задоволенні первісних позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 241 грн. 98 коп., оскільки відповідно до ч.5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів. Відповідно до статті 1 вказаного Закону поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 448 451 грн. 70 коп., 3% річних у розмірі 8 632 грн. 85 коп., інфляційні у розмірі 144 486 грн. 36 коп. та пеня у розмірі 241 грн. 98 коп.

Щодо Заяви Публічного акціонерного товариства «Центренерго про розстрочку виконання рішення суду протягом 12 місяців шляхом сплати щомісячних платежів рівними частками, яка вмотивована тим, що Відповідач за первісним позовом на сьогоднішній день не зможе виконати прийняте судом рішення, оскільки знаходиться в скрутному фінансовому становищі, а також на стадії банкрутства, Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення, частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом в часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (пункт 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р.).

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання. Тобто, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Однак, Суд зазначає, що Публічним акціонерним товариством «Центренерго» не доведено наявність обставин, з якими пов'язана можливість розстрочки виконання рішення. Крім того, належних та допустимих доказів того, що у разі розстрочки виконання рішення суду протягом 12 місяців заборгованість Відповідачем за первісним позовом буде погашена суду також не надано.

Суд також звертає увагу на те, що пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України закріплено принцип обов'язковості рішень суду.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що Заява Публічного акціонерного товариства «Центренерго про розстрочку виконання рішення суду протягом 12 місяців шляхом сплати щомісячних платежів рівними частками задоволенню не підлягає.

Що стосується зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» про стягнення 25 967 грн. 12 коп., Суд зазначає наступне.

Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що на виконання умов Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 р. Позивачем за зустрічним позовом були направлені заявки №07/364-3442 від 14.05.2014 р. на поставку Продукції на суму 791 778 грн. 96 коп. із останнім днем поставки - 12.06.2014 р., №07/682-5951 від 27.08.2014 р. на поставку Продукції на суму 132 540 грн. 00 коп. із останнім днем поставки - 24.09.20154 р., проте Відповідачем за зустрічним позовом всупереч умовам Договору була здійснена поставка продукції із простроченням строків поставки. Враховуючи неналежне виконання Відповідачем за зустрічним позовом своїх зобов'язань за Договором Позивач за зустрічним позовом просить стягнути пеню у розмірі 15 065 грн. 68 коп. та штраф у розмірі 10 901 грн. 44 коп.

Додатком №1 до Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 року Сторони визначили найменування, асортимент, кількість, ціну Продукції; умови розрахунків: розрахунки за Продукцію здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника в наступному порядку: протягом 45 календарних днів з моменту підписання Акту приймання - передачі продукції; строк поставки продукції повинен складати не більше 20 робочих днів з дати отримання Постачальником письмової заявки Покупця; строк дії Договору до 31.12.2014 р. включно, а в частині щодо розрахунків та гарантійних зобов'язань - до повного виконання зобов'язань Сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №121227 про закупівлю (поставку) товарів від 18.04.2014 року Відповідачем за первісним позовом були направлені заявки №07/364-3442 від 14.05.2014 р. та №07/682-5951 від 27.08.2014 р. на поставку Продукції, які були отримані Позивачем за первісним позовом 21.05.2014 року та 04.09.2014 року відповідно, що підтверджується відповідним вхідним штампом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків».

При зверненні до суду з зустрічним позовом Позивач за зустрічним позовом просив стягнути з Відповідача за зустрічним позовом на його користь пеню за загальний період прострочки з 13.06.2014 р. по 07.10.2015 р. у розмірі 15 065 грн. 68 коп.

Згідно з п.9.2 Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань щодо поставки Продукції з Постачальника стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості Продукції, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у

розмірі семи відсотків вказаної вартості; відшкодовує всі понесені Покупцем збитки, заподіяні затримкою виконання Постачальником зобов'язань за цим Договором, а у разі здійснення попередньої оплати Постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Покупцю кошти з урахуванням індексу інфляції і 3-х відсотків річних.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Нормою ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойкм. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов»язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов»язань.

Суд, перевіривши розрахунок пені, приходить до висновку, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв»язку з невірним розрахунком Позивача за зустрічним позовом в частині визначення початку періоду прострочки з огляду на те, що умовами спірного Договору передбачено обов»язок Постачальника здійснити поставку протягом 20 робочих днів саме з дати отримання Постачальником письмової заявки Покупця.

Таким чином, до стягнення з Відповідача за зустрічним позовом на користь Позивача за зустрічним позовом підлягає пеня у розмірі 9 721 грн. 97 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його зобов'язання з поставки продукції 20.06.2014 року по 07.10.2014 року.

Крім того, Позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення з Відповідача за зустрічним позовом штраф у розмірі 10 901 грн. 44 коп. на підставі п.9.2 Договору.

Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини зустрічного позову, у зв»язку з відсутністю прострочки Постачальника в здійсненні поставки товару понад тридцять днів, а тому нарахування штрафу є безпідставним, оскільки Відповідачем за зустрічним позовом була допущена прострочка по поставці на строки від одного до 26 днів.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» підлягає стягненню на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» пеня у розмірі 9 721 грн. 97 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову покладаються на Відповідача, а витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (03151, м.Київ, ВУЛИЦЯ НАРОДНОГО ОПОЛЧЕННЯ, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 22927045) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» (61020, Харківська обл., місто Харків, ПРОВУЛОК МЕТИЗНИЙ, будинок 12, Ідентифікаційний код юридичної особи 36817060) заборгованість у розмірі 448 451 (чотириста сорок вісім тисяч чотириста п'ятдесят одна) грн. 70 (сімдесят) коп., 3% річних у розмірі 8 632 (вісім тисяч шістсот тридцять дві) грн. 85 (вісімдесят п'ять) коп., інфляційні у розмірі 144 486 (сто сорок чотири тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 36 (тридцять шість) коп., пеню у розмірі 241 (двісті сорок одна) грн. 98 (дев'яносто вісім) коп. та судовий збір у розмірі 12 036 (дванадцять тисяч тридцять шість) грн. 26 (двадцять шість) коп.

3. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Центренерго» - задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича організація «Харків» (61020, Харківська обл., місто Харків, ПРОВУЛОК МЕТИЗНИЙ, будинок 12, Ідентифікаційний код юридичної особи 36817060) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (03151, м.Київ, ВУЛИЦЯ НАРОДНОГО ОПОЛЧЕННЯ, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 229270450) пеню у розмірі 9 721 (дев'ять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 97 (дев'яносто сім) коп. та судовий збір у розмірі 684 (шістсот вісімдесят чотири) грн. 02 (дві) коп.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 квітня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин