ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа № 917/426/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Цісовської М.С, за довіреністю №01/1825 від 27.04.2015

відповідача - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вх. №2499 П/3-12) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 09 квітня 2015 року по справі № 917/426/15

за позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Полтава,

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2 Полтавської міської ради, м. Полтава

про стягнення 70040 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 по справі №917/426/15 (суддя Погрібна С.В.) зупинено провадження у справі. Зобов'язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 917/426/15.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 у справі № 917/426/15 та справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація № 2 зазначає, що позивачем не спростовано обставини, які встановлено судом першої інстанції, не надано жодних належних доказів на підтвердження неправомірності зупинення провадження у справі, не доведено порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Крім того, просить розглядати справу за відсутності представника Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку щодо необхідності скасування ухвали господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 по даній справі та про задоволення апеляційної скарги позивача з огляду на наступне.

Згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського господарського суду Полтавської області 09.04.2015 було зупинено провадження по справі №917/426/15 за позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2 Полтавської міської ради про стягнення 70040 грн.

Господарський суд, приймаючи вказану ухвалу, виходив з того, що, розгляд справи №917/426/15 неможливий до набрання чинності постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 по справі №816/220/15-а про визнання протиправним та скасування рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.12.2014 №01/237-рш у справі №01-02-50/138-2014 .

Проте, суд апеляційної інстанції визнає помилковим такий висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" за результатами розгляду справ про захист економічної конкуренції та захист від недобросовісної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають обов'язкові для виконання рішення.

За приписом частини 7 статті 40 Господарського кодексу України рішення Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень можуть бути оскаржені до суду.

Частиною другою статті 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Такий інший порядок передбачено, зокрема, частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відповідно до припису якої заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

З огляду на зміст наведених норм, а також статті 32 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Правова позиція, щодо підвідомчості саме господарським судам справ у спорах про визнання недійсним рішень органів Антимонопольного комітету України підтверджується також ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.12.2009 № К-16185/08.

Наведені вище положення Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про захист економічної конкуренції» свідчать про те, що розгляд справ за участю Антимонопольного комітету України не може здійснюватися у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає у тому, що обставини, які розглядаються (встановлюються) іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

У пункті 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

В даному випадку такої неможливості не існувало, з огляду на визначену законом підвідомчість спорів про визнання недійсним рішень органів Антимонопольного комітету України саме господарським судам. Рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №01/237-рш від 23.12.2014 у справі №01-02-50/138-2014 до господарського суду оскаржено не було, отже є чинним.

Якщо під час розгляду справи за позовом органу Антимонопольного комітету України про стягнення сум штрафу та/або пені відповідно до рішення такого органу господарським судом буде з'ясовано, що у розгляді іншого господарського суду знаходиться справа зі спору про визнання даного рішення недійсним, то

господарський суд, який розглядає справу за позовом органу Антимонопольного комітету України, згідно з частиною першою статті 79 ГПК України зупиняє провадження у ній до вирішення іншим господарським судом іншої із зазначених справ (пункт 20.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 №15).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково зупинив провадження у справі, оскільки набрання чинності постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2015 по справі №816/220/15-а не є підставою для зупинення даної справи.

У відповідності з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Полтавської області від 09.04.2015 у справі № 917/426/15 підлягає скасуванню, а справа направленню на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Пунктом 4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 визначено, що у випадку, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 09 квітня 2015 року по справі № 917/426/15 скасувати.

Справу № 917/426/15 направити на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Матеріали справи № 917/426/15 повернути до господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.