номер провадження справи 32/20/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015 Справа № 908/692/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Продукт" (юридична адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Кірова, буд. 47; адреса для листування: 69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 16 А)

до відповідача Приватного підприємства "ВАСК-М" (69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, буд. 3)

про стягнення 38772,99 грн.

Суддя Н.А. Колодій

Представники

Від позивача: Сілкіна Н.Г., довіреність № 46 від 14.10.2014 р.

Від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Продукт" до Приватного підприємства "ВАСК-М" про стягнення 38772,99 грн., які складаються з 34315,82 грн. основного боргу за договором поставки № 01/09-16 від 01.09.2014 р., 144,78 грн. - 3 % річних, 880,81 грн. пені та 3431,58 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.02.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/692/15-г, присвоєно номер провадження справи 32/20/15, з призначенням судового засідання на 25.03.2015 р. Ухвала направлялась на адресу сторін в установленому законом порядку.

Ухвалою суду від 25.03.2015 р., за клопотанням позивача строк розгляду спору було продовжено відповідно до ст. 69 ГПК України, розгляд справи відкладено на 15.04.2015 р.

Позивач в судовому засіданні 15.04.2015 р. підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та обґрунтовує їх ст. ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216, 225 Господарського кодексу України та умовами договору поставки № 01/09-16 від 01.09.2014 р.

Представник відповідача в судове засідання 15.04.2015 р. не з'явився. Про причини неявки свого представника в судове засідання відповідач не повідомив, без поважних причин не виконав вимоги суду, витребувані судом матеріали не надав, правом на захист своїх інтересів не скористався.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала суду від 05.02.2015 р. про порушення провадження по даній справі, яка направлялася на адресу відповідача, не повернута органом зв'язку, тому з урахуванням обставин справи вважається належним виконанням господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу щодо вчинення судом певних процесуальних дій.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, юридичною адресою Приватного підприємства "ВАСК-М" є 69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, буд. 3, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 15.04.2015 року за відсутності представників відповідача.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 15.04.2015 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіон Продукт" (позивач по справі) та Приватним підприємством "ВАСК-М" (відповідач по справі) було укладено договір поставки № 01/09-16 (надалі - договір).

Згідно умов договору, позивач зобов'язався поставити та передати у власність відповідача товари - молокопродукти в асортименті, які є в наявності у позивача, а відповідач зв'язався прийняти даний товар та оплатити його на умовах передбачених договором (п. 1.1. договору).

Згідно зі ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Сторонами договору поставки є постачальник і покупець, які здійснюють підприємницьку діяльність.

Предметом (об'єктом) договору поставки є товар, призначений для підприємницької діяльності або інших цілей, не пов'язаних з особистим та іншим споживанням Зокрема, це продукція, призначена для виробничого споживання (обладнання, матеріали тощо).

Договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як і будь-який інший консенсуальний договір, він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо істотних умов. Цей договір є двостороннім, бо права та відповідні обов'язки виникають для обох сторін договору. Оплатний характер цього договору полягає в тому, що одержану від постачальника продукцію покупець оплачує за погодженими цінами.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 3.3. договору сторони передбачили, що моментом здійснення поставки позивачем є фактичне прийняття його відповідачем, та поставлення підписи уповноваженої особи та печатки у супровідної звітно - видаткової документації (товарної накладної, товарно-транспортної накладної).

Відповідно до 2 розділу договору, загальна вартість договору складається з сум вартості товару, поставленого позивачем відповідачу в період дії договору. Ціна на товар та загальна вартість партії товару, що постачається по договору, встановлюється окремо на кожну партію товару за згодою сторін та зазначається у накладних.

Позивач передав відповідачу товар на загальну суму 42203,04 грн., що підтверджується підписаними відповідачем видатковими накладними: № 33082 від 03.12.2014 р. (на суму 10463,04 грн.), № 33598 від 05.12.2014 р. (на суму 3768 грн.), № 33773 від 06.12.2014 р. (на суму 27972,00 грн.), копії яких містяться в матеріалах справи.

Підписані сторонами видаткові накладні та довіреності підтверджують факт прийняття відповідачем товару без жодних зауважень та претензій.

Пунктом 4.3 договору зазначено, що відповідач зобов'язаний здійснити розрахунок з позивачем не пізніше 3 (трьох) календарних днів після поставки на умовах, у порядку та формах, які не суперечать діючому законодавству та нормативним актам.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті продукції виконав частково, перерахувавши на рахунки позивача 7887,22 грн., що підтверджується банківськими виписками. Внаслідок цього у нього виникла заборгованість в сумі 34315,82 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи в суді відповідач має заборгованість в сумі 34315,82 грн., доказів її погашення не надав, то вимога позивача про стягнення 34315,82 грн. основного боргу підлягає задоволенню.

У зв'язку з простроченням відповідачем грошового зобов'язання позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 144,78 грн. - 3% річних.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення 144,78 грн. - 3% є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 880,81 грн. пені та 3431,58 грн. штрафу за несвоєчасну оплату поставленого товару.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами першою та четвертою ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно із ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.3 договору, у разі порушення строків та порядку розрахунку за поставлені товари , встановлені п.4.3. договору, відповідач сплачує позивачу одноразово штраф в розмірі 10 % від суми поставленого товару, але своєчасно не сплаченого товару, а також 0,05% пені від суми поставленого товару за кожен день прострочки, але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє в період, за який сплачується пеня, а також же компенсувати позивачу всі витрати, які понесені позивачем у зв'язку з таким порушенням.

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що вимоги позивача про стягнення 880,81 грн. пені та 3431,58 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Таким чином позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Продукт" до Приватного підприємства "ВАСК-М" про стягнення 38772,99 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "ВАСК-М" (69065, м. Запоріжжя, вул. Електрозаводська, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Продукт" (юридична адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Кірова, буд. 47; адреса для листування: 69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд. 16 А, ) 34315 (тридцять чотири тисячі триста п'ятнадцять) грн. 82 коп. основного боргу, 144 (сто сорок чотири) грн. 78 коп. - 3% річних, 3431 (три тисячі чотириста тридцять одна) грн. 58 коп. штрафу, 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 81 коп. пені та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "21" квітня 2015 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.