ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015 р. Справа№ 914/718/15

За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Червоноград Львівської області

До відповідача: Приватного підприємства «Стрийтеплиця», с. Станків Стрийського району Львівської області

Про стягнення 232171,67 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Дудяк Р.А. - адвокат

від відповідача: не з'явився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Стрийтеплиця» про стягнення 232 171,67 грн.

Ухвалою суду від 10.03.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 30.03.2015 р.

В судовому засіданні 30.03.2015 року судом було оглянуто оригінали документів, які в належно завірених копіях долучені до матеріалів справи та оголошено перерву до 27.04.2015 року.

На адресу суду 27.04.2015 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. 1743/15), якою просить стягнути з відповідача 64 000,00 грн. - основного боргу, 21 996,34 грн. - пені, 24 022,70 грн. - втрат пов'язаних з інфляцією та 2 821,87 грн. - 3 % річних.

В продовженому судовому засіданні 27.04.2015 року представник позивача позов підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. 1743/15), просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач в продовжене судове засідання 27.04.2015 року не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був належно повідомлений, проте 27.04.2015 року на адресу суду направив електронний лист № 73 (№ 17281/15) про сплату ним основної суми заборгованості в розмірі 64 000,00 грн. та долучив на підтвердження даного факту платіжне доручення № 464 від 27 квітня 2015 року на суму 64 000,00 грн.

В судовому засіданні 27.04.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

20 лютого 2012 року між Підприємцем ОСОБА_1 (надалі Продавець) та Приватним підприємством «Стрийтеплиця» (надалі Покупець) був укладений договір № 10 продажу вугілля.

На виконання п. п. 1.1, 1.2 Договору, продавець зобов'язується відвантажити покупцю вугілля у кількості, строках, цінах, в асортименті з якісними характеристиками, наведеними в Додатку № 1 до цього Договору. Додаток № 1 є невід'ємною частиною даного Договору.

Покупець зобов'язується прийняти вугілля, яке відповідає показникам якості, встановлених за цим Договором, та оплатити його в строки та на умовах даного Договору.

Продавцем виконано свої договірні зобов'язання та поставлено покупцю вугілля в кількості 1 091,73 тонни на загальну суму 816072,50 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними та довіреностями на отримання матеріальних цінностей, які підписані та скріплені мокрими печатками сторін.

Однак, свої договірні зобов'язання покупець виконав частково сплативши лише за поставлений товар 164 000,00 грн. та заборгувавши позивачу 64 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 2 821,87 грн. та інфляційні втрати в розмірі 24 022,70 грн. Крім цього, відповідно до п. 4.2 Договору, позивачем нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка складає 21 996,34 грн. з урахуванням заяви про зменшення позовних заяв.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору № 10 від 20.02.2012 року, позивач поставив 1 091,73 тонни вугілля на загальну суму 816072,50 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними та довіреностями на отримання матеріальних цінностей, які підписані та скріплені мокрими печатками сторін.

Відповідно до п. 3.1 Договору від 04.06.2010 року, оплата за вугілля проводиться шляхом 50 % попередньої оплати його вартості на поточний рахунок продавця. Кінцевий уточнений розрахунок по кожному відвантаженню буде проводитися після одержання відвантажувальних та платіжних документів. В кінці місяця сторони проводять обов'язкову звірку за допомогою швидкодіючих електронних засобів зв'язку (факс, електронна пошта). Після проведення звірки сторони зобов'язанні погасити різницю, яка виникла протягом 3 днів з дня проведення звірки. За згодою сторін порядок розрахунків може бути переглянутий.

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, свої договірні зобов'язання відповідач не виконав, заборгувавши позивачу станом на момент подання позовної заяви 64 000,00 грн. за поставлене вугілля. Станом на день прийняття рішення дана заборгованість відповідачем погашена, що підтверджується платіжним дорученням № 464 від 27 квітня 2015 року на суму 64 000,00 грн., долученим до електронного листа № 73 (№ 17281/15) надісланим на адресу суду 27.04.2015 року.

Відповідно до вище викладеного та матеріалів справи в частині позовних вимог, а саме стягнення основної заборгованості в сумі 64 000,00 грн. провадження у справі слід припинити.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 4.4 Договору, за недотримання строків оплати, установлених у п. 3.1 Договору, покупець виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на день відвантаження від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 5 % від вартості відвантаженого вугілля.

За несвоєчасне виконання договірних зобов'язань з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачем нарахована пеня за період з 03.08.2014 року по 03.02.2015 року в розмірі 21 996,34 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір пені складає 21 996,34 грн. та підлягає до стягнення.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобов'язань позивачем за період серпень 2014 року по січень 2015 року нараховані інфляційні втрати в розмірі 24 022,70 грн. та три відсотки річник за період з 03.08.2014 року по 27.02.2015 року в розмірі 2 821,87 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір трьох відсотків річних складає 2 847,95 грн. та інфляційних нарахуваннь в розмірі 24 021,90 грн., проте до стягнення з відповідача підлягає сума 3 % річних в межах заявлених позовних вимог, а інфляційні нарахування в сумі 24 022,70 грн.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання не з'явився, позов не заперечив, подав суду докази сплати основної заборгованості станом на день розгляду справи, а відтак суд вважає, що зменшенні позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Зменшені позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Стрийтеплиця» (82464, Львівська область, Стрийський район, с. Станків, вул. Січових Стрільців, 79, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) - 21 996,34 грн. - пені, 24 021,90 грн. - інфляційних втрат, 2 821,87 грн. - трьох відсотків річних та 2 256,81 грн. - судового збору.

3. В частині стягнення основної заборгованості в сумі 64 000,00 грн. провадження - припинити.

4. Повернути Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, індивідуальний код НОМЕР_1) з державного бюджету України - 2 386,62 грн. зайво сплаченого судового збору.

5. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28.04.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.