ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"07" квітня 2015 р. Справа № 911/525/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг", м. Київ,

до відповідачів: 1) фермерського господарства «Тріумф», с. Гальчинці Теофіпольського району Хмельницької області,

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг", м. Бровари,

про стягнення 93805,72 грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників сторін:

від позивача: Литвинов Є.В., уповноважений, довіреність від 02.01.2015р. б/н;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», м. Київ, звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою від 05.02.2015р. до відповідачів - фермерського господарства «Тріумф», с. Гальчинці Теофіпольського району Хмельницької області та товариства з обмеженою відповідальністю «Евромаркетинг», м. Бровари, в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів 93805,72 грн. заборгованості за Договором поставки від 27.05.2014р. №АП-20-0006, в тому числі: 50668,20 грн. основного боргу, 2992,89 грн. пені, 4275,56 грн. процентів річних, 16371,74 грн. курсової різниці та 19497,33 грн. штрафу а також покласти на відповідачів витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 1 не виконав належним чином зобов'язань перед позивачем з оплати отриманого товару за договором поставки від 27.05.2014р. №АП-20-0006, в результаті чого за відповідачем 1 перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 50668,20 грн. За умовами договору розрахунок оплати мав здійснюватись з врахуванням фактичного курсу купівлі долара США на дату оплати, встановленого філією або відділенням банку, в якому у продавця відкрито поточний рахунок, відповідно позивач просить суд стягнути з відповідачу курсову різницю в сумі 16371,74 грн. У зв'язку із простроченням грошового зобов'язання заборгованість має бути сплачена з врахуванням передбачених договором пені та процентів річних. Крім того, пунктом 5.4 Договору сторони передбачили сплату штрафу в розмірі 15% від ціни договору у випадку прострочення виконання зобов'язань за Договором більше ніж на 30 днів, у зв'язку з чим позивач також просить стягнути з відповідача штраф.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань відповідача 1 перед позивачем за вказаним договором поставки від 27.05.2014р. №АП-20-0006, між позивачем та відповідачем 2 товариством з обмеженою відповідальністю «Евромаркетинг» укладено договір поруки від 28.07.2014р. №ПР-20-0006, за яким товариство з обмеженою відповідальністю «Евромаркетинг» поручилось перед позивачем як солідарний боржник за виконання відповідачем 1 всіх грошових зобов'язань, в тому числі основного боргу, процентів, комісій, неустойки, курсових втрат, витрат кредитора тощо за договором поставки від 12.03.2014р. №АП-04-0004. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість та судовий збір солідарно.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.02.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/525/15 та призначено справу до розгляду на 03.03.2015р. Ухвалою від 03.03.2015р. розгляд справи відкладено. Ухвалою від 24.03.2015р. розгляд справи повторно відкладено у зв'язку із виявленою в процесі розгляду справи необхідністю витребування у позивача додаткових документів та доказів.

Відповідачі в судові засідання 03.03.2015р., 24.04.2015р. та 07.04.2015р. своїх представників не направили, вимоги ухвал суду не виконали, витребувані документи не подали, хоча про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлялись судом належним чином завчасно, про що свідчать залучені до матеріалів справи повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг", м. Київ (далі по тексту - ТОВ "Хімагромаркетинг") до фермерського господарства «Тріумф», с. Гальчинці Теофіпольського району Хмельницької області (далі по тексту - ФГ «Тріумф»), та товариства з обмеженою відповідальністю «Евромаркетинг», м. Бровари (далі по тексту - ТОВ «Евромаркетинг»), вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

І. Поставка

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 ГК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (стаття 627 ЦК України).

27.05.2014р. між ТОВ "Хімагромаркетинг" (продавець) та ФГ «Тріумф» (покупець) укладено договір поставки №АП-20-0006 (далі по тексту - Договір поставки), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця засоби захисту рослин загальною вартістю 52235,70 грн., а покупець зобов'язується прийняти зазначений товар та оплатити його вартість (пункт 1.1. Договору поставки). Згідно умов Договору поставки:

- покупець зобов'язаний сплатити продавцю вартість товару: не пізніше 30.05.2014р. - 10447,14 грн., не пізніше 20.09.2014р. - 10447,14 грн., не пізніше 20.11.2014р. - 31341,42 грн. (пункт 2.1. Договору поставки);

- при розрахунку здійснюється перерахунок вартості товару з врахуванням фактичного курсу купівлі долара США на дату оплати відповідно до графіку за формулою S1 = S0 x А1/А0, де S1 - вартість у гривнях, що підлягає оплаті, А0 - вартість одного долара за фактичним курсом, що встановлений на дату укладення договору, А1 - вартість долара за фактичним курсом, що встановлений на дату оплати. Під фактичним курсом купівлі долара сторони розуміють курс долара, встановлений філією або відділенням банку, в якому у продавця відкрито поточний рахунок. Підтвердженням фактичного курсу купівлі долара є довідка банку. При застосуванні перерахунку відносно курсу долара продавець виставляє рахунок-фактуру, який продавець зобов'язаний оплатити протягом 1 банківського дня (пункти 1.3, 2.2, 2.3 Договору поставки);

- покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного Договору) й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені (пункт 5.2. Договору поставки);

- сторони дійшли згоди, щодо зміни тривалості позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбаченої пунктом 1 частини 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, встановлених розділом 5 цього договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобов'язання повинно було виконане (пункт 5.3. Договору поставки);

- у випадку прострочення виконання зобов'язань більше ніж на 30 днів, винна сторона додатково сплачує штраф у розмірі 5% від ціни договору (пункт 5.4 Договору поставки);

- сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановлюють її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів, та 96% річних до дня повної оплати. (пункт 5.5. Договору поставки);

- даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.01.2016р., а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за цим договором (пункт 7.1. Договору поставки).

Додатковим договором від 02.06.2014р. сторони погодили доповнити основний договір додатковим переліком товару, а саме «Тотал» на загальну суму 33000,00 грн., яку відповідач повинен сплатити: не пізніше 10.06.2014р. - 6600,00 грн.; не пізніше 20.09.2014р. - 6600,00 грн., не пізніше 20.11.2014р. - 19800,00 грн. До додаткового договору застосовуються всі положення основного договору.

Додатковим договором від 27.06.2014р. сторони погодили доповнити основний договір додатковим переліком товару, а саме «Ацидан» на загальну суму 20314,00 грн., яку відповідач повинен сплатити: не пізніше 30.06.2014р. - 4062,80 грн.; не пізніше 20.09.2014р. - 4062,80 грн., не пізніше 20.11.2014р. - 12188,40 грн. До додаткового договору застосовуються всі положення основного договору.

Додатковим договором від 21.07.2014р. сторони погодили доповнити основний договір додатковим переліком товару на загальну суму 24432,50 грн., яку відповідач повинен сплатити: не пізніше 25.07.2014р. - 4886,50 грн.; не пізніше 20.09.2014р. - 4886,50 грн., не пізніше 20.11.2014р. - 24432,50 грн. До додаткового договору застосовуються всі положення основного договору.

За таких обставин, загальна ціна Договору поставки становить 52235,70 грн. + 33000,00 грн. + 20314,00 грн. + 24432,50 грн. = 129982,20 грн.

Укладений між сторонами договір за правовою природою є договором поставки, за яким, згідно частин 1 та 2 ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов'язань сторін є обов'язок позивача поставити відповідачу 1 обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов'язок відповідача 1 прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановленому договором порядку та строк.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 ГК України.

На виконання вказаного Договору поставки позивачем було поставлено відповідачу 1 товар на загальну суму 129982,20 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями підписаних обома сторонами та скріплених печатками обох сторін видаткових накладних:

від 28.05.2014р. №АП-20-0006 на суму 52235,70 грн. (товар отриманий за довіреністю від 27.05.2014р. № 42);

від 12.06.2014р. № АП-20-0012 на суму 33000,00 грн. (товар отриманий за довіреністю від 11.06.2014р. № 48);

від 28.06.2014р. № АП-20-0014 на суму 20314,00 грн. (товар отриманий за довіреністю від 27.06.2014р. № 55);

від 22.07.2014р. № АП-20-0016 на суму 18587,50 грн. (товар отриманий за довіреністю від 22.07.2014р. № 63);

від 24.07.2014р. № АП-20-0017 на суму 5845,00 грн. (товар отриманий за довіреністю від 27.07.2014р. №66).

Оригінали накладних та довіреностей на отримання матеріальних цінностей позивачем подано для огляду в судовому засіданні.

Згідно до частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Основним Договором поставки (в редакції додаткових договорів) сторони передбачили графік оплати з остаточним погашенням заборгованості до 20.11.2014р., з врахуванням перерахунку відносно фактичного курсу купівлі долара, встановленого філією/відділенням банку, в якому у продавця відкрито поточний рахунок. За таких обставин, передбачена Договором поставки хронологія виконання відповідачем зобов'язань із сплати вартості товару виглядає наступним чином:

Строк оплати доСума оплати (грн.) та підставаВсього грн.
30.05.2014р.10447,14 (основний договір)10447,14
10.06.2014р.6600,00 (додатковий договір 02.06.14)6600,00
30.06.2014р.4062,80 (додатковий договір 27.06.14)4062,80
25.07.2014р.4886,50 (додатковий договір 21.07.14)4886,50
20.09.2014р.10447,14 (основний договір); 6600,00 (додатковий договір 02.06.14); 4062,80 (додатковий договір 27.06.14); 4886,50 (додатковий договір 21.07.14)25996,44
20.11.2014р.31341,42 (основний договір); 19800,00 (додатковий договір 02.06.14); 12188,40 (додатковий договір 27.06.14); 14659,50 (додатковий договір 21.07.14)77989,32
Відповідно до вищевикладеного, строк оплати отриманого за Договором поставки товару є таким, що настав.

Відповідач сплатив позивачу грошові кошти частково в сумі 104314,00 грн., а саме сплатив платіжними дорученнями:

від 27.05.2014р. № 219 суму 9500,00 грн.

від 28.05.2014р. № 220 суму 500,00 грн.;

від 11.06.2014р. № 236 суму 6700,00 грн.;

від 11.06.2014р. № 237 суму 400,00 грн.;

від 27.06.2014р. № 91 суму 4314,00 грн.;

від 22.07.2014р. № 306 суму 4900,00 грн.;

від 31.10.2014р. № 468 суму 3000,00 грн.;

від 30.12.2014р. № 614 суму 20000,00 грн.;

від 17.01.2015р. № 23 суму 20000,00 грн.;

від 27.01.2015р. № 54 суму 10000.00 грн.;

від 10.02.2015р. № 96 суму 25000,00 грн.

За таких обставин, станом на день звернення позивача до суду (12.02.2015р. згідно вхідного штампу канцелярії господарського суду) основний борг відповідача за поставлений за Договором поставки товар становив 129982,20 грн. - 104314,00 грн. = 25668,20 грн. За таких обставин, в позові в частині стягнення основного боргу в сумі 25000,00 грн. позивачу слід відмовити.

Крім того, після порушення провадження у справі платіжним дорученням від 17.02.2015р. № 139 відповідач сплатив позивачу додатково суму 25668,20 грн., за таких обставин, станом на день розгляду справи основний борг відповідачем позивачу сплачено в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1-1 частини першої ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку із відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилось неврегульованих питань.

За таких обставин, відповідно до пункту 1-1 частини першої ст. 80 ГПК України, провадження у справі №911/525/15 в частині стягнення 25668,20 грн. основного боргу належить припинити, у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Стаття 694 ЦК України встановлює особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випаду зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.12.2011р. у справі №16/23пд/2011.

Пунктами 1.3, 2.2, 2.3 Договору сторони передбачили, що при розрахунку здійснюється перерахунок вартості товару з врахуванням фактичного курсу купівлі долара США на дату оплати відповідно до графіку за формулою S1 = S0 x А1/А0, де S1 - вартість у гривнях, що підлягає оплаті, А0 - вартість одного долара за фактичним курсом, що встановлений на дату укладення договору (9,6 грн. за долар), А1 - вартість долара за фактичним курсом, що встановлений на дату оплати. Під фактичним курсом купівлі долара сторони розуміють курс долара, встановлений філією або відділенням банку, в якому у продавця відкрито поточний рахунок.

Вимога позивача, названа ним як курсова різниця за правовим змістом є грошовим зобов'язанням покупця перед постачальником з оплати товару, тобто, є індексацією (збільшенням) ціни товару.

Пунктом 2.2 Договору сторонами погоджено, що у випадку порушення покупцем строків оплат, перерахунок вартості товару із врахуванням фактичного курсу купівлі долара США буде здійснюватись на дату надходження коштів.

Так, судом встановлено, що до 20.09.2014р. відповідачем мав бути погашений платіж в загальній сумі 25996,44 грн.(який складається з чотирьох платежів, обумовлених основним договором та додатковими договорами - див. таблицю), який остаточно в повному обсязі відповідачем було погашено лише 17.01.2015р. платіжним дорученням № 23 на суму 20000,00 грн.

Пунктом 1.3 основного Договору, а також пунктами 2 відповідних додаткових договорів сторонами зафіксовано курс купівлі долара на дату укладення договору та на дати укладення додаткових договорів, а саме: основного договору - 12.1 грн./долар; Додаткового договору від 02.04.2014р. - 12 грн./долар; Додаткового договору від 27.06.2014р. - 11,95 грн./долар; Додаткового договору від 21.07.2014р. - 11,69 грн./долар. Курс на 17.01.15 у відділенні ПУМБ, де у позивача відкрито поточний рахунок, становить - 17,75 грн./долар

Суму платежу, яку відповідач 1 був зобов'язаний сплатити за умовами договору, визначаємо за формулою, наведеною в пункті 2.2 основного договору, відповідно обрахована судом курсова різниця за платежем, який мав бути здійснений 20.09.2014р., становить 12138,83 грн.

Також судом встановлено, що до 20.11.2014р. відповідачем мав бути погашений платіж в загальній сумі 77989,32 грн. (який складається з чотирьох платежів, обумовлених основним договором та додатковими договорами - див. таблицю), який остаточно в повному обсязі відповідачем було погашено лише 17.02.2015р. платіжним дорученням № 139 на суму 25668,20 грн. Курс купівлі долара на 17.02.15 у відділенні ПУМБ, де у позивача відкрито поточний рахунок, становить - 26,80 грн./долар.

Суму платежу, яку відповідач 1 був зобов'язаний сплатити за умовами договору, визначаємо за формулою, наведеною в пункті 2.2 основного договору, відповідно обрахована судом курсова різниця за платежем, який мав бути здійснений до 20.11.2014р. становить 93458,27 грн.

За таких обставин, враховуючи передбачене Договором право позивача вимагати перерахування ціни товару пропорційно збільшення курсу купівлі долара, курсова різниця (індексація ціни товару), яка підлягає стягненню з відповідача 1 на користь позивача, складає за двома останніми платежами 105597,10 грн.

У зв'язку із простроченням грошового зобов'язання за Договором поставки у позивача виникло право на нарахування передбаченої договором пені та процентів річних, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2. Договору поставки встановлено, що покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного договору) й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов'язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступені його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Згідно частини 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов'язання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором. Інше встановлено пунктом 5.3 Договору поставки, згідно якого сторони дійшли згоди, що нарахування штрафних санкцій припиняється через три роки від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інший розмір процентів річних встановлений сторонами у пункті 5.5. Договору поставки, в якому сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановлюють її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів, та 96% річних до дня повної оплати.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

Належить до сплати, грн. Строк оплати Фактично сплачено, дата, грн.Основний борг, грн.Період прострочення40% річнихПеня, грн.
27.05.149500,00- 9500,00
28.05.14500,00- 10000,00
10447,14по 30.05.14 447,14
6600,00по 10.06.14 7047,14
11.06.147100,00- 52,86
27.06.144314,00- 4366,86
4062,80до 30.06.14 - 304,06
22.07.144900,00- 5204,06
4886,50до 25.07.14 - 317,56
25996,44до 20.09.14 25678,88
31.10.143000,0022678,88
77989,32до 20.11.14 100668,2039 днів (21.11 - 29.12.14)4302,533011,77
30.12.1420000,0080668,2018 днів (30.12.14 - 16.01.15)1591,261113,88
17.01.1520000,0060668,2010 днів (17.01 - 26.01.15)664,86465,40
27.01.1510000,0050668,2010 днів (27.01 - 05.02.15)555,27388,69
10.02.1525000,0025668,20
17.02.1525668,200
всього 077 днів7113,924979,74
судом встановлено, що належна до стягнення з відповідача пеня за заявлений позивачем період 21.11.2014р. - 05.02.2015р. становить 4979,74 грн., а належні до стягнення з відповідача проценти річних становлять 7113,92 грн.

Крім того, у зв'язку із затримкою відповідачем розрахунків більше ніж на 30 днів, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф, передбачений пунктом 5.4 Договору, в розмірі 15% від ціни Договору, що становить 19497,33 грн.

Статтями 216-218 ГК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

У розумінні частин 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно частини 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до приписів частини першої ст. 230 ГК України штрафними санкціями у господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, траф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно частини четвертої ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин умовою застосування до боржника штрафу є: по-перше, наявність порушення боржником зобов'язання, а по-друге, такий штраф за порушення зобов'язання має бути передбачений Договором.

Пунктом 5.4 Договору сторонами дійсно передбачено те, що в разі затримки розрахунків більше ніж на 30 днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні штраф у розмірі 15 % від ціни договору.

Враховуючи встановлення судом факту порушення відповідачем 1 - ФГ «Тріумф» своїх грошових зобов'язань перед позивачем - ТОВ «Хімагромаркетинг» за Договором поставки в частині оплати поставленого товару на строк більше ніж 30 днів, а також те, що ціна договору становить 129982,20 грн., судом встановлено, що належний до стягнення з відповідача 1 на користь позивача штраф становить 19497,33 грн.

За таких обставин, судом встановлено, що прострочене грошове зобов'язання відповідача 1 перед позивачем за Договором поставки № АП-20-006 станом на день розгляду справи становить 137188,09 , в тому числі: 105597,10 грн. курсової різниці, 19497,33 грн. штрафу, 7113,92 грн. процентів річних та 4979,74 грн. пені.

Позивачем заявлено до стягнення проценти річних в сумі 4275,56 грн., пеню в сумі 2992,89 грн., курсову різницю в сумі 16371,74 грн., штраф в сумі 19497,33 грн., суд, приймаючи рішення, не вправі виходити за межі позовних вимог, відповідно зазначені вимоги підлягають задоволенню в заявлених сумах. В частині стягнення основного боргу в сумі 25000,00 грн. позивачу слід відмовити, в частині стягнення 25668,20 грн. основного боргу провадження у справі належить припинити.

ІІ. Порука

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі статтею 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі.

28.07.2014р. між ТОВ "Хімагромаркетинг" (кредитор) та ТОВ «Евромаркетинг» (поручитель) укладено Договір поруки №ПР-20-0006 (далі за текстом - Договір поруки), згідно якого ТОВ «Евромаркетинг» зобов'язується перед ТОВ "Хімагромаркетинг" в повному розмірі за виконання обов'язків ФГ «Тріумф» (боржник) за основним Договором поставки від 27.05..2014р. №АП-20-0006. Згідно умов Договору поруки:

- у разі порушення боржником основного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 1.2. Договору поруки);

- поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, курсових втрат, витрат кредитора тощо (пункт 1.3. Договору поруки);

- цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (пункт 4.1. Договору поруки);

- цей договір діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 Цивільного кодексу України (пункт 4.2. Договору поруки);

- порука за цим договором припиняється з припиненням зобов'язання. Порука також припиняється, якщо кредитор на протязі трьох років з дня настання строку виконання зобов'язання по договору не звернеться з вимогою до поручителя (пункт 4.3. Договору поруки).

Приписами статті 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, визначених договором або законом.

Згідно положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договором поруки встановлено, що ТОВ «Евромаркетинг» відповідає перед ТОВ "Хімагромаркетинг" за виконання зобов'язання ФГ «Тріумф» в повному обсязі.

За таких обставин, судом встановлено наявність солідарного зобов'язання відповідача 1 та відповідача 2 перед позивачем за Договором поставки, в результаті чого відповідач 2 - ТОВ «Евромаркетинг» зобов'язаний перед позивачем в тій самій мірі, що й відповідач 1 - ФГ «Тріумф», включаючи суми основного боргу, процентів, неустойки, курсової різниці, при цьому позивач ТОВ "Хімагромаркетинг" у відповідності до частини 1 ст. 543 ЦК України має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від солідарних боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Також, судом встановлено, що позивачем 26.11.2014р. вручено директору ТОВ «Евромаркетинг» Марцинкевичу Р.Л. вимогу від 24.11.2014р., в якій позивач згідно умов Договору поруки вимагав у відповідача 2 оплатити суму основного боргу в розмірі 50668,20 грн.

Суду не подано доказів того, що відповідач 2 надав позивачу обґрунтовану відповідь на претензію або задовольнив вимоги позивача.

Відповідно до частини 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Суду не подано жодних доказів того, що сторонами спірних відносин укладалися угоди щодо зміни спірних зобов'язань, в результаті яких збільшилась відповідальність поручителя.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави вважати припиненим зобов'язання поручителя солідарно відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань зі сплати основного боргу, процентів, неустойки, курсової різниці, тобто судом встановлено факт наявності солідарного обов'язку з виконання зобов'язань ФГ «Тріумф» (боржника) та ТОВ «Евромаркетинг» (поручителя) перед ТОВ "Хімагромаркетинг" за основним Договором поставки.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи подані позивачем розрахунки заборгованості, враховуючи встановлення судом факту солідарного обов'язку ФГ «Тріумф" та ТОВ «Евромаркетинг» зі сплати ТОВ "Хімагромаркетинг" заборгованості за Договором поставки від 27.05.2014р. №АП-20-0006, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними, задовольняє позов частково та приймає рішення про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Евромаркетинг» та фермерського господарства "Тріумф» заборгованості в сумі 43137,52 грн., в тому числі: 2992,89 грн. пені, 19497,33 грн. штрафу, 4275,56 грн. процентів річних та 16371,74 грн. курсової різниці. У зв'язку із частковим задоволенням позову, суд, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладає на відповідачів відшкодування позивачу судового збору в розмірі, пропорційному задоволеним вимогам, та вимогам, в частині яких провадження у справі припинено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 2, 12, 32-34, 36, 43, 49, 69, 75, пунктом 1-1 частини першої ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з

Фермерського господарства «Тріумф» (30637, Хмельницька обл., Теофіпольський район, с. Гальчинці, )

та товариства з обмеженою відповідальністю «Евромаркетинг» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 290, )

на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд. 15, )

19497,33 грн. (дев'ятнадцять тисяч чотириста дев'яносто сім гривень тридцять три копійки ) штрафу,

2992,89 грн. (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто дві гривні вісімдесят дев'ять копійок) пені,

4275,56 грн. (чотири тисячі двісті сімдесят п'ять гривень п'ятдесят шість копійок) процентів річних,

16371,74 грн. (шістнадцять тисяч триста сімдесят одну гривню сімдесят чотири копійки) дооцінки вартості товару (курсової різниці),

1376,12 грн. (одні тисячу триста сімдесят шість гривень дванадцять копійок) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 25668,20 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

4. В частині стягнення 25000,00 грн. основного боргу в позові відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх

Повний текст рішення підписано 29.04.2014р.