Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" квітня 2015 р. Справа № 906/400/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 30.03.15р.

від відповідача: Грицик А.В., дов. від 28.04.15р. № 34

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (м.Біла Церква Київської області)

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Нова Перемога" Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук" (с.Стара Чортория Любарського району Житомирської області)

про стягнення 227833,32 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 227833,32 грн., з яких 63000,00 грн. боргу згідно договору № 72 від 16.09.14р. на виконання робіт, 6805,41 грн. пені, 150000,00 грн. штрафу, 708,91 грн. 3% річних та 7319,00 грн. інфляційних нарахувань.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та заперечив щодо зменшення судом заявлених сум штрафних санкцій.

Представник відповідача у письмових "запереченнях" від 29.04.15р. на позов (а.с.57-59) та в судовому засіданні зазначив, що основна сума боргу сплачена відповідачем 10.04.15р. згідно платіжних доручень № 202 та № 203 (а.с.61,62). Також заперечив щодо позовних вимог в частині нарахованих штрафних санкцій, вважає їх непомірно великими порівняно з основною сумою боргу та їх нарахування суперечить закону і укладеному договору № 72 від 16.09.14р. У зв'язку з цим просив суд відмовити в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 63000,00 грн. та штрафу в сумі 150000,00 грн., а також зменшити розмір нарахованих пені, інфляційних та річних. При цьому посилався на фінансові труднощі відповідача, пов'язані з різким обвалом економіки України, яке сталося в результаті іноземного військового вторгнення, зростанням цін на енергоносії та витратні матеріали, значною інфляцією, в результаті чого державне підприємство, по незалежним від нього причинам, не змогло в повній мірі належним чином розрахуватись з позивачем в результаті недоотримання запланованого прибутку від господарської діяльності та необхідністю понесення затрат на посівну компанію 2015 року.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (позивач/виконавець) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Нова Перемога" Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук" (відповідач/замовник) договору № 72 від 16.09.14р. на виконання робіт (а.с.16-19), позивач в період з 16.09.14р. по 24.10.14р. виконав роботи по збиранню врожаю - кукурудзи на силос за допомогою комбайна Сlaas Jaguar 840 на території (полях) відповідача на суму 154000,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт № 73 від 24.10.14р. (а.с.20).

Згідно пп.1.1 договору, предметом договору є надання виконавцем послуг по збиранню врожаю зернових, технічних культур, трав, кукурудзи на зерно і силос на площах замовника з використанням необхідної для цього техніки.

Відповідно до пп.2.1.1 пп.2.1 договору, виконавець зобов'язався провести збирання врожаю зернових, технічних культур, трав, кукурудзи на зерно і силос у відповідності з агротехнічними вимогами на площах замовника, а саме кукурудзу на силос на площі 220 га.

Згідно пп.2.2.2 пп.2.2 договору, замовник зобов'язався провести зачистку площ, де буде працювати техніка виконавця по виконанню робіт відповідно п.2.1.1 цього договору, від каміння, металобрухту та інших предметів. Подати представнику виконавця (начальника виробничої дільниці) акти зачистки до початку збиральних робіт, залишити собі копії з відміткою виконавця про дату вручення і підписом останнього.

Відповідно до пп.2.2.6 пп.2.2 договору, замовник зобов'язався для гарантування розрахунку по договору на протязі п'яти робочих днів передати виконавцю в заставу майно, яке належить замовнику на праві власності або майбутній врожай, вартість якого не менше, ніж на 130% покриває зобов'язання замовника по цьому договору. Перелік майна або майбутнього урожаю для укладання договору застави надається виконавцю на протязі двох робочих днів після підписання цього договору залишивши собі копії з відміткою виконавця про дату вручення і підписом останнього.

Згідно пп.3.2 договору сторонами погоджено, що роботи виконавця по збиранню трав і кукурудзи на силос оплачуються замовником грошима з розрахунку: 20 грн. за кожну тонну маси кукурудзи на силос, але не менше 700 грн. за один зібраний гектар.

Відповідно до пп.3.3 договору, замовник розраховується з виконавцем шляхом перерахування грошей на його поточний рахунок в процесі збирання врожаю. Остаточний розрахунок проводиться в день підписання акту виконаних робіт. Передоплату в розмірі 20% замовник зобов'язується перерахувати на рахунок виконавця на протязі п'яти банківських днів після підписання цього договору.

Згідно пп.9.1 договору сторони погодили, що вартість робіт по даному договору становить 154000,00 грн.

Згідно даних позивача, станом на день подачі позову утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 63000,00 грн. (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем сплачено основну суму боргу в розмірі 63000,00 грн. після подачі позову до господарського суду згідно платіжних доручень від 10.04.15р. № 202 та № 203 (а.с.61,62).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 72 від 16.09.14р. на виконання робіт є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня).

Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Згідно з пп.4.5 договору, при невчасному розрахунку (розділи 3 та 4 договору) замовник зобов'язаний оплатити виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочки, а також відшкодувати всі збитки, яких зазнав виконавець внаслідок невиконання замовником умов цього договору.

Відповідно до пп.4.7 договору, за порушення умов пункту 2.2.2 цього договору замовник сплачує на користь виконавця штраф в розмірі п'ятдесят відсотків вартості робіт за цим договором.

Згідно з пп.4.8 договору, за порушення пункту 2.2.6 цього договору замовник сплачує на користь виконавця штраф в розмірі п'ятдесят відсотків вартості робіт за цим договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків позивача, розміри пені, штрафу, 3% річних та інфляційних нарахувань становлять, відповідно, 6805,41 грн., 150000,00 грн., 708,91 грн. та 7319,00 грн. (а.с.10,11).

Розрахунки пені, штрафу та 3% річних обґрунтовані та відповідають чинному законодавству і укладеному договору.

Розрахунок інфляційних нарахувань позивачем частково здійснено невірно, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ".

У вказаному листі Верховного Суду України зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок розпочинається з наступного місяця - червня.

З розрахунку позивача інфляційних нарахувань видно, що ним безпідставно нараховані інфляційні за жовтень 2014 року у розмірі 1944,00 грн., оскільки прострочена заборгованість з оплати наданих послуг виникла після підписання акту виконаних робіт № 73 від 24.10.14р., тобто з 25.10.14р.

Таким чином, оскільки зобов'язання відповідача по оплаті наданих послуг виникло з 25.10.14р., то нараховувати інфляційні правомірно з наступного місяця.

Отже, розмір інфляційних нарахувань за мінусом нарахованих у жовтні 2014р. (1944,00 грн.) становитиме 5375,00 грн.

У зв'язку з цим, в частині стягнення 1944,00 грн. інфляційних нарахувань за жовтень 2014р. суд відмовляє за безпідставністю заявлених вимог.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до пп.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, а також враховуючи сплату відповідачем основного боргу у повному обсязі та приймаючи до уваги, що порушені матеріальні права позивача належним чином компенсуються заявленими сумами пені, річних та інфляційних нарахувань, а також з урахуванням засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності (п.6 ст.3 ЦК України), господарський суд вважає за можливе, як виняток, зменшити розмір заявленої до стягнення суми штрафу до 5000,00 грн. При цьому суд враховує, що правомірно нарахована позивачем сума штрафу надмірно велика відносно основної суми боргу, тому задоволену суму штрафу в розмірі 5000,00 грн. суд вважає адекватною компенсацією порушених прав позивача.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач порушення договірних зобов'язань перед позивачем визнав, доказів сплати решти заявлених сум штрафних санкцій не подав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 6805,41 грн. пені, 5000,00 грн. штрафу, 708,91 грн. 3% річних та 5375,00 грн. інфляційних нарахувань за неналежне виконання умов договору № 72 від 16.09.14р. на виконання робіт.

В частині стягнення 63000,00 грн. основного боргу, сплаченого відповідачем після подачі позову до господарського суду, провадження у справі підлягає припиненню за відсутністю предмета спору (п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України).

В частині стягнення 1944,00 грн. інфляційних нарахувань за жовтень 2014 року суд відмовляє у зв'язку з безпідставністю заявлених вимог.

Сплата судового збору покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Нова Перемога" Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук", 13122, с.Стара Чортория Любарського району Житомирської області, вул.Молодіжна, ідентифікаційний код 05453700:

- на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає: 09100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1 - 6805,41 грн. пені, 5000,00 грн. штрафу, 708,91 грн. 3% річних, 5375,00 грн. інфляційних нарахувань за неналежне виконання умов договору № 72 від 16.09.14р. на виконання робіт та 4517,79 грн. судового збору.

3. Припинити провадження за відсутністю предмета спору в частині позовних вимог про стягнення 63000,00 грн. основного боргу.

4. Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1944,00 грн. інфляційних нарахувань за жовтень 2014 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.04.15

Суддя Гансецький В.П.