КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"23" квітня 2015 р. Справа №911/5584/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Шипка В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області

на постанову Господарського суду Київської області від 15.01.2015

у справі № 911/5584/14 (суддя Лопатін А.В.)

за заявою боржника Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Укртехнопром"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Київської області від 15.01.2015 у справі № 911/5584/14 визнано банкрутом Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Укртехнопром", відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута Вівсяника Андрія Мирославовича, інше.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління ДФС у Київській області (далі - Головне управління, Управління) звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Київської області від 15.01.2015 та припинити провадження у справі.

Обґрунтовуючи подану скаргу, апелянт посилається на порушення боржником порядку ліквідації юридичної особи, що в свою чергу унеможливило проведення податкової перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства-боржника та свідчить про можливість застосування завідомо фіктивного банкрутство (доведення до банкрутство).

Дослідивши апеляційну скаргу Головного управління та додані до неї документи, колегія судів вважає, що у її прийнятті належить відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до апеляційного господарського суду зі скаргою на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили, а також ухвали у випадках визначених статтею 106 цього кодексу мають сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Тобто, згідно зазначених положень, в разі оскарження рішення (постанови, ухвали) особою, яка не брала участі у справі, останній необхідно довести, що в оскаржуваному рішенні (постанові, ухвалі) господарський суд вирішив питання про її права та обов'язки.

Разом з тим, згідно приписів частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України провадження у справах про банкрутство здійснюється в порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство сторонами у справі про банкрутство є боржник (банкрут) та конкурсні кредитора (представник комітету кредиторів), які також є учасниками провадження по справі про банкрутство, а кредитором є особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами грошові вимоги до боржника. Отже, набуття статусу кредитора законодавець пов'язує з наявністю у особи (як фізичної так юридичної) грошових вимог до боржника, а припинення статусу кредитора пов'язано з погашенням (припиненням) таких грошових вимог.

Стаття 1 Закону про банкрутство також визначає, що кредиторами боржника є органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Однак, і зазначені особи набувають статусу кредиторів по справі в разі наявності у встановленому порядку підтверджених грошових вимог до боржника.

При цьому, колегія судів зазначає, що правовий статус органів справляння податків, зборів (обов'язкових платежів), як кредиторів неплатоспроможних боржників визначається і статтею 210 Господарського кодексу України, яка також не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство. Статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника набувається, у тому числі і цими органами, через певні процедури, які визначені спеціальними нормами законодавства - Законом про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2014 ухвалою Господарського суду Київської області заяву боржника - Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Укртехнопром" про порушення провадження у справі про його банкрутство прийнято до розгляду.

Ухвалою Господарського Київської області від 05.01.2015 порушено провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст. 95 Закону про банкрутство.

Особливості та порядок заявлення кредиторами претензій до боржника, що ліквідується в порядку ст. 95 Закону про банкрутство, визначені положеннями ч. 3 зазначеної статті, які передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником (в порядку ст. 95 Закону про банкрутство, особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство, лише після прийняття постанови про визнання банкрутом та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

Постановою Господарського суду Київської області від 15.01.2015 у справі № 911/5584/14 визнано банкрутом Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Укртехнопром" та відкрито ліквідаційну процедуру.

Повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було офіційно оприлюднене 15.01.2015 за № 13528.

В матеріалах справи не міститься доказів звернення Управління до суду з заявою про визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Укртехнопром".

В апеляційній скарзі Головне управління жодним чином не посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника у органу фіскальної служби не має. При цьому, Управління послалось на переплату Єдиного соціального внеску в сумі 7746,44 грн.

Також скаржником не зазначено фактичних обставин щодо порушення боржником порядку ліквідаційної процедури, що передувала зверненню до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про його банкрутство.

Окрім цього, в скарзі відсутнє посилання на будь-які докази, з їх наданням, що підтверджують вимоги Головного управління.

Таким чином, Управління не є стороною у справі про банкрутство боржника в розумінні приписів Закону про банкрутство.

Крім того, до апеляційної скарги не подано будь-яких доказів порушення оскаржуваною постановою Господарського суду Київської області від 15.01.2015 прав та охоронюваних законом інтересів органів державної фіскальної служби, зокрема, Головного управління ДФС у Київській області.

Таким чином, скаржником не доведено належними та беззаперечними доказами, що у оскаржуваній постанові суду вирішено питання щодо прав та обов'язків Головного управління ДФС у Київській області, у зв'язку з чим, останнє не має права апеляційного оскарження зазначеної постанови згідно приписів статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що у прийнятті апеляційної скарги Головного управління ДФС у Київській області належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 91 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті апеляційної скарги Головного управління ДФС у Київській області на постанову Господарського суду Київської області від 15.01.2015 у справі № 911/5584/14.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

В.В. Шипко