КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Справа№ 910/18007/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання: Грабовському Д.А.

за участі представників сторін:

позивача Никифоренко С.А. дов. від 02.06.2014 б/н

відповідача не з'явився, про день, час та місце судового

засідання був повідомлений належним чином

розглянувши матеріали

апеляційної скарги КП "Тролейбусне депо №3" м. Харків

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014

у справі № 910/18007/14 (судді: Цюкало Ю.В., Босий В.П.,

Ломака В.С.)

за позовом КП "Тролейбусне депо №3" м. Харків

відповідача ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" м. Київ

про стягнення грошових коштів за Договором на

обслуговування банківських рахунків суб'єкта

господарювання від 26.07.2011 № 0726/02юХФ

у розмірі 87 287,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач КП "Тролейбусне депо № 3" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом (№ 436 від 31.07.2014) до відповідача ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" про стягнення грошових коштів в розмірі 87 287,23 грн., з яких: 84 729,13 грн. залишкові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку позивача, 320,35 грн. 3 % річних, 2 237,75 грн. пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2014 № 910/18007/14 в позові відмовлено повністю, як заявленого необгрунтовано.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014 № 910/18007/14 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема п. 1. ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу позивача, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою КАГС від 16.02.2015 №910/18007/14 порушено апеляційне провадження за скаргою позивача КП "Тролейбусне депо № 3" та призначено судове засідання (колегія суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Яковлєва М.Л..

В останнє судове засідання від 14.04.2014 представник ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про належне повідомлення відповідача свідчить залучене до матеріалів справи зворотнє поштове повідомлення № 09-33/12745/15.

Враховуючи, що присутній представник позивача-скаржника не заперечував проти продовження розгляду апеляційної скарги у відсутності представника відповідача, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника скаржника-позивача, дійшла висновку апеляційну скаргу КП "Тролейбусне депо № 3" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26 липня 2011 року між відповідачем ПАТ "Комерційний банк "Актив-банк", (далі - Банк) та позивачем КП "Тролейбусне депо №3" (надалі - Клієнт) укладено Договір на обслуговування банківських рахунків суб'єкта господарювання № 0726/02юХФ (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. якого, Банк відкриває Клієнту поточні рахунки та здійснює їх розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та умов цього Договору.

Відповідно до умов вказаного Договору банк зобов'язався проводити комплексне обслуговування банківського рахунку № 583, своєчасно здійснювати розрахункові операції (прийом, зарахування, переказ грошових коштів) відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», надавати всі види послуг, передбачених чинним законодавством про обслуговування рахунку, приймати до виконання платіжні документи, надані Клієнтом протягом операційного часу (п.п. 3.1.1. - 3.1.9).

За ствердженнями позивача, відповідач станом на 10 травня 2014 року не виконав Платіжні доручення на загальну суму 2 543,52 грн..

Як свідчать матеріали справи, 13.06.2014 року позивачем було направлено банку Вимогу № 355 від 13 червня 2014 року, за якою останній просив виконати названі Платіжні доручення на суму 2 543,52 грн., розірвати Договір обслуговування банківського рахунку № 0726/02юХВ від 26.07.2011 та перерахувати залишок грошових коштів в розмірі 81 753,09 грн. на інший розрахунковий рахунок у АО "Регіон банк" у строк до 23.06.2014 (а/с 23-24). Названа Вимога була отримана відповідачем 16.06.2014 року, що підтверджується копіями рекомендовандованих повідомлень про вручення поштового відправлення за номерами № 610, №617. (а/с 25)

Проте, позивач наголошує на тому, що відповіді від ПАТ "Комерційний банк "Актив-банк" підприємством отримано не було та вказані вимоги не було виконано.

Надалі, за ствердженнями позивача, 10 липня 2014 року КП "Тролейбусне депо № 3" повторно здійснило через систему «Клієнт банк» для виконання відповідачем наступні платежі:

- № 213 на суму - 480,00 грн.;

- № 214 на суму - 426,00 грн.;

- № 216 на суму - 390,00 грн.;

- № 217 на суму - 390,00 грн.;

- № 223 на суму - 85,80 грн.

Однак, операція по переказу грошових коштів відповідачем проведена не була, зазначені суми не були списані банком з рахунку позивача і на призначенні рахунки за Платіжними дорученнями не надійшли.

Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у заявленому розмірі - 87 287,23 грн., з якої: 84 729,13 грн. залишок коштів, що знаходяться на розрахунковому рахунку позивача, 320,35 грн. 3% річних, 2 237,75 грн. пені. (а/с 15-17)

Матеріали справи містять Електронний лист відповідача від 08.09.2014, за яким банк повідомляє позивача, що у зв'язку з введенням у ПАТ "Комерційний банк "Актив-банк" з 03.09.2014 Тимчасової адміністрації, клієнтам ПАТ "КБ "Актив-банк" повертаються без виконання всі розрахункові документи, що не сплачені в строк станом на 03.09.2014 з вини банку, на підставі п. 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 1.25 глави 1 розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893. (а/с 50)

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Довідки з ПАТ "КБ "Актив-Банк" №184/17-808 від 01.08.2014 у КП "Тролейбусне депо № 3" залишок за рахунком № 583 станом на 31.07.2014 року складає 84 629,13 грн.. (а/с 49)

Під час розгляду даної справи місцевим господарським судом було встановлено і те, що на підставі Постанови Правління НБУ від 02.09.2014 №545 "Про віднесення ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 02.09.2014 №79 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК", згідно з яким в ПАТ "КБ "Актив-Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці в період з 03.09.2014 року по 03.12.2014 року. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "Актив-Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка Олександра Володимировича. (а/с 39)

За висновком місцевого господарського суду, КП "Тролейбусне депо № 3" є кредитором банку, а тому на останнього розповсюджуються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за якими з введенням тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог ВКЛАДНИКІВ та інших КРЕДИТОРІВ банку.

Враховуючи вищевикладене, за оцінкою колегії суддів, оскільки позовні вимоги у даній справі стосувалися не виконання платіжних доручень та перерахування грошових коштів на користь третіх осіб, а стягнення позивачем, як кредитором, грошових коштів зі свого банківського рахунку на свою користь, місцевий господарський суд дійшов цілком вірного висновку про те, що позовні вимоги КП "Тролейбусне депо № 3" про стягнення залишку коштів на розрахунковому рахунку останнього в розмірі 84 729,13 грн. є такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом правильно кваліфіковано і те, що на позивача у даній справі розповсюджується обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як на особу, яка підпадає під визначення "кредитор банку", задоволення вимог якого здійснюється у порядку, строки та черговості, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У своїх доводах апеляційного оскарження позивач посилається на те, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не розповсюджується на юридичних осіб, в зв'язку з чим відсутні підстави для застосування цього Закону до спірних правовідносин. Також, скаржник стверджував і про те, що його права були порушенні у травні-червні 2014, тобто ще до запровадження у відповідача тимчасової адміністрації.

Щодо вказаних зауважень колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Отже, клієнт за договором банківського рахунку Є КРЕДИТОРОМ БАНКУ з майновими вимогами щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, тоді як банк є боржником за зобов'язаннями щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування відкритого у нього рахунка, володільцем якого є клієнт.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів належить до банківських послуг, які банк має право здійснювати на підставі банківської ліцензії.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до п. 1 ч. 5 якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших КРЕДИТОРІВ банку.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами ВКЛАДНИКІВ за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. ВКЛАДНИК - ФІЗИЧНА ОСОБА (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Тобто, в розумінні наведених норм чинного законодавства, ВКЛАДНИКАМИ ВИЗНАЮТЬСЯ ЛИШЕ ФІЗИЧНІ ОСОБИ.

Натомість, згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ЮРИДИЧНА або ФІЗИЧНА особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, Є КРЕДИТОРОМ банку.

Відтак, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, зокрема, банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Згідно з пунктом 20.9. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ № 492 від 12.11.2003 (зі змінами та доповненнями), після прийняття Національним банком рішення про відкликання в банку банківської ліцензії (власником банку рішення про ліквідацію банку) і призначення ліквідатора поточні та вкладні (депозитні) рахунки клієнтів закриваються ліквідатором банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 1075 ЦК України, залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

При цьому, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону.

Врахувавши викладене, колегія суддів вважає, шо суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивач у справі - КП "Тролейбусне депо № 3" є кредитором банку, на якого розповсюджується обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та у зв'язку з цим правильно визначив про неможливість задоволення позовних вимог у даній справі, зокрема, щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 84 729,13 грн. з поточного рахунку останнього, відкритого в ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк", у зв'язку з запровадженням в банку тимчасової адміністрації з 03.09.2014 по 03.12.2014, що відбулося під час розгляду даного спору по суті у господарському суді.

Аналогічна правова позиція щодо поняття «вкладник» у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та "кредитор" викладена в Постанові Верховного суду України від 23.03.2015 № 3-24гс15 та Вищого господарського суду України від 12.03.2015 № 910/17824/14.

При цьому, слід зазначити, що позивач не був позбавлений можливості захистити свої права на грошові кошти, які знаходяться на рахунку у банку відповідача, в порядку п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" шляхом звернення до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про продовження здійснення банком операції з перерахування спірних сум або в порядку розділу VIIІ Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у разі прийняття рішення про ліквідацію банку.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час вирішення спору судом першої інстанції, у відповідача було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці в період з 03.09.2014 року по 03.12.2014 року.

Під час здійснення апеляційного перегляду даної справи, відповідно до Постанови Правління НБУ від 23.12.2014 № 838 «ПРО ВІДКЛИКАННЯ БАНКІВСЬКОЇ ЛІЦЕНЗІЇ ТА ЛІКВІДАЦІЮ ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення від 24.12.2014 № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації відповідача ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» та призначено уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка Олександра Володимировича строком на 1 рік з 24.12.2014 по 23.12.2015 включно, тобто з 24.12.2014 було розпочато ліквідаційну процедуру банку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про Банки і банківську діяльність", банківська діяльність - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб;

банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

Приписами ст. 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність", зокрема, визначено, що юридична особа набуває статусу банку і право на здійснення банківської діяльності виключно після отримання банківської ліцензії та внесення відомостей про неї до Державного реєстру банків. Забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що банківська установа має право здійснювати банківську діяльність виключно на підставі ліцензії Національного банку України.

Оскільки, за Постановою Правління НБУ від 23.12.2014 № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК» було відкликано банківську ліцензію, то на час апеляційного перегляду даної справи ПАТ "КБ "Актив-Банк" втратив можливість здійснювати банківську діяльність, зокрема щодо обслуговування розрахункових операцій кредиторів банку.

Колегією суддів взято до уваги і те, що на час апеляційного перегляду справи позивача внесено до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» по залишкам грошових коштів з майновими вимогами. (Протокол с/з від 14.04.2015 № 910/18007/14) Отже, на момент апеляційного розгляду справи позивача визнано кредитором банку, що відповідає вимогам чинного законодавства України в частині процедури задоволення вимог кредиторів банківської установи, яка перебуває в процедурі ліквідації.

Що ж стосується вимог позивача з приводу стягнення 320,35 грн. 3 % річних та 2 237,75 грн. пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні останніх з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що, в даному випадку, незалежно від наявності чи відсутності мораторію на задоволення вимог кредиторів банку, пеня не підлягає стягненню, оскільки між сторонами в порушення вимог ст. 547 ЦК України не укладено письмової угоди про можливість застосування відповідальності у вигляді сплати пені. Договір на обслуговування банківських рахунків суб'єкта господарювання від 26.07.2011 №0726/02юХФ, на якому було обгрунтовано позов, не містить такої умови, щодо застосування пені за несвоєчасне перерахування коштів банком.

Аналогічна правова позиція щодо відмови в стягненні пені викладена в Постанові ВГСУ №4/79 від 05.08.2010.

Не заслуговують на увагу ствердження скаржника і про те, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції залишив поза увагою та не дослідив обставину щодо наявності вимоги позивача про розірвання спірного Договору на обслуговування банківського рахунку від 26.07.2011 № 0726/02юХФ. Колегія суддів, досліджуючи зауваження позивача, встановила, що така вимога в прохальній частині позовної заяви не ставилася, а тому і не розглядалася судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального Кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Комунального підприємства "Тролейбусне депо №3" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014 № 910/18007/14 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 № 910/18007/14 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 № 910/18007/14 може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/18007/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді П.В. Авдеєв

М.Л. Яковлєв