ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р. Справа № 920/1767/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - Мельник В.В.,

відповідача - Нешта О.В. (директор), Лазаренко О.О. (довіреність № 1 від 05.01.2015 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№1112C/1-12) на рішення господарського суду Сумської області від 11 грудня 2014 року у справі №920/1767/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства "Теплогарант", м. Конотоп, Сумська область,

про стягнення 330488,94 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути з відповідача 330488,94 грн. обов'язок по сплаті яких виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором купівлі - продажу природного газу № 14/2393/11, укладеного між сторонами у справі, а саме: 47630,43грн. - 3% річних, 282858,51 грн. - інфляційних витрат, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Сумської області від 11 грудня 2014 року у справі № 920/1767/14 (суддя Моїсеєнко В.М.) позов задоволено. Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення господарського суду Сумської області від 11 грудня 2014 року у справі № 920/1767/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити на 50 % від ціни позову.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, позивач заперечував проти апеляційної скарги.

Відповідач надав доповнення до апеляційної скарги (вх. №6835, від 27.04.2015 року), в якому просить рішення господарського суду Сумської області від 11 грудня 2014 року у справі № 920/1767/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 30.09.2011 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) та Комунальним підприємством "Теплогарант" (відповідач) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 142393/11, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача у IV кварталі 2011 р. та у 2012 році імпортований природний газ, а відповідач зобов'язався прийняти і оплатити природний газ на умовах даного договору.

Пунктами 3.3., 3.4. договору визначено, що приймання-передача газу оформляється відповідним актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця наступного за місяцем продажу газу відповідач зобов'язаний надати позивачу підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язаний повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою або надати мотивовану письмову відмову. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Вартість газу встановлена сторонами згідно з п.5.2. договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач на виконання умов договору поставив у жовтні 2011 р. та протягом з жовтня по грудень 2012 року природний газ, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 10501499,07 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.18-23).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач договірні зобов'язання належним чином не виконав. В зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу у сумі 3053876,77 грн. Рішенням стягнуто по справі 2715935,81 грн. На виконання рішення відповідач сплатив борг.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань, позивачем було нараховано відповідачу 47630,43 грн. - 3% річних, 282858,51 грн. - інфляційних витрат. За час з моменту винесення рішення по справі №920/2148/13 та до моменту виконання цього рішення.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 216, 217, 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку з відповідача підлягає стягненню 47630,43грн. - 3% річних та 282858,51 грн. - інфляційних витрат. Розрахунок позивача є вірним та приймається колегією суддів.

Колегією суддів не приймаються доводи відповідача щодо неможливості вчасного погашення заборгованості внаслідок несвоєчасного отримання грошових коштів від держави для сплати боргу, адже відповідач відповідає за свої обов'язки самостійно перед позивачем, а отже повинен вчасно виконувати покладенні на нього обов'язки.

Відповідач у додаткових поясненнях посилався на те, що для забезпечення погашення заборгованості за природний газ, поставлений на умовах договору від 30.09.2011 р. №14/2393/11, господарським судом Сумської області у справі № 920/116/14 від 24.04.2014 р. було прийнято рішення про укладення договору про організацію взаєморозрахунків між Управлінням житлово-комунального господарства Сумської області Державної адміністрації, КП «Тепло гарант» та НАК «Нафтогаз». Колегія суддів зазначає, що з наведених відповідачем пунктів договорів, а саме з п. 8 договору №589/30 та п. 8 договору №590/30 вбачаються номери договорів, які не є предметом розгляду по даній справі, в даних договорах відсутнє посилання на договір №14/2393/11 на купівлю - продаж природного газу, який було порушено та не виконано належним чином у даній справі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги не підтвердженими належними доказами, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для їх задоволення.

Колегія суддів, з урахуванням зазначеного, дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення обґрунтовано, з урахуванням матеріалів справи та у відповідності до діючого законодавства, тому рішення господарського суду Харківської області від 11 грудня 2014 року у справі №920/1767/14 підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 33, 43, 85, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 11 грудня 2014 року у справі №920/1767/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 28.04.2015 року

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.