РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015Справа №910/6583/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до 1) Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

2) Приватного підприємства «Поспішіленко»

про відшкодування шкоди в порядку регресу 10 117,80 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.03.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідач-1) та Приватного підприємства «Поспішіленко» (відповідач-2) про відшкодування шкоди в порядку регресу 10 117,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 725/13-Т/К/03 від 08.05.2013 р. внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Fiat Grande Punto», реєстраційний номер АА 6351 ВР, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «БОГДАН», реєстраційний номер АА 8772 НІ, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/3887641), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідачів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/6583/15-г та призначено розгляд справи на 20.04.2015 р. о 10:40 год.

02.04.2015 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, відповідно до якого просив суд розглянути справу № 910/6583/15-г без участі представника позивача, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, призначеному на 20.04.2015 р. о 10:10 год., через значний об'єм справ в судах різних інстанцій. Зазначеним клопотанням позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві № 6/1/к від 13.03.2015 р., в повному обсязі. В якості додатків до зазначеного клопотання позивач надав суду копії витягів з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно позивача та відповідача-1; лист про відсутність аналогічного спору.

03.04.2015 р. через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/9547 від 01.04.2015 р. з інформацією про страхове покриття за полісом № АС/3887641.

14.04.2015 р. через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

15.04.2015 р. через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із складнощами в забезпеченні явки та зайнятістю представників в інших судових засіданнях. На підтвердження зазначеного у клопотанні відповідач-1 надав суду копію повістки Коростишівського районого суду Житомирської області по справі № 280/231/15-ц.

В судове засідання, призначене на 20.04.2015 р. представник позивача не з'явився, але подав 02.04.2015 р. через відділ діловодства суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача-1 в судове засідання, призначене на 20.04.2015 р., не з'явився, але надіслав на адресу суду 15.04.2015 р. клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача-2 в судове засідання, призначене на 20.04.2015 р., не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 20.03.2015 р. не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні, призначеному на 20.04.2015 р., здійснювався розгляд клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, поданного 15.04.215 р. через відділ діловодства суду.

Відповідно до зазначеного клопотання, відповідач-1 просив суд відкласти розгляд справи, призначений на 20.04.2015 р., у зв'язку із складнощами в забезпеченні явки та зайнятістю представників в інших судових засіданнях.

Розглянувши подане клопотання, суд прийшов до висновку про незадоволення останнього, оскільки:

Ухвала суду від 20.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/6583/15-г, якою призначено розгляд справи на 20.04.2015 р., відправлена відповідачу-1 23.03.2015 р., про що є відмітка на зворотньому боці ухвали, саме клопотання свідчить про отримання відповідачем-1 цієї ухвали, т.т. відповідач мав можливість підготуватись до судового засідання, надати відзив на позовну заяву та направити свого повноважного представника для участі в даному судовому засіданні.

Стаття 28 ГПК України не визначає представників юридичних осіб, повноваження яких підтверджується довіреністю від імені підприємства, організації, як єдиних представників останніх в суді. Безпосередньо представляти інтереси сторони надано керівникам підприємств та організацій, іншим особам, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами. Відповідач-1 мав реальну можливість здійснити своє представництво в суді безпосередньо на рівні керівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Подане ж відповідачем-1 клопотання розцінюється судом як свідоме та безпідставне ухилення від розгляду справи, пошук шляхів для затягування судового процесу.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 20.04.2015 р. без участі представників позивача, відповідача-1 та відповідача-2, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 20.04.215 р. у відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.05.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та Мироновим Родіоном Олексійовичем (страхувальник) було укладено договір № 725/13-Т/К/03 добровільного страхування наземного транспорту (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Fiat Grande Punto», реєстраційний номер АА 6351 ВР. Строк дії договору страхування визначений з 10.05.2013 р. до 09.05.2014 р.

18.03.2014 р. на проспекті Повітрофлотському в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Fiat Grande Punto», реєстраційний номер АА 6351 ВР, під керуванням Миронової Варвари Андріївни та автомобіля «БОГДАН», реєстраційний номер АА 8772 НІ, яким керував Степаненко Костянтин Костянтинович. Наведене підтверджується довідкою № 9363155 про дорожньо-транспортну пригоду Відділу ДАІ Солом'янського РУ ГУ МВС України в місті Києві від 26.03.2014 р.

ДТП сталася в результаті порушення Степаненком Костянтином Костянтиновичем п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 04.04.2014 р. у справі № 760/5631/14-п, відповідно до якої Степаненка Костянтина Костянтиновича визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Fiat Grande Punto», реєстраційний номер АА 6351 ВР, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку-фактури Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛАВТО Центр» № ИО-0001834 від 24.03.2014 р. становить 10 635,30 грн. (надалі - рахунок-фактура № ИО-0001834 від 24.03.2014 р.). Розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля, відповідно до висновку № 194/14 від 25.03.2014 р. експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, що складений експертом Ковалем І.М., становить 12 438,08 грн. (надалі - висновок № 194/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.03.2014 р.).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 725/13-Т/К/03-1 від 27.03.2014 р. по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 10 117,80 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 6300 від 28.03.2014 р.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 18.03.2014 р.) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідачів сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем-1 на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 р. не представлено договору (полісу № АС/3887641) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду.

Відповідно до полісу № АС/3887641 встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідачем-1), страхувальником за даним полісом визначено юридичну особу - Приватне підприємство «Поспішіленко», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн., строк дії даного полісу з 12.06.213 р. до 11.06.2014 р.

По матеріалам справи судом встановлено, що Степаненко Костянтин Костянтинович керував автомобілем «БОГДАН», реєстраційний номер АА 8772 НІ, на законних підставах.

Таким чином відповідач-1 є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АС/3887641, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений рахунком-фактурою № ИО-0001834 від 24.03.2014 р., висновком № 194/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.03.2014 р., страховим актом № 725/13-Т/К/03-1 від 27.03.2014 р. по договору страхування та платіжним дорученням № 6300 від 28.03.2014 р.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП (відповідача-1), належить сума в розмірі 9 117,80 грн. (10 117,80 грн. (сума матеріального збитку підтверджена рахунком-фактурою № ИО-0001834 від 24.03.2014 р., висновком № 194/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.03.2014 р., страховим актом № 725/13-Т/К/03-1 від 27.03.2014 р. по договору страхування та платіжним дорученням № 6300 від 28.03.2014 р.) - 1000,00 грн. (франшиза за полісом № АС/3887641)).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та документів, зазначених у ст. 35 цього Закону.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача-1 9 117,80 грн. страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню повністю в сумі 9 117,80 грн.

Позивачем також заявлена до стягнення з відповідача-2 позовна вимога про стягнення 1000,00 грн. -суми франшизи, встановленої полісом № АС/3887641, оскільки суми страхового відшкодування в сумі 9 117,80 грн. не достатньо для покриття збитків, яких зазнав позивач в наслідок спірної ДТП.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Стаття 1194 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено по матеріалам справи, страхувальником за полісом № АС/3887641 визначено юридичну особу - Приватне підприємство «Поспішіленко».

Таким чином відповідач-2 також є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача.

Враховуючи вищезазначене, вимога позивача про стягнення з відповідача-2 1000,00 грн. франшизи за полісом № АС/3887641 підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню повністю в сумі 1000,00 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача-1 та відповідача-2 пропорційно.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ідентифікаційний код 33908322) 9 117,80 грн. (дев'ять тисяч сто сімнадцять гривень 80 коп.) страхового відшкодування, 1 646,43 грн. (одну тисячу шістсот сорок шість гривень 43 коп.) судового збору.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Поспішіленко» (03115, м. Київ, вул. Василя Степанченка, 5; ідентифікаційний код 2) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ідентифікаційний код 33908322) 1 000,00 грн. (одну тисячу гривень 00 коп.) франшизи, 180,57 грн. (сто вісімдесят гривень 57 коп.) судового збору.

4. Видати накази.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.04.2015 р.

Суддя Гумега О. В.