ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

22 квітня 2015 р. Справа № 902/323/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Мельника П.А., при секретарі судового засідання Віннік О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" 21050, м.Вінниця, вул.1 Травня, 2

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод "Пневматика" 21017, м.Вінниця, вул.Гонти, 39/А

про зобов'язання укласти договір про спільне використання

За участю представників сторін:

позивача: Мельничук С.О., довіреність № 1-14-46/16 від 01.01.15, юрисконсульт;

відповідача: Раздобудько П.В., довіреність № 02/15 від 01.04.15, представник;

відповідача: Рожко О.С., довіреність № 3 від 03.04.15, представник;

відповідача: Захарчук Ю.В., довіреність № б/н від 03.01.14, представник.

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод "Пневматика" про зобов'язання укласти договір про спільне використання технологічних електричних мереж №ДСВ-00100 від 31.12.14 р. на умовах проекту, наданого ПАТ "Вінницяобленерго" в особі СО "Вінницькі міські електричні мережі" з додатками.

Позов мотивовано тим, що 07.11.2014 року ПАТ "Вінницяобленерго" звернувся до ТОВ "Вінницький завод "Пневматика" з пропозицією (лист №40-7652 від 07.11.2014р.) щодо укладення Договору про спільне використання технологічних електричних мереж № ДСВ-000100 від 31.12.2014р. До пропозиції позивачем було додано 2 екз. Договору та повний пакет Додатків №1-10 до нього.

Відповідач, в порушення встановленого порядку укладання договорів, не повернув у двадцятиденний строк позивачу ні підписаний примірник договору з Додатками №1-10, ні протокол розбіжностей.

Обов''язок відповідача укласти спірний договір, на думку позивача, випливає зі змісту Правил користування електричною енергією, якими встановлено, зокрема, що основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу у разі дотримання ним вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 16.03.15 р. порушено провадження у справі №902/323/15 та призначено справу до розгляду на 06.04.15 р.

06.04.15 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 22.04.15 р.

Через канцелярію суду від позивача надійшла заява (вх.№06-52/3984/15 від 21.04.15 р.) про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача НКРЕКП у Вінницькій області для дачі пояснень по суті спору.

22.04.15 р. в судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на залученні до участі у справі НКРЕКП у Вінницькій області.

Представники відповідача з наданих усних пояснень та направленого до суду письмового відзиву (вх.№06-52/3270/15 від 06.04.15 р.) проти позову заперечили, посилаючись на відсутність технічної можливості укласти договір на умовах позивача, вказавши при цьому, що укладений між сторонами договір №ДСВ-00101 від 16.03.12 р. повністю відповідає Правилам користування електроенергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 р., станом на сьогодні є чинним, в листі позивача від 07.11.14 р. відсутнє повідомлення останнього про відмову від договору або його прегляду і по суті взагалі відсутнє посилання на договір №00101 від 16.03.12 р., укладений між ними. Крім того, на думку відповідача, вказаний лист від 07.11.14 р. суперечить чинному законодавству, яке чітко передбачає заборону розірвання договору в односторонньому порядку. Просили суд в задоволенні позову відмовити повністю. Проти залучення до участі представника сектору НКРЕКП заперечили.

Розглянувши, заявлене позивачем клопотання про залучення в якості третьої особи НКРЕКП у Вінницькій області, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі (ч. 2 ст. 27 ГПК України).

При цьому суд відзначає, що третя особа без самостійних вимог, має знаходитися з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Причому предмет спору повинен бути за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що прийняття рішення у даній справі ніяким чином не вплине на права та обов'язки НКРЕКП у Вінницькій області, а тому клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи НКРЕКП у Вінницькій області, судом відхиляється.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що 16.03.2012р. між ПАТ "Вінницяобленерго" (далі по тексту - "Позивач", "Користувач") в особі структурної одиниці "Вінницькі міські електричні мережі" та ТОВ "Вінницький завод "Пневматика" (далі по тексту - "Відповідач", "Власник мереж") з урахуванням підписаного сторонами протоколу розбіжностей від 03.04.12 р. укладено договір про спільне використання технологічних мереж за № 00101 за умовами якого (п.1.1.) власник мереж зобов''язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб''єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати варість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.

Додатками до договору сторони визначили розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, погодили схему розмежування, визначили кошторис обгрунтованих витрат, порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, перелік обладнання електричних мереж, обумовили технічні характеристики електричних мереж у точках приєднання електроустановок користувача, розрахунок втрат електричної енергії в електричних технологічних мережах власника мереж та встановили порядок розрахунку частки втрат електроенергії у трансформаторах власника мереж, що відноситься на користувача та їх вартість.

Крім того, пунктом 10.4. даного договору сторони передбачили, що договір укладено на строк до 31.12.2012р., набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд.

Згідно тверджень позивача, в зв'язку з тим, що сторонами не було повідомлено про відмову від цього Договору або його перегляд даний Договір був автоматично пролонгований лише на 2013 рік та діяв до 31.12.2013 р.

Позивач стверджує, що вказаний договір від 16.03.12 р. виконується до цих пір, через обладнання відповідача продовжується постачання електроенергії іншим споживачам позивача (субспоживачам), відповідач виставляє рахунки, позивач продовжує виконувати свої зобов''язання.

Разом з тим, на думку останнього, вказані обставини не зобов''язували позивача продовжувати строк дії договору від 16.03.12 р. на 2015 рік, про що було повідомлено відповідача листом з пропозицією укласти новий договір в редакції позивача, мотивуючи свої доводи тим, що згідно Правил користування електроенергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.96 р. №28 у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу у разі дотримання ним вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках.

Так, 07.11.2014 року ПАТ "Вінницяобленерго" звернувся до ТОВ "Вінницький завод "Пневматика" з пропозицією (лист №40-7652 від 07.11.2014р.) щодо укладення Договору про спільне використання технологічних електричних мереж № ДСВ-000100 від 31.12.2014р. До пропозиції позивачем було додано 2 екз. Договору та повний пакет Додатків №1-10 до нього.

01.12.2014р. на адресу Позивача повернулись примірники проекту Договору з додатками, листом № 201-02-475 з поясненнями, що Відповідачем дотримуються усі вимоги п. 1.7 ПКЕЕ щодо укладання договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 00101 від 16.03.2012р., який на думку Відповідача є легітимним і діючий на сьогоднішній день та згідно до п. 10.4. Договору був автоматично пролонгований на 2013, 2014 та відповідно 2015 роки. В зв'язку з чим Відповідач відмовився підписувати наданий проект Договору та додатки до нього.

15.12.2014р. Позивачем повторно направлено лист № 40-8660 в якому Відповідачу роз'яснено, що п. 10.4. Договору зазначає, що цей договір укладається на строк до 31.12.2012р., набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд та не передбачає пролонгацію Договору на кожен наступний рік, а лише до 31.12.2013р.

Крім того, Відповідача повідомлено про те, що Позивач не надає згоди на продовження взаємовідносин по постачанню електроенергії іншим споживачам Позивача (субспоживачам Відповідача), без укладання нового договору про спільне використання технологічних електричних мереж та повторно надано для підпису проект Договору з додатками.

13.01.2015р. Відповідач, листом № 201-02-484 повторно відмовився прийняти умови Позивача та залишив без розгляду проект Договору з додатками, вкотре посилаючись на легітимність Договору № 00101 від 16.03.2012 р.

Зазначені обставини потягли за собою виникнення спору у справі.

Вирішуючи даний спір у справі, суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.92 Конституції України засади організації та експлуатації енергосистеми визначаються законами України.

Відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії регулюються Законом України "Про електроенергетику".

Статтею 1 Закону України "Про електроенергетику" роз'яснено, що нормативний документ - норми, правила, інструкції та стандарти, прийняті та зареєстровані в порядку, встановленому законодавством, щодо забезпечення належного технічного стану електричних, теплових, тепловикористальних установок та мереж.

Статтею 5 Законом України "Про електроенергетику" встановлено, що державна політика в електроенергетиці базується, зокрема, на принципі додержання єдиних державних норм, правил і стандартів усіма суб'єктами відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії.

Згідно ч.1 ст.7 Законом України "Про електроенергетику" експлуатація об'єктів електроенергетики, регламентується нормативно-правовими актами, обов'язковими для виконання всіма суб'єктами електроенергетики.

Відповідно до п.3 ст.179 ГК України, укладання господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язковим для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладання договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами ч.3 ст.184 ГК України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

За змістом ч.4 ст.179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

У відповідності до ст.26 Закону України "Про електроенергетику", споживач (власник мереж, які використовуються для передачі електричної енергії іншим суб'єктам господарювання, населенню) зобов'язаний укласти з електропередавальною організацією, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, договір про спільне використання технологічних електричних мереж.

У відповідності до ст.ст.11, 12 Закону України "Про електроенергетику", органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, до компетенції якої віднесено розроблення та затвердження правил користування електричною енергією.

Пунктом 1 Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затвердженого Указом Президента України від 14.03.1995р. N213/95, передбачено, що Національна комісія регулювання електроенергетики України є незалежним позавідомчим постійно діючим державним органом.

Згідно з Указом Президента України від 15.12.1999р. N1573 "Про зміни у структурі центральних органів виконавчої влади" НКРЕ визначено центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що має розробляти і затверджувати обов'язкові до виконання нормативні акти з питань, що належать до її компетенції.

Пункт 4 зазначеного вище Положення встановлює, що Комісія, відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин оптового ринку електроенергії, ринків газу, нафти та нафтопродуктів; установлює обмеження щодо суміщення видів діяльності суб'єктами підприємницької діяльності; розробляє і затверджує обов'язкові для виконання нормативні акти з питань, що належать до її компетенції; бере участь у встановленні правил функціонування оптового ринку електроенергії, ринків газу, нафти і нафтопродуктів та у здійсненні контролю за їх дотриманням.

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28 затверджені Правила користування електричною енергією (зі змінами та доповненнями) (далі - ПКЕЕ), зареєстровані в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за N417/1442, дія яких поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

У відповідності до абз.2, 3 п.1.10 ПКЕЕ встановлено, що електропередавальна організація, що здійснює діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами в межах закріпленої території здійснення ліцензованої діяльності забезпечує передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та технологічними електричними мережами інших власників, які не мають ліцензій на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами. Для забезпечення передачі електричної енергії електричними мережами, що не належать електропередавальній організації, між електропередавальною організацією та відповідним власником мереж, який не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, укладається договір щодо спільного використання електричних мереж.

Пунктом 1.2 ПКЕЕ визначено, що спільне використання технологічних електричних мереж - виконання комплексу заходів з метою експлуатації та утримання у належному технічному стані технологічних електричних мереж, які використовуються для забезпечення електропостачання інших суб'єктів господарювання, крім їх власника, або для забезпечення передачі (транзиту) електричної енергії в мережі електропередавальної організації.

Договір про спільне використання технологічних електричних мереж - це домовленість двох сторін, що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між електропередавальною організацією (ліцензіатом з передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами) та основним споживачем під час передачі (транзиту) електричної енергії технологічними електричними мережами.

Абзацами 3, 4 п.1.7 ПКЕЕ встановлено, що у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору (додаток 2). Основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу у разі дотримання ним вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках. Під власником мереж розуміється й юридична або фізична особа, якій на праві користування належать електроустановки, призначені для передачі та/або розподілу електричної енергії (п.1.2. ПКЕЕ).

Згідно з п.1.8 Правил, умови договорів про постачання електричної енергії, про спільне використання технологічних електричних мереж, про технічне забезпечення електропостачання споживача виконуються з дати їх підписання, якщо інші дати не передбачені умовами відповідних договорів.

Для укладення договору про постачання електричної енергії, договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або договору про спільне використання технологічних електричних мереж заявник (споживач, власник технологічних електричних мереж (основний споживач) або субспоживач)) має надати відповідній організації визначений перелік документів (п 5.4. Правил).

Відносини сторін у разі передачі (транзиту) електропередавальною організацією електричної енергії технологічними електричними мережами власника електричних мереж (споживача, основного споживача) регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, який електропередавальна організація зобов'язана укласти з відповідним власником технологічних електричних мереж (в редакції Постанови НКРЕ №105 від 04.02.2010 р.).

Передача електричної енергії, виробленої на блок-станції або когенераційній установці споживача, до електроустановок цього споживача та/або інших споживачів мережами інших суб'єктів господарської діяльності здійснюється на підставі договору про передачу (транзит) електричної енергії або договору про спільне використання технологічних електричних мереж, який укладається між власником електричної енергії, виробленої на блок-станції (когенераційній установці), та відповідним власником електричних мереж.

Відповідно до 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Порядок укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача) та вимоги до його змісту визначені у п.п. 5.17 Правил користування електричною енергією.

Відповідно до п.5.17 Правил, договір про технічне забезпечення електропостачання споживача та договір про спільне використання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача) має містити такі умови, що є істотними та обов'язковими для цього виду домовленостей:

- найменування сторін;

- місце і дату укладення договору;

- обсяг передачі електричної енергії та договірної граничної величини електричної потужності;

- режими постачання;

- гарантований рівень надійності електропостачання (за категорією надійності електропостачання);

- величини дозволеної та приєднаної потужності електроустановок субспоживача;

- порядок обліку перетікання реактивної енергії, порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (за необхідності);

- порядок обліку споживання електричної енергії та вимірювання величини потужності, споживання та генерування реактивної електроенергії, контролю показників якості електричної енергії (у тому числі у випадку пошкодження або тимчасової відсутності відповідних розрахункових засобів обліку);

- порядок надання даних щодо використаної субспоживачем електричної енергії;

- умови дії договору у разі відсутності у споживача договору про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії та/або у разі відключення споживача за борги чи з інших причин;

- строк дії договору;

- умови та порядок розірвання договору;

- місцезнаходження, банківські реквізити сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається (п.5.1 Правил).

Як свідчать матеріали справи, Договір про спільне використання технологічних мереж, з урахуванням зазначених вище вимог, був укладений сторонами 16.03.2012р.

Відповідно до п. 10.4. цього договору, він укладений на строк до 31.12.2012р., набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь - якої із сторін у порядку визначеному законодавством. У разі переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи цей договір втрачає чинність.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. Якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв обороту.

Приписами 188 ГК України, що діяв на момент укладання Договору №00101 від 16.03.12 р. та на момент звернення з позовом, встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином, п.10.4 Договору №00101 від 16.03.12 р. застосовується в частині, що не суперечить законодавству. Вказаний пункт визначає спеціальний порядок, який передбачає узгоджувальні дії як власника мереж, так і користувача. Так, користувач має право надіслати листа про намір розірвати договір, а власник мереж має розглянути цю пропозицію та у разі згоди здійснити дії відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Матеріали справи не містять належних доказів додержання порядку розірвання Договору №00101 від 16.03.12 р. про спільне використання технологічних електричних мереж.

Лист Позивача №40-7652 від 07.11.14 р. не може прийматися судом до уваги тому що він не відповідає вимогам п. 10.4 Договору від 16.03.12 р., до того ж згаданий лист містить посилання на інший договір. Крім того, суд враховує, що жодних пропозицій щодо внесення змін до договору, що виконується сторонами по сьогодні від позивача не надходило.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Доказів істотного порушення відповідачем договору від 16.03.12 р. та доказів, які свідчили б про перехід права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 6 ГК України, господарська діяльність в Україні, ґрунтується на принципах свободи її здійснення та невтручання органів державної влади до господарських відносин.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 267 ЦК України , сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Під час розгляду справи судом з"ясовано, що ТОВ "Вінницький завод "Пневматика" не бажає припиняти, змінювати або розірвати договір про спільне використання технологічних мереж № 00101, укладений 16.03.12 р. між ним та ПАТ "Вінницяобленерго".

Матеріали справи доводять те (що не заперечується позивачем), що Позивач та Відповідач здійснювали дії по виконанню Договору №00101 від 16.03.12 р. після 31.12.2013 р., позивач звертався до відповідача у рамках договору, відповідач через своє обладнання продовжує постачання електроенергії іншим субспоживачам, виставляє рахунки, позивач продовжує виконувати свої зобов''язання по їх оплаті. В той же час, під час розгляду справи було з'ясовано, що позивач фактично при укладенні іншого договору вимагає змінити межі балансової належності електричних мереж, експлуатаційну відповідальність сторін та змінити категорію струмоприймачів за визначеними схемами постачання. Докази щодо врегулювання з відповідачем відносин щодо внесення вказаних змін у вже існуючий договір відсутні.

Станом на час розгляду справи сторонами не надано доказів розірвання договору або звернення до іншої сторони із заявою про відмову від Договору №00101 від 16.03.12 р. про спільне використання технологічних електричних мереж. Отже, цей договір є діючим, що підвердили в судовому засіданні представники сторін.

За таких обставин, право позивача на укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж не порушено, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Повне рішення складено 27 квітня 2015 р.

Суддя Мельник П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу 21050, м.Вінниця, вул.1 Травня, 2

3 - відповідачу 21017, м.Вінниця, вул.Гонти, 39/А