КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Справа№ 910/19885/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Юзва В.О. - представник;

від відповідача: Ганага А.С. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Озеро"

на рішення

Господарського суду м.Києва

від 08.12.2014р.

у справі № 910/19885/13 (головуючий суддя Васильченко Т.В., судді Літвінова М.Є., Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Озеро"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Пустомитівського відділення Львівської обласної філії

про стягнення 205756, 11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Озеро" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Пустомитівського відділення Львівської обласної філії про стягнення 205756, 11 грн.

Рішенням Господарської суду від 08.12.2014р в справі № 910/19885/13 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачу були заподіяні збитки у розмірі 173 259,31 грн. внаслідок неналежного виконання відповідачем власних договірних зобов'язань щодо забезпечення належного рівня функціонування електронної системи «Клієнт-Банк» та незабезпечення належного рівня безпеки грошових коштів клієнта.

Скаржник зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо повернення помилково списаних за поточного рахунку грошових коштів, проте такі відповіді лишилися без задоволення. Дана обставина підтверджується заявами від 05.07.2013р. та 16.07.2013р.

Апелянт звертає увагу суду на те, що у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов'язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена банком по короткострокових кредитах за кожний день, починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Таки чином, відповідач здійснив 20.09.2012р. помилковий переказ грошових коштів позивача на суму 173 259,31 грн., внаслідок чого зобов'язаний переказати за рахунок власних коштів суму такого помилкового переказу на рахунок позивача у розмірі 173259,31 грн., а також сплатити позивачу пеню у розмірі 32496.80 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/19885/13 та визнано явку повноважних представників сторін в судове засідання обов'язковою.

10.03.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву до 31.03.2015 року.

В судовому засіданні 31.03.2015 року на підставі ст. 77 ГПК оголошено перерву 07.04.2015 року.

Ухвалою від 07.04.2015 року розгляд справи відкладено до 14.04.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

Між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК", яке реорганізовано в Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК", в особі Пустомитівського відділення Львівської обласної філії АКБ "УКРСОЦБАНК" та ТОВ "Озеро" укладено договір №605/21/012 від 18.03.2003 на впровадження та використання електронної системи "Клієнт-Банк" (договір-1), за умовами якого банк встановлює на технічних засобах клієнта систему та забезпечує її подальше обслуговування та функціонування, а клієнт здійснює користування системою відповідно до Інструкції користувача системою.

Як свідчать матеріали справи, 11.02.2005 між сторонами укладено договір банківського мультивалютного рахунку №605/30-12 (договір-2).

За умовами договору банк зобов'язується відкрити клієнту поточний рахунок №854 в українських гривнях та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

30.10.2007 між сторонами було укладено договір банківського рахунку №605/31-16 (договір-3).

За умовами договору банк зобов'язується продовжувати надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відкритого клієнтом в банку поточного рахунку №854 в українських гривнях відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України.

Згідно повідомлення банку про зміну рахунка від 20.01.2011 рахунок №854 було змінено на рахунок №0793.

20.09.2012 відповідачем здійснено списання з поточного рахунку позивача №0793 на підставі платіжних доручень від 20.09.2012 №617 та від 20.09.2012 №616 з використанням ключів електронно-цифрового підпису (призначення платежу - повернення коштів за договорами позики) грошових коштів на загальну суму 173259,31 грн. на користь гр. Мармоленка О.П. в сумі 99759,31 грн. та гр. Буйріцького В.В. в сумі 73500 грн.

У зв'язку з тим, що вказаних платіжних доручень позивач не складав та не скеровував їх відповідачеві ні у паперовому, ні у електронному вигляді з використанням електронної системи "Клієнт-Банк", він звернувся до правоохоронних органів.

Постановою Слідчого СВ Пустомитівського PB ГУМВС України у Львівській області про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 13.10.2012 порушено кримінальну справу за фактом вчинення шахрайства з використанням електронно-обчислювальної техніки за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, які в подальшому були перекваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України.

В постанові від 13.10.2012 зазначено, що в період часу з 20.09.2012 по 21.09.2012 невідома особа, шляхом обману при незаконній операції з використанням електронно-обчислювальної техніки, із електронного рахунку TOB "Озеро", заволоділа грошима TOB "Озеро" в сумі 173259,31 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогами щодо повернення помилково списаних з його поточного рахунку грошових коштів, проте такі вимоги позивача залишилися без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду .

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За п. 6.3 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Пунктом 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Між сторонами було укладено три договори: договір №605/21/012 від 18.03.2003 на впровадження та використання електронної системи "Клієнт-Банк" (договір-1), №605/30-12 від 11.02.2005 договір банківського мульти валютного рахунку (договір-2) та від 30.10.2007 № 605/31-16 договір банківського рахунку (договір-3).

В п. 7.1 договору-1 сторонами узгоджено, що в будь-якому випадку цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Доказів повного виконання договору-1 сторонами не надано, а тому суд вважає, що на день виникнення спірних правовідносин він є чинним та обов'язковим до виконання сторонами.

Договір-2 та договір-3 є договорами банківського рахунку у відповідності до ст. 1066 ЦК України.

За умовами п. 1.1 договору-2, банк зобов'язується відкрити клієнту поточний рахунок №854, в свою чергу в п. 1.1 договору-3 узгоджено, що банк зобов'язується продовжувати надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування, відкритого в банку поточного рахунку №854 та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування, відповідно до цього договору, Правил обслуговування банківських поточних (крім карткових) рахунків суб'єктів господарювання, відкритих в ПАТ "Укрсоцбанк" (Протокол № 13 від 13.06.2006) зі змінами, затвердженими рішенням правління АКБ "Укрсоцбанк" (Протокол №9 від 27.03.2007) та вимог чинного законодавства.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору-3, всі інші умови договору, зокрема, права і обов'язки сторін, порядок нарахування процентів на залишки коштів на рахунку, розмір процентної ставки за користування коштами на рахунку, перелік та вартість послуг, відповідальність сторін, строки проведення переказів коштів з рахунку, визначаються правилами, тарифним пакетом, а також нормами чинного законодавства. Підписанням цього договору, клієнт засвідчує, що він ознайомлений з правилами, тарифами, тарифним пакетом та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього договору.

Пунктами. 3, 4 договору-3 договір є додатковою угодою, однак не вказано до якого договору.

В той же час, пунктом 10.1 договору-2 встановлено, що всі додатки, зміни та доповнення мають бути вчинені в письмовій формі з обов'язковим посиланням на цей договір, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що договір-3 не є додатковою угодою до договору-2, а є за своєю правовою природою самостійним договором.

Укладаючи новий договір банківського рахунку в 2007 році сторони не узгодили припинення дії договору-2, однак фактично встановили нові права та обов'язки сторін по наданню послуг з розрахунково-касового обслуговування поточного рахунка №854, який був згодом змінено на №0793.

Слід зазначити, що на час виникнення спірних правовідносин підлягають застосуванню умови саме договору банківського рахунку № 605/31-16 від 30.10.2007.

Користування системою "Інтернет-Клієнт-Банк" регулюється окрім договору між Банком та Клієнтом, Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Законом України "Про електронний цифровий підпис", Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Так, п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті визначено, що електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, включаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами.

Згідно до вимог ст. 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису, у тому числі електронного цифрового підпису, для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний цифровий підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи. Електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання. Учасник платіжної системи має передбачити під час приймання електронних документів на переказ: процедуру перевірки електронного підпису; процедуру перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа на переказ. У разі недотримання зазначених вимог банк або інша установа - учасник платіжної системи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу.

Відповідно до п. 2.10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція) клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку. Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду (номера), що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику.

Пунктом 22.6 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" також визначено, що обслуговуючий платника банк зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника і його коду та приймати цей документ до виконання тільки у разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність та достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому Національним банком України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Згідно з приписами п. 11.5 Інструкції під час здійснення розрахунків за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях. Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет -банк", визначаються договором між банком та клієнтом, але обов'язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суму цифрами; призначення платежу; електронний/і цифровий/і підписи. Відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, від свого імені або за дорученням особи, яку представляють, накладають підписи під час створення електронного розрахункового документа.

Оригінал електронного документу - це будь-який файл, виконаний програмними засобами системи "Клієнт-банк", який містить текст документу і електронні цифрові підписи уповноважених осіб сторін, які підписали документ, з позитивним результатом перевірки достовірності цифрових підписів з використанням відкритих ключів.

При цьому, електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа, яким є параметр криптографічного алгоритму перевірки електронного цифрового підпису, доступний суб'єктам відносин у сфері використання електронного цифрового підпису. Сертифікат відкритого ключа (далі - сертифікат ключа) - документ, виданий центром сертифікації ключів, який засвідчує чинність і належність відкритого ключа підписувачу. Сертифікати ключів можуть розповсюджуватися в електронній формі або у формі документа на папері та використовуватися для ідентифікації особи підписувала (ст. 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис").

Згідно до Правил обслуговування банківських поточних (крім карткових) рахунків клієнтів роздрібного (мікро- та малого) бізнесу, відкритих в ПАТ "Укрсоцбанк", електронний цифровий підпис - сукупність даних, отриманих за допомогою криптографічного перетворення вмісту Електронного розрахункового документа, яка дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати особу, яка його підписала. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою Особистого ключа та перевіряється за допомогою Відкритого ключа. Сертифікат Відкритого ключа - це документ у паперовій формі, який засвідчує чинність і належність Відкритого ключа Клієнту та у якому подано Відкритий ключ Клієнта у шістнадцятикратному кодуванні, а також зазначено дату початку та дату закінчення терміну дії Відкритого ключа. Засвідчується підписом першого керівника та печаткою Клієнта.

Відповідно до договору-1, система "Клієнт-Банк", або Система - комплекс програмно-технічних засобів, за допомогою яких Банк здійснює віддалене розрахункове (в національній валюті) та інформаційне обслуговування Клієнта, електронний розрахунковий документ це документ на переказ грошей, що використовується для ініціювання переказу з рахунків платника на рахунок отримувача, інформація в якому представлена у формі електронних даних, включаючи відповідні реквізити документа, в тому числі і електронний цифровий підпис. Електронний розрахунковий документ може бути сформований, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму чи на папері. Електронний розрахунковий документ оформлюється клієнтом відповідно до Інструкції та має відповідати встановленій законодавством формі. Операційний час - час роботи банку з клієнтами (у межах банківського дня) особливість якого в тому, що всі розрахункові документи, прийняті банківською установою протягом цього часу мають бути виконанні (перевірені, передані в банк одержувача (платника), оформлені відповідними бухгалтерськими проводками за відповідними рахунками тощо) у той самий день. Електронний цифровий підпис це сукупність даних, отримана за допомогою криптографічного перетворення вмісту електронного розрахункового документу, яка дає змогу підтвердити цілісність та ідентифікувати особу, яка його підписала.

Пунктом 1.1 договору-1 визначено, що банк встановлює на технічних засобах клієнта систему та забезпечує її подальше обслуговування та функціонування.

Банк зобов'язаний приймати на виконання електронні розрахункові документи, оформленні та надані Клієнтом відповідно до Інструкції та чинного законодавства України; здійснювати розрахункові операції у межах залишку кошів на поточному рахунку Клієнта на початок операційного дня з урахуванням надходжень та видатків протягом Операційного дня (п.п. 2.1.5, 2.1.7 договору 1).

В свою чергу, клієнт зобов'язаний зберігати технічні засоби, на яких встановлена система, а також засоби захисту інформації у місцях, недосяжних для сторонніх осіб. У випадку підозри на несанкціонований доступ до засобів захисту інформації, терміново припинити використання Системи, довести це до відома банку для здійснення позапланової заміни ключів, шифрування тощо (п. 2.2.3 договору 1).

Згідно п. 3.2 договору № 1, Банк приймає Електронні розрахункові документи, які надійшли від Клієнта у межах Операційного часу протягом відповідного Банківського дня. У разі надходження Електронних розрахункових документів після закінчення Операційного часу, Банк виконує їх наступного Банківського дня, якщо інше не передбачено Договором про розрахунково-касове обслуговування.

В ст. 5 Правил обслуговування банківських поточних (крім карткових) рахунків клієнтів роздрібного (мікро- та малого) бізнесу, відкритих в ПАТ "Укрсоцбанк", вказано, що підтвердженням належності Відкритого ключа електронному цифровому підпису клієнта є засвідчений сертифікат відкритого ключа або сертифікат користувача (за умови отримання в банку захищеного носія ключової інформації). При одержанні електронних розрахункових документів від клієнта за допомогою системи "Інтернет-Клієнт-Банк" банк проводить їх дешифрування та перевіряє справжність електронних цифрових підписів уповноважених осіб клієнта. У разі помилки при дешифруванні та/або незадовільному результаті перевірки електронних цифрових підписів, банк повідомляє клієнта про помилку та/або незадовільний результат перевірки електронного цифрового підпису. Банк приймає електронні розрахункові документи клієнтів, користувачів системи "Інтернет-Клієнт-Банк", сформовані та підписані за допомогою активного відкритого ключа та оформлені відповідно до Інструкції та вимог чинного законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяв позивача від 06.06.2011 на встановлення строків перегенерації ключа цифрового електронного підпису №№019600921, 916600930, було сертифіковано відкриті ключі ЕЦП клієнта у системі "iBank 2 uа" ПАТ "Укрсоцбанк" для власників: Фелештин Богдани Федорівни та Возного Тараса Ярославовича (Сертифікати відкритих ключів ЕЦП Клієнта від 06.06.2011).

Вказані посадові особи позивача були ознайомлені з Правилами інформаційної безпеки для клієнта АКБ "Укрсоцбанк", та зобов'язалися їх виконувати.

У ч. 1 ст. 1071 ЦК України закріплено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

20.09.2012 о 16:07 через систему Клієнт-Інтернет-Банк на підставі платіжного доручення №616 від 20.09.2012 з поточного рахунку позивача №0793 відповідач перерахував на користь гр. Мармоленка О.П. 99759,31 грн., та на підставі платіжного доручення №617 від 20.09.2012 на користь гр. Буйріцького В.В. - 73500,00 грн. з призначеннями платежів - повернення коштів за договорами позики.

Таким чином, вказані платіжні доручення містять всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно інформації щодо руху платіжних доручень № 616 від 20.09.2012, було створено та підписано ЕЦП 20.09.2012 о 15:33, о 15:34 - доставлено, з 15:37 - перебувало в обробці, о 16:28 - на виконанні, а о 16:39 - було виконано, а №617 від 20.09.2012, було створено та підписано ЕЦП 20.09.2012 о 15:46, о 15:47 - доставлено, з 15:48 - перебувало в обробці, о 16:28 - на виконанні, а о 16:38 - було виконано.

Вказані платіжні доручення були підписані ЕЦП №№019600921, 916600930, що належать посадовим особам позивача - Фелештин Богдані Федорівні та Возному Тарасу Ярославовичу.

Згідно висновку банку за результатами службової перевірки по зверненню директора ТОВ "Озеро" Возного Т.Я., Клієнт самостійно генерував ключі ЕЦП та передав банку тільки сертифікати відкритих ключів ЕПЦ, оформлених на директора Возного Т.Я. та головного бухгалтера Фелештин Б.Ф. В ході перевірки також встановлено, що ключ ЕЦП зберігався на локальному диску персонального комп'ютера, доступ до ПК тільки у директора позивача - Возного Т.Я. та головного бухгалтера Фелештин Б.Ф.

При цьому, таємні ключі ЕПЦ працівникам банку не передавалися і доступу до них у працівників банку не було. Клієнт не замовляв послугу "ІР-фільтр", тобто доступ до системи "Клієнт-Банк" клієнта не обмежувався конкретною ІР-адресою і за наявності дійсних ключів ЕЦП можливий з будь-якої ІР-адреси.

За результатами перевірки встановлено, що від імені позивачем з використанням таємних ключів для здійснення електронних цифрових підписів, відповідно до ідентифікатора відкритого ключа клієнта №019600921 (власник ключа Возний Т.Я. - директор) і №916600930 (власник - Фелештин Б.Ф. - головний бухгалтер) сформовано платіжні доручення №№ 616,617 від 20.09.2012.

В свою чергу, банк перевірив дешифрування та справжність електронних цифрових підписів, які на час підписання платіжних доручень були дійсними і сторонніх втручань в систему "Інтернет-Кліент-Банк" не встановлено.

Отже, банк отримавши засобами системи "Інтернет-Кліент-Банк" електронні розрахункові документи №616 та №617, здійснивши їх перевірку щодо повноти, цілісності та достовірності цих документів відповідно до вимог п. 22.6, ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", п.п.2.4, 11.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, правомірно виконав вказані платіжні доручення, перерахувавши належні позивачу грошові кошти на користь третіх осіб.

При цьому, твердження позивача про списання коштів після закінчення операційного часу не приймається судом до уваги, оскільки згідно наказу ПАТ "Укрсоцбанк" від 07.09.2012 №207 "Про затвердження тривалості операційного та післяопераційного часу в ПАТ "Укрсоцбанк" операційний час з використанням системи електронних платежів "понеділок - п'ятниця" триває з 9:00 до 17:30, що відповідає умовам договору-1, в якому сторони узгодили, що тривалість операційного часу встановлюється банком самостійно та зазначається його внутрішніми правилами.

Згідно правил обслуговування банківських поточних (крім карткових) рахунків клієнтів роздрібного (мікро- та малого) бізнесу, відкритих в ПАТ "Укрсоцбанк", Клієнтом може бути замовлено встановлення додаткових Послуг, в тому числі "ІР-фільтр", що дозволяє обмежити вхід до ІКБ тільки з визначених ІР-адрес або групи адрес. В такому випадку змінюється перелік послуг та їх вартість, а відповідно укладається додаткова угода.

Втім, позивач не замовляв додаткові послуги щодо захисту платежів по системі "Інтернет-Клієнт-Банк", в зв'язку з чим доступ до Системи не обмежувався конкретною ІР-адресою і за наявності дійсних ключів для електронного цифрового підпису платіжні доручення могли бути направлені банку з будь-якої ІР-адреси, що не суперечить чинному законодавству.

До того ж, у постанові слідчого відділу Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області про порушення кримінальної справи від 13.10.2012 не встановлено будь-яких фактичних обставин та способу формування, підписання ЕЦП та направлення до Банку платіжних доручень, які могли б підтвердити або спростувати доводи позивача про втручання у банківську систему "Клієнт-Інтернет-Банк" третіми особами, зокрема, щодо заволодіння ЕЦП посадових осіб позивача.

Викладене спростовує твердження позивача про незабезпечення відповідачем системи дистанційного обслуговування рахунків "Клієнт-Банк" захистом, який би унеможливлював втручання до неї сторонніх осіб, оскільки як встановлено вище вхід до системи "Інтернет-Клієнт-Банк" було здійснено за допомогою таємних ключів і електронних цифрових підписів, власником яких є уповноважені особи позивача, банк перевірив дешифрування та справжність електронних цифрових підписів уповноважених осіб клієнта, ключі для здійснення електронних цифрових підписів на час підписання платіжних доручень були дійсними, сторонніх втручань в систему "Інтернет-Клієнт-Банк" не встановлено.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, банк у відповідності з чинним законодавством на підставі платіжних доручень, сформованих і підписаних з використанням дійсних електронних цифрових підписів посадових осіб позивача належним чином виконав свої договірні зобов'язання по проведенню безготівкових платежів.

В позовній заяві позивач просить стягнути основний борг у розмірі 173259,31 грн. та пеню у розмірі 32496,80 грн., посилаючись, в тому числі, на п. 32.3.1. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", в якому встановлено, що у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов'язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу. У противному разі отримувач має право у встановленому законом порядку вимагати від банку-порушника ініціювання переказу йому суми переказу за рахунок власних коштів, сплати пені в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, починаючи від дати завершення помилкового переказу, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу.

Втім, зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично предметом спору у даній справі є стягнення збитків з установи банку за неналежне виконання договірних зобов'язань по збереженню грошових коштів клієнта, а не заборгованості.

Так, згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтями 623 та 22 ЦК України визначено, що відшкодуванню підлягають завдані збитки, тобто збитки, причиною яких є порушення зобов'язання, якого припустився боржник. Отже, між цим порушенням та збитками має бути причинний зв'язок, тільки за наявності останнього збитки підлягають відшкодуванню.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Отже, виходячи з аналізу наведених норм, особа, яка заявляє до відшкодування завдані їй збитки, повинна довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавала є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями Відповідача та завданням збитків Позивачу, а також вини Відповідача у завданні збитків.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стосовно доводів викладених в апеляційній скарзі слід зазначити, що позивач не довів належними та допустимими доказами своїх тверджень, що безпідставне списання з його поточного рахунку №0793 на підставі платіжних доручень №№616, 617 грошових коштів, відбулося з вини банку, оскільки як встановлено під час розгляду справи, відповідач при виконані електронних платіжних доручень №616 та №617 від 20.09.2012 в операційний час, перевіривши правильність заповнення їх реквізитів, сформованих і підписаних з використанням дійсних електронних цифрових підписів посадових осіб позивача, виконав доручення клієнта, що містилося в розрахункових документах. При цьому, докази несанкціонованого списання коштів з вини банку в матеріалах справи відсутні, а відповідно протиправна поведінка та вина відповідача суду не доведена, що виключає відшкодування банком завданих позивачу збитків.

При цьому, винних осіб має бути встановлено в межах розслідування кримінального провадження, порушеного за заявою директора ТОВ "Озеро", що може бути наслідком заявлення позивачем обґрунтованих вимог до заподіювачів збитків.

В обгрунтування викладеного слід зазначити, що згідно п.5.5. статті 5 договору на впровадження та використання електронної системи «Клієнт-Банк» №605/21/012 від 18.03.2003 року «Банк не несе відповідальності за операції, що були проведені за допомогою Системи особами, що не е відповідальними особами, за винятком випадків, коли клієнт завчасно повідомив Банк про уповноваження цих осіб на вступ до Системи».

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Озеро" на рішення Господарського суду м. Києва від 08.12.2014 р. у справі № 910/19885/13 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 08.12.2014 р. у справі № 910/19885/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/19885/13 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська