ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" квітня 2015 р. Справа № 926/1430/14

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Буковини" м. Чернівці

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м. Чернівці

про відшкодування шкоди в сумі 335061,11 грн.

Суддя Бутирський А.А.

Представники сторін:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача - ОСОБА_2 - представник (довіреність від 31.07.2014 р.)

В судовому засіданні приймали участь:

СУТЬ СПОРУ: ухвалою суду від 25.09.2014 р. порушено провадження у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Буковини" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної орендованому майну, в сумі 331529,53 грн., розгляд справи в судовому засіданні призначено на 07.10.2014 р. за участю представників сторін, позивача зобов'язано надати додаткові докази, відповідача зобов'язано надати відзив на позов та докази в його обґрунтування.

Ухвалою суду від 13.11.2014 р. за клопотанням позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу, у зв'язку з чим провадження у справі було зупинено. Експерту були поставлені наступні запитання:

1) яким був фактичний технічний стан приміщень по АДРЕСА_1, що були об'єктом оренди за договором оренди нерухомого майна № 32/17 від 01.07.2013 року, укладеному між товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Буковини" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, при передачі їх в оренду останньому?

2) яких змін (в планіровці приміщень, схемах комунікацій і мереж, встановленого технологічного обладнання тощо, цілісності конструктивних елементів приміщень, комунікацій і мереж, технологічного обладнання тощо) зазнали орендовані за договором оренди нерухомого майна № 32/17 від 01.07.2013 року приміщення на час їх повернення з оренди?

3) якою є вартість ремонтних робіт по приведенню приміщень, що були об'єктом оренди за договором оренди нерухомого майна № 32/17 від 01.07.2013 року, у стан, не гірший від стану при передачі їх в оренду фізичному підприємцю ОСОБА_1?

Ухвалою суду від 23.01.2015 р., з поверненням матеріалів справи № 926/1430/14 до суду, провадження у справі поновлено, її розгляд призначено на 04.02.2015 р. Експерт повідомив про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи, оскільки не зазначено технічний стан об'єкту при його передачі в оренду.

У зв'язку з перебуванням судді Ковальчук Т.І. у черговій щорічній відпустці, у порядку автоматизованого розподілу, справу № 926/1430/14 передано до провадження судді Бутирського А.А.

Ухвалою суду від 04.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 19.02.2015 р.

Ухвалою від 19.02.2015 р. прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог до 335061,11 грн.

Ухвалою від 06.04.2015 р. продовжено строк вирішення спору до 19.04.2015 р., розгляд справи відкладено на 14.04.2015 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.06.2014 р. закінчився строк дії договору оренди приміщення за адресою: м. Чернівці, АДРЕСА_1, однак відповідач не у повному обсязі сплатив орендну плату за період з липня 2013 р. по 19 серпня 2014 р., що призвело до виникнення боргу у сумі 35306,11 грн. Крім того, позивач вказує на те, що звільняючи орендоване приміщення, відповідач завдав матеріальної шкоди у вигляді пошкодження майна, яке проявляється у переплануванні приміщення без жодного дозволу, знищенні системи опалення приміщення, системи електроосвітлення, знищенні внутрішніх стін та перегородок приміщення. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт, продовжує позивач, становила 299824,00 грн., які сплачені ТОВ «Памір-Буд».

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись при цьому на те, що заборгованість по орендній платі перед позивачем відсутня, будь-яких збитків позивачеві не завдано.

У судовому засіданні 14.04.2015 р. оголошено перерву до 20.04.2015 р.

У судове засідання 20.04.2015 р. позивач не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи, з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 р. між сторонами укладено договір № 32/17 оренди нерухомого майна (далі - Договір), згідно якого позивач передав відповідачеві в орендне користування торгове приміщення, яке знаходиться у АДРЕСА_1, згідно додатку № 1.

Відповідно до додатку № 1 до Договору (а.с. 11 на звороті), відповідач прийняв від позивача приміщення по АДРЕСА_1 (1-й та 2-й поверхи), площею 205,7 кв.м. та підвал, площею 38 кв.м. Приміщення при передачі обладнано справними приладами, електроосвітленням і опаленням, двері вікна, підлога в нормі. Характеристика приміщення: двері - металопластикові вхідні, дерев'яні, оббиті жестю у кількості 14 шт., металопластикові у кількості 13 шт.; вікна - дерев'яні 7 шт., пластикові 12 шт.; підлога - лінолеум, плитка; стіни - норма; електроприбори - згідно проекту.

П. 6.1 Договору передбачає, що орендна плат визначається з розрахунку 30 грн. за квадратний метр корисної площі.

Відповідно до п. 6.5 Договору, розмір орендної плати може бути змінений позивачем в односторонньому порядку в міру інфляційних процесів, зміни цін і тарифів та інші, про що відповідач повідомляється письмово. У випадку незгоди відповідача з новими розмірами цін, він зобов'язаний протягом 15-ти днів звільнити об'єкт оренди і передати орендоване майно позивачеві по акту.

Строк дії Договору встановлено до 30.06.2014 р. (п. 7.1 Договору). Стосовно того, що у примірнику Договору відповідача датою закінчення останнього вказано 01.06.2016 р. (а.с. 135 на звороті) слід зауважити, що судом береться до уваги Договір, який надано позивачем, оскільки на сторінці, в якій йдеться про строк дії Договору, міститься підпис відповідача, який засвідчує, що саме цей текст узгодили сторони. У примірнику Договору відповідача на аркуші про строк дії Договору відсутні підписи сторін. Крім того, у своїх поясненнях від 20.04.2015 р. (а.с. 164) відповідач вказав, що Договір закінчив свою дію саме 30.06.2014 р.

Згідно п. 7.7 Договору, після закінчення строку дії Договору, якщо немає згоди про його продовження або у випадку дострокового його припинення, відповідач зобов'язаний у 15-денний строк передати позивачеві по акту об'єкт оренди, включаючи зроблені відповідачем покращення (поліпшення). В акті зазначається стан орендованого об'єкту та його конструктивних елементів.

Якщо відповідач залишив об'єкт оренди без передачі його по акту приймання-передачі, він несе повну відповідальність, передбачену цим Договором, за втрати, нанесені відповідачеві. У такому випадку позивач письмово пропонує відповідачеві прибути для здачі об'єкта оренди. Якщо відповідач не з'явиться у призначений строк, позивач комісійно проводить прийомку об'єкта оренди (п. 7.8 Договору).

За період липень 2013 р. - лютий 2014 р. відповідачеві нараховано 47722,40 грн. орендної плати, а останній сплатив 48240,00 грн., що вбачається з розрахунку, що наданий позивачем (а.с. 160).

Листом від 28.02.2014 р. (а.с. 17) позивач повідомив відповідача про збільшення розміру орендної плати на 50 % з 01.03.2014 р. , а листом від 15.05.2014 р. (а.с. 17 на звороті) позивач повідомив відповідача про те, що з 01.06.2014 р. розмір орендної плати становитиме 90,00 грн. за 1 кв.м.

У свою чергу, відповідач листом від 27.05.2014 р. (а.с. 18) не погодився на чергове збільшення орендної плати. Проте, відповідач сплачував підвищену орендну плату. Так, за березень 2014 р. відповідач сплатив 11000,00 грн. (а.с. 19), за квітень 2014 р. відповідач сплатив 10940,00 грн. (а.с. 19 на звороті), за травень 2014 р. відповідач сплатив 10960,00 грн. (а.с. 19 на звороті, а.с. 20), за червень 2014 р. відповідач сплатив 22000,00 грн. (а.с. 20 на звороті, а.с. 21). Тобто, своїми діями (сплатою підвищеної орендної плати) відповідач погодився з підвищенням орендної плати.

Таким чином, до 01.03.2014 р. орендна плата становила 7311,00 грн., а з урахуванням збільшення, з 01.03.2014 р. - 10966,50 грн., а з 01.06.2014 р. - 21933,00 грн.

07.08.2014 р. позивач направив відповідачеві вимогу (а.с. 25), в якій повідомив про закінчення строку дії Договору 30.06.2014 р. та вимогою звільнити приміщення до 07.08.2014 р.

19.08.2014 р. позивачем в односторонньому порядку складено акт про встановлення факту пошкодження майна (а.с. 133), в якому позивач зафіксував фактичне припинення користування відповідачем об'єкту оренди за межами строку оренди та пошкодження орендованого майна відповідачем.

10.09.2014 р. позивач та ТОВ «Памір-буд» уклали договір підряду на будівельні роботи № 18, за яким останній зобов'язувався здійснити ремонтно-відновлювальні роботи по АДРЕСА_1. Сторонами даного договору складено локальний кошторис, роботи виконані, грошові кошти ТОВ «Памір-буд» у сумі 299824,00 грн. перераховані.

За таких обставин справи у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 183 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).

Судовим слуханням встановлено, що відповідач сплатив орендну плату за період дії Договору, тобто з липня 2013 р. по червень 2014 р. включно. Фактично позивачем заявлено до стягнення орендну плату за липень 2014 р. та 19 днів серпня 2014 р. (день звільнення орендованого приміщення відповідачем), тобто за межами дії Договору. Натомість, чинне законодавство та Договір не передбачають нарахування орендної плати після закінчення строку дії Договору, відповідно, у відповідача відсутній обов'язок сплачувати орендну плату після закінчення дії Договору.

Стосовно матеріальної шкоди у вигляді пошкодження майна, про яку заявляє позивач, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Зі змісту ст. ст. 614, 623 Цивільного кодексу України та ст. 226 Господарського кодексу України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Перші три елементи розглядаються як об`єктивні умови відповідальності, доведення наявності яких покладається на кредитора. Четвертий складовий елемент правопорушення - вина є суб`єктивною умовою цивільно-правової відповідальності особи, яка порушила зобов`язання (боржника). Тому кредитор має довести не лише розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, але й сам факт порушення боржником його обов`язку та причинний зв`язок між цим порушенням і шкодою.

Технічний стан об'єкту оренди при передачі останнього сторони не обумовили, оскільки у додатку № 1 до Договору надано опис окремих конструктивних елементів без зазначення їх технічного стану. На це також вказав експерт (а.с. 97) при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, що послугувало підставою для неможливості надання відповідного висновку.

Орендоване приміщення по акту приймання-передачі відповідач позивачеві не повертав. Позивач вказує на фактичне звільнення орендованого приміщення 19.08.2014 р., відповідач даний факт не оспорює.

Також позивачем не доведено, що технічний стан об'єкту оренди після закінчення дії Договору був незадовільним внаслідок дій відповідача, що зумовило проведення ремонтних робіт на суму 299824,00 грн.

Акт про встановлення факту пошкодження майна від 19.08.2014 р. не може бути належним доказом у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки є одностороннім.

Крім того, п. 7.8 Договору передбачив випадок, коли відповідач ухиляється від передачі об'єкту оренди за актом приймання-передачі. Зокрема, якщо відповідач залишив об'єкт оренди без передачі його по акту приймання-передачі, він несе повну відповідальність, передбачену цим Договором, за втрати, нанесені відповідачеві. У такому випадку позивач письмово пропонує відповідачеві прибути для здачі об'єкта оренди. Якщо відповідач не з'явиться у призначений строк, позивач комісійно проводить прийомку об'єкта оренди.

Однак, позивач письмово не пропонував відповідачеві прибути для здачі об'єкта оренди, що також свідчить про неналежність Акту про встановлення факту пошкодження майна від 19.08.2014 р. як доказу у справі.

У зв'язку з наведеним, всі витрати, які поніс позивач на ремонт об'єкту оренди не можуть бути покладені на відповідача, оскільки відсутні докази, які підтверджують завдання збитків відповідачем позивачу, порушення зобов'язання з боку відповідача, причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками, а також вина відповідача.

Доводи позивача спростовуються матеріалами справи не беруться до уваги судом з підстав, що наведені вище.

Судові витрати віднести на позивача.

Керуючись статтями 34, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 22.04.2015 р.

Суддя А.А. Бутирський