ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 922/1360/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіМалетича М.М.,
суддів:Круглікової К.С.(доповідач),
Мамонтової О.М.,
розглянувши касаційну скаргу
на рішенняПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" господарського суду Харківської області від 09.12.2014 року
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 року
у справі№ 922/1360/14 господарського суду Харківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Чугуївтепло"
простягнення 9 217 318,75 грн.

за участю представників сторін:
позивача: Кость О.Г.,
відповідача: Закаблуков А.С.,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Чугуївтепло " про стягнення з останнього основного боргу у розмірі 8 343 856,48 грн., 646 744 грн. пені, 226 718,27 грн. річних та витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.12.2014 у справі № 922/1360/14 припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 6 110 032,48 грн. Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій задоволено. Зменшено розмір стягнення штрафних санкцій на 90%. Клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення задоволено частково. Відстрочено виконання рішення до 01 квітня 2015 року. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Чугуївтепло" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 26528,40 грн. пені, 87197,17грн. 3% річних, 51238,38 грн. судового збору. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 2233824,00 грн., пені у розмірі 620215,60 грн. та 3% річних у розмірі 139521,10грн. відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 у справі №922/1360/14 рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача 26528,40 грн. пені та 87197,17 грн. 3% річних, 2786,34 грн. судового збору скасовано та прийняте в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні зазначених позовних вимог. Рішення в частині зменшення розміру штрафних санкцій та відстрочення виконання рішення до 01 квітня 2015 року скасоване, в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та про відстрочку виконання рішення відмовлено. В іншій частині рішення залишене без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 р. скасувати в частині відмови у стягненні 26528,40 грн. пені та 87197,17 грн. 3% річних, а також скасувати рішення господарського Харківської області від 09.12.2014 р. в частині стягнення 620 215,60 грн. пені та 139 521,10 грн. річних, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь позивача 646 744 грн. пені та 226 718,27 грн. річних.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 28 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством "Чугуївтепло" (покупець) був укладений договір купівлі - продажу природного газу № 02-13-10-ТЕ-32, відповідно до розділу 1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю в 2013 році імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ в обсязі до 10329,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях.

Відповідно до п. 3.1. договору, продавець передає газ покупцю у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Відповідно до п. 3.3. договору, приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору, позивач поставив протягом січня - квітня 2013 року, жовтня - грудня 2013 року природного газу на загальну суму 11541946,46 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач, в порушення умов договору, свої зобов'язання виконав лише частково та з порушенням встановленого договором строку виконання. Фактично відповідачем сплачено за договором 3198089,98 грн.

Внаслідок неповної оплати відповідачем за поставлений природний газ відповідно до умов договору, за останнім утворилась заборгованість у розмірі 8343856,48 грн., що і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача пені в сумі 26 528,40 грн. та 87 197,17 грн. 3% річних, місцевий господарський суд вказав, що уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим саме змінили порядок та строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що у свою чергу потягло відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором поставки природного газу, та застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення на користь позивача 2233824 грн. основного боргу, місцевий господарський суд зазначив про те, що вказана сума була сплачена відповідачем до подачі позову до суду. Разом з цим, оскільки сума заборгованості у розмірі 6 110 032,48 грн. була сплачена відповідачем після подачі позову до суду, суд першої інстанції дійшов висновку про припинення провадження у справі в цій частині стягнення основного боргу у розмірі 6110032,48 грн. на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 620215,60 грн., місцевий суд скориставшись правом наданим ст.83 ГПК України, зменшив розмір пені на 90%, оскільки відповідач є комунальним підприємством, фінансування якого здійснюється за рахунок платежів від надання послуг населенню, а також взяв до уваги тяжкий фінансовий стан останнього. При цьому, суд першої інстанції здійснив перерахування річних та відмовив позивачу в частині стягнення річних у сумі 139521,10 грн.

Скасовуючи частково рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача 26528,40 грн. пені та 87 197,17 грн. річних та приймаючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що у свою чергу потягло відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором поставки природного газу та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Крім того, апеляційний господарський суд скасував рішення місцевого господарського суду в частині зменшення розміру штрафних санкцій та в частині надання відповідачу відстрочку виконання рішення на один рік, відмовивши відповідачу в задоволенні клопотань про зменшення розміру штрафних санкцій та надання відстрочки виконання рішення. В іншій частині рішення залишив без змін.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком апеляційного господарського суду виходячи з наступного.

Судами попередній інстанцій встановлено, що 11.02.2014 між територіальним Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, Комунальним підприємством "Чугуївтепло", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договір № 74/30 про організацію взаєморозрахунків.

Згідно з п. 7 договору №74/30 про організацію взаєморозрахунків сторона четверта (Комунальне підприємство "Чугуївтепло") перераховує на рахунок останньої сторони (Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України") кошти в сумі 1 900 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 316 666,67 грн. для погашення заборгованості за спожитий газ за 2013 рік згідно з договором № 02-1310-ТЕ-32 від 28.12.2012 року.

Крім того, 24.09.2014 між територіальним Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, Комунальним підприємством "Чугуївтепло", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договір № 375/30 про організацію взаєморозрахунків за договором № 02-1310-ТЕ-32 від 28.12.2012 року.

Відповідно до п. 7 договору № 375/30 про організацію взаєморозрахунків четверта сторона (Комунальне підприємство "Чугуївтепло") перераховує на рахунок останньої сторони (Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України") кошти в сумі 4 464 982,79 грн., у тому числі податок на додану вартість 744 163,80 грн. для погашення заборгованості за спожитий газ за 2013 рік згідно з договором № 02-1310-ТЕ-32 від 28.12.2012 року.

Згідно п. 1 вищевказаних договорів про організацію взаєморозрахунків, їх предметом була організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та постанови Кабінету Міністрів України № 30 від 29.01.2014, яким сторони погодили погасити заборгованість комунального підприємства перед компанією за договором № 02-1310-ТЕ-32 від 28.12.2012 року за рахунок коштів субвенції з державного бюджету.

Як свідчать матеріали справи, на виконання вказаних договорів про організацію взаєморозрахунків, Комунальне підприємство "Чугуївтепло" за рахунок коштів субвенції з державного бюджету погасило основний борг перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 01.04.2014 року на суму 1 900 000,00 грн. та платіжним дорученням № 11 від 10.10.2014 року на суму 4 464 982,79 грн. на підставі договорів про взаєморозрахунки № 74/30 від 11.02.2014 року та № 375/30 від 24.09.2014 року.

За змістом п. 2 ст. 10 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору купівлі-продажу природного газу № 02-1310-ТЕ-32 від 28.12.2012 року. У п. 15 договорів про організацію взаєморозрахунків визначили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду та вважає, що зазначені договори не є новацією в розумінні ч.2 ст. 604 ЦК України та не припиняють первісні зобов'язання за договором поставки газу.

Отже, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що у свою чергу потягло відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором поставки природного газу та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Апеляційний господарський суд правомірно зазначив, що для застосування санкцій, передбачених договором поставки природного газу та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до змісту якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору.

Звертаючись до господарського суду позивач просив стягнути з відповідача пеню та 3% річних на підставі розрахунку, який зроблено в зв'язку з простроченням відповідачем грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 02-1310-ТЕ-32 від 28.12.2012 року.

Оскільки апеляційним господарським судом було встановлено, що проведення остаточного розрахунку за поставлений природний газ за договором № 02-1310-ТЕ-32 від 28.12.2012 року відбувалось в порядку, що передбачений у договорах № 74/30 від 11.02.2014 року та № 375/30 від 24.09.2014 року про організацію взаєморозрахунків, не було підстав для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України та стягнення з відповідача 26528,40 грн. пені та 87197,17 грн. 3% річних.

Колегія суддів вважає зазначені висновки апеляційного господарського суду законними та обґрунтованими, оскільки їх зроблено на підставі повного, всебічного та об'єктивного з'ясування дійсних обставин та у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 року, ухваленого з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 року у справі №922/1360/14 без змін.

ГоловуючийМ. Малетич
Судді:К. Круглікова
О. Мамонтова