КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2015 р. Справа№ 911/4727/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Білецькому Л.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Варшавець Я.Л. (дов. №3/02-224/1 від 04.02.2015 року);

від відповідача - Ульянова О.О. (дов. №16/15 від 01.01.2015 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області

на рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 року

у справі №911/4727/14 (суддя Ю.В. Подоляк)

за позовом Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, м. Вишневе

до публічного акціонерного товариства "Вімм-Білль-Данн Україна", м. Вишневе

про визнання договору укладеним, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області звернувся до господарського суду Київської області із позовом до публічного акціонерного товариства "Вімм-Білль-Данн Україна" про зобов'язання укласти договір.

02.02.2015 року до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява №3/02-145 від 22.01.2015 року, прийнята судом до розгляду. У відповідності до вказаної заяви позивач просив суд визнати укладеним Договір про пайову участь (внесок) ПАТ «Вімм-Білль-Данн Україна» у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишневе.

Рішенням господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі №911/4727/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладення договору у даному випадку не є обов'язковим в силу Закону, та враховуючи ст. 627 Цивільного кодексу України, правові підстави щодо укладання зазначеного договору у судовому порядку відсутні.

Не погодившись із вказаним рішенням, Виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі №911/4727/14 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 року, враховуючи перебування суддів Гаврилюка О.М., Коротун О.М. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Авдеєв П.В., Яковлев М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 року у справі №911/4727/14 повернуто апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області на рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 року з доданими до неї матеріалами.

02.04.2015 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області було повторно подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій останній просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі №911/4727/14 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Також, до апеляційної скарги Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області додано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі №911/4727/14.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 02.04.2015 року у справі №911/4727/14 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Авдеєв П.В., Яковлєв М.Л.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2015 року №09-52/533/15 призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку із порушенням порядку визначення колегії суддів для розгляду справи №911/4727/14; справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Жук Г.А.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та подане клопотання, дійшла висновку про те, що клопотання скаржника про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі №911/4727/14 є таким, що підлягає задоволенню, а матеріали апеляційної скарги є достатніми для прийняття її до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.04.2015 року клопотання Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі №911/4727/14 задоволено, відновлено пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Жук Г.А. та призначено розгляд справи на 22.04.2015 року.

16.04.2015 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив публічного акціонерного товариства «Вімм-Білль-Данн Україна», у відповідності до якого відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання, призначене на 22.04.2015 року, з'явились представники позивача, відповіача, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, листом вих.№356 від 29.08.2013 року (а.с. 29) публічне акціонерне товариство «Вімм-Білль-Данн Україна» повідомило позивача про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.2011 року розпочато виконання будівельних робіт по реконструкції парової котельні з встановленням парового котла потужністю 10т/год для ПАТ «ВБД Україна» за адресою: вул. Промислова, 7, м. Вишневе у Київській області згідно декларації про початок виконання будівельних робіт за реєстраційним номером №КС 52.

Листом №3/02-1661 від 09.09.2013 року (а.с. 30-31), посилаючись на вимоги Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", позивач зазначив відповідачу про необхідність укладення договору про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе до введення об'єкта реконструкції в експлуатацію.

Листом від 22.10.2013 року № 440 (а.с. 32) відповідач повідомив позивача про реєстрацію декларації про готовність вищезазначеного об'єкта реконструкції до експлуатації.

Судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується колегія суддів, що позивач направив на адресу відповідача лист від 05.09.2014 року №3/02-1757 (а.с. 34) з двома примірниками договору про пайову участь (внесок) публічного акціонерного товариства "Вімм-Білль-Данн Україна" у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе для їх розгляду та підписання у строк до 16.09.2014 року. У вказаному листі позивач, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", зазначив про обов'язок замовника будівництва взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Листом від 25.09.2014 року №371 (а.с. 40) відповідач повідомив позивача, що виконані ним роботи по реконструкції парової котельні є будівництвом об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури та у відповідності до п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовники таких робіт до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються.

Спір у справі, на думку позивача, виник у зв'язку із тим, що відповідач безпідставно ухиляється від передбаченого ч. 2, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обов'язку укласти із позивачем договір про пайову участь (внесок) публічного акціонерного товариства "Вімм-Білль-Данн Україна" у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським є зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Загальний порядок укладання господарських договорів визначений у статті 181 Господарського кодексу України.

Примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється статтею 187 Господарського кодексу України та статтею 649 Цивільного кодексу України.

Виходячи зі змісту вказаних норм і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов. Можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов'язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акту органу державної влади чи місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом).

Отже, необхідною підставою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідного переддоговірною спору між сторонами. При цьому, суди повинні виходити з вимог законодавства, яке є чинним на момент виникнення переддоговірного спору та його вирішення в судовому порядку.

З матеріалів справи слідує, що відповідний переддоговірний спір між сторонами виник у вересні 2014 року, коли позивач відповідно до вимог ст. 181 Господарського кодексу України направив відповідачеві проект договору.

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначені випадки в яких замовники будівництва не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Зокрема, до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу) (п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується колегія суддів, що з декларації про початок виконання будівельних робіт від 22.08.2013 року (а.с. 13-16) та декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 16.10.2013 року (а.с. 17-22) вбачається, що зареєстрована Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 16.10.2013 року за № КС82, завірені копії яких залучені до матеріалів справи, відповідач у справі здійснював виконання будівельних робіт, а саме: "Реконструкція парової котельні з встановленням парового котла потужністю 10т/год за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Промислова, 7 за кодом будівництва 2222.2.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введено в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, до будівництва за кодом 2222.2 відносяться будівництво місцевих теплових мереж, яке відноситься до будівництва місцевих трубопровідних систем для води та інших продуктів, яке в свою чергу відноситься до будівництва інженерних споруд.

З огляду на зазначене, в силу п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідач, який здійснював реконструкцію парової котельні за кодом будівництва 2222.2, не залучається до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, оскільки вказаний об'єкт будівництва відноситься до будівництва інженерних споруд.

За вказаних обставин, відсутні правові підстави для зобов'язання публічного акціонерного товариства «Вімм-Білль-Данн Україна» укласти договір про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-тренспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе.

Колегія суддів зазначає, що організаційні та економічні відносини, пов'язані із залученням і використанням коштів забудовників об'єктів містобудування у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури у зв'язку з будівництвом об'єктів містобудування на території міста Вишневе регулюється відповідним Порядком пайової участі (внесу) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишневе, затвердженим рішенням XIV сесії Вишневої міської ради VI скликання.

У відповідності до п.1.2. вказаного Порядку, залучення до пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе є обов'язковим для всіх замовників (фізичних осіб-підприємців, фізичних та юридичних осіб), які мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, розширення, капітальний ремонт, технічне переоснащення об'єкта містобудування на території міста Вишневе, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення об'єкта будівництва, крім випадків, передбачених п. 1.5. цього порядку.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що у відповідності до статті 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" та п.1.2. вищезазначеного Порядку, обов'язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту покладено виключно на замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті.

Як вбачається з матеріалів справи, звернення позивача до відповідача з листом, в якому вказувалося на необхідність укласти договір пайової участі відбулося вже після завершення будівництва та прийняття об'єкту в експлуатацію (лист №3/02-1757 від 05.09.2014 року), тоді як декларація про готовність об'єкту до експлуатації була зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області ще 16.10.2013 року. При цьому, в листі позивач посилався на положення ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", а не на п.1.2. Порядку пайової участі (внесу) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишневе .

Частина 9 статті 40 вказаного Закону встановлює, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

У свою чергу, замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (п. 4 ст. 1 Закону).

Таким чином, укладення договору про пайову участь в редакції, запропонованій позивачем, після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, суперечить нормам ч. 3, ч. 9 ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", а також Порядку пайової участі (внесу) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишневе.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Вищого господарського суду України від 19.11.2012 року у справі №5010/240/2012-22/9, від 17.07.2013 року у справі №5010/1650/2012-6/31, від 03.12.2014 року у справі №909/790/14, від 02.12.2014 року у справі №925/1305/14.

Частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Враховуючи відсутність правових підстав для зобов'язання відповідача укласти договір, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання договору укладеним є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим ними обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або змін судового рішення.

Згідно зі ст.ст.32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні місцевого господарського суду повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі №911/4727/14.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області на рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі №911/4727/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі №911/4727/14 залишити без змін.

3. Справу №911/4727/14 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук