номер провадження справи 6/51/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Запоріжжя

27.04.2015 Справа № 908/296/15-г

За позовом Заступника прокурора Запорізької області (вул. Матросова, буд. 29-а, м. Запоріжжя, 69057) в інтересах держави в особі - позивач: Фонд державного майна України (вул. Кутузова, 18/9, м. Київ-133, 01601)

До Виконавчого комітету Запорізької міської ради (пр. Леніна, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105)

Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України (пр. Леніна, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057)

Запорізької міської ради (пр. Леніна, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державний навчально-виробничий заклад авіаційного профілю „Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала авіації О.І.Покришкіна" (вул. Радянська, буд. 1, с. Широке Запорізького району Запорізької області, 70413)

1) про визнання недійсним з моменту прийняття та скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000 року „Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України";

2) про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 25.01.2001 року за № 173, виданого Запорізькою міською радою;

3) про визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м. та вартістю 27 767 948 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі;

4) про витребування з чужого незаконного володіння Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м., вартістю 27 767 948 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі у власність держави в особі Фонду державного майна України

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників:

Від прокуратури: Мошков-Масинець Д.І. - сл. посвідчення № 015959 від 04.04.2013р.

Від позивача: Скуратов Д.В. - дов. № 395 від 30.12.2014р.

Від відповідача 1: Медвідь С.Д. - дов. № 01/02-17/00647 від 04.03.2015р.

Від відповідача 2: Козиряцька І.М. - дов. б/н від 16.02.2015р.; Маркіна Н.В. - дов. № 117 від 20.08.2012р.

Від відповідача 3: Медвідь С.Д. - дов. № 01/02-16/01001 выд 06.04.2015р.

Від третьої особи: Лисенко П.П. - дов. № 01/юр від 07.04.2015р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Заступника прокурора Запорізької області м. Запоріжжя в інтересах Фонду державного майна України м. Київ до Виконавчого комітету Запорізької міської ради м. Запоріжжя, Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України м. Запоріжжя, Запорізької міської ради м. Запоріжжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державний навчально-виробничий заклад авіаційного профілю „Запорізький центр льотної підготовки ім. Маршала авіації О.І.Покришкіна" с. Широке Запорізького району Запорізької області, про визнання недійсним з моменту прийняття та скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000 року „Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України"; про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 25.01.2001 року за № 173, виданого Запорізькою міською радою; про визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м. та вартістю 27 767 948 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі; про витребування з чужого незаконного володіння Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м., вартістю 27 767 948 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі у власність держави в особі Фонду державного майна України, суд -

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора в інтересах позивача просить суд: визнати недійсним з моменту прийняття та скасувати рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000 року „Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України"; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомого майна Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 25.01.2001 року за № 173, виданого Запорізькою міською радою; визнати право власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м. та вартістю 27 767 948 грн. по пр. Леніна, 185-Б у м. Запоріжжі; витребувати з чужого незаконного володіння Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м., вартістю 27 767 948 грн. по пр. Леніна, 185-Б у м. Запоріжжі у власність держави в особі Фонду державного майна України.

До розгляду справи по суті від прокурора надійшла заява про зміну предмету спору, в якій прокурор просить: визнати недійсним з моменту прийняття та скасувати рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000 року „Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України" ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомого майна Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України від 25.01.2001 року за № 173, виданого Запорізькою міською радою; визнати право власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України (вул. Кутузова, 18/9, м. Київ-133, 01601) на об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м. та вартістю 27 767 948 грн., яке знаходиться за адресою: по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі; витребувати з чужого незаконного володіння Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ. А-8, загальною площею 4359,86 кв. м., вартістю 27 767 948 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі у власність держави в особі Фонду державного майна України.

Заява прокурора була прийнята судом, оскільки заявлена відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Крім цього, прокурор звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до ст. 66, 67 ГПК України, в який просить накласти арешт на майно, що належить на праві приватної власності Запорізькій обласній організації Товариства сприяння обороні України (пр. Леніна, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; ), а саме об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ.А-8, загальною площею 4359,86 кв. м. та вартістю 27 767 948, 00 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі та заборонити Державній реєстраційній службі України (вул. Марини Раскової, 15, м. Київ, 02206; ), Реєстраційній службі Запорізького міського управління юстиції Запорізької області (вул. Дзержинського, 5, м. Запоріжжя; 69063 ) вчиняти будь-які дії щодо реєстрації (перереєстрації) речових прав на об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ.А-8, загальною площею 4359,86 кв. м та вартістю 27 767 948, 00 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі.

Заява прокурора була прийнята судом, оскільки заявлена відповідно до статей 22 та 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, на що була видана ухвала суду про забезпечення позову від 07.04.2015р.

Прокурор надавав суду письмові пояснення № 05/2-2751-15 від 02.04.2015р., де вказав наступне: предметом позову є об'єкт нерухомості (нежитлова будівля), літ.А-8, загальною площею 4359,86 кв.м. та вартістю 27 767 948, 00 грн. по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає виконавчі органи сільської, селищної, міської ради. Статтею 30 Закону визначено, що до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо обліку та реєстрації відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. При цьому, п. 4.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України визначено умови оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна. Зокрема, органами місцевого самоврядування оформлюється право власності за юридичними особами на підставі документів, визначених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомості. Так, встановлено, що до виконкому Запорізької міської ради листом від 19.09.2000р. № 204 звернувся Запорізький комітет Товариства сприяння обороні України з проханням оформити за цією організацією право власності на будівлю у м. Запоріжжі по пр. Леніна, 158-Б. До вказаного звернення долучено: технічний акт передачі учбового корпусу від 10.10.1990р.; акт приймання-передачі частини будівлі учбового корпусу від Запорізького авіаційного училища льотчиків до Запорізького обласного комітету ДТСААФ УРСР; акт передачі будівлі у м. Запоріжжі, пр. Леніна, 158-Б з балансу Запорізького авіаційного училища льотчиків до Запорізького обласного комітету ДТСААФ УРСР, наказ ЦК ДТСААФ СРСР та Запорізького обласного комітету ДТСААФ. За результатами розгляду наданих документів, виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішенням № 461/8 від 14.12.2000р. «Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України». На підставі зазначеного рішення виконавчого комітету 25.01.2001 Запорізькій обласній організації Товариства сприяння обороні України видано свідоцтво про право власності на зазначену будівлю. Дане рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради суперечить вимогам законодавства України та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно п. 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Статтею 48 Цивільного кодексу Української РСР (1966 року) визначено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки угоди не передбачені законом. Як зазначено у позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, спірна будівля з моменту вводу в експлуатацію (30.12.1977р.) передана у власність Запорізькому авіаційному училищу льотчиків ДТСААФ СРСР, що підтверджується висновком Запорізького міжміського БТІ від 17.05.1993р. Таким чином, власником будівлі за адресою: пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі виступало загальносоюзне ДТСААФ СРСР в особі Запорізького авіаційного училища льотчиків ДТСААФ СРСР. На підставі наказу центрального комітету ДТСААФ СРСР від 04.12.1990р. № 353 «Про передачу будівлі у м. Запоріжжя по пр. Леніна, 158-Б з балансу Запорізького авіаційного училища льотчиків на баланс Запорізькому обкому ДТСААФ» та акту від 27.12.1990р. зазначена будівля передана на баланс Запорізького обласного комітету ДТСААФ УРСР. У той же час, перереєстрація права власності на об'єкт нерухомості від Запорізького авіаційного училища льотчиків ДТСААФ СРСР до Запорізького обласного комітету ДТСААФ УРСР не проводилась. Зокрема, за даними ОП ЗМБТІ згідно з реєстраційним посвідченням на будівлю від 17.05.1993р. будинок по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі до січня 2001 року був зареєстрований за Запорізьким авіаційним центром Загальносоюзного ДТСААФ на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.06.1967р. № 253 та акту прийому в експлуатацію закінченого будівництвом будинку. З часу створення Запорізького авіаційного училища льотчиків ДТСААФ СРСР вказана установа жодного разу не перебувала в управлінні ДТСААФ УРСР. Постановою Верховної Ради Української РСР від 29.11.1990р. № 506 «Про захист суверенних прав власності Української РСР» введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності і власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна. Указом Президії ВРУ № 1552-XII від 30.08.1991р. «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави» визначено, що підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України, з прийняттям цього Указу переходять у державну власність, а укладені після 29.11.1990р. майнові договори, якими змінено форму власності, визначаються недійсними. Статтею 1 Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» передбачено, що майно та фінансові ресурси підприємств, установ, організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування, розташованих на території України, є державною власністю України. Відповідно до ст. ст. 2, 3 зазначеного Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України, в основному до 1 жовтня 1991 року, забезпечити перехід зазначених підприємств, установ та організацій у відання органів державного управління, а повністю закінчити цю роботу до 1 грудня 1991 року. Майно цих підприємств зобов'язано передати Фонду державного майна. Визнано недійсними майнові договори, якими змінено форму власності, укладені під час дії мораторію, встановленого постановою Верховної Ради Української РСР 29 листопада 1990 року. Верховна Рада України постановою від 10.04.1992р. «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України» з метою збереження в інтересах громадян України майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР тимчасово, до визначення правонаступників, передала Фонду державного майна України майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих загальносоюзних громадських організацій. Рішення громадських організацій і посадових осіб, а також договори чи інші угоди щодо зміни власника і форм власності після прийняття Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991р. «Про оголошення незалежності України», прийняті чи здійснені без узгодження з відповідними органами управління, вважаються недійсними. Аналогічні вимоги закріпленні у ст. ст. 1, 3 Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України». Постановою Верховної Ради України від 04.02.1994р. «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» доручено Кабінету Міністрів України до 01.03.1994р. визначити органи управління майном загальносоюзних громадських організацій, які тимчасово виконують ці функції до законодавчого визначення правонаступників цього майна. До законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованих на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю. До законодавчого визначення правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР Фонд державного майна України здійснює право розпорядження цим майном в процесі приватизації та повноваження орендодавця майнових комплексів підприємств та організацій (їх структурних підрозділів). Враховуючи викладене, саме Фонд державного майна України на час виникнення спірних правовідносин був уповноважений державою здійснювати функції щодо управління майном громадських організацій колишнього Союзу РСР, що розташоване на території України, а спірне майно є державною власністю. У той же час, в порушення вищевказаних вимог право власності на вказану будівлю на даний час зареєстровано за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України на підставі свідоцтва про право власності від 25.01.2001р., виданого Запорізькою міською радою на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради. Документи, підтверджуючі погодження з Фоном державного майна України питання про оформлення права власності за Запорізьким обласним комітетом Товариства сприяння обороні України, не надавались. Відповідно до статуту, зареєстрованого Міністерством юстиції України 10.10.1991р., Товариство сприяння обороні України є правонаступником ДТСААФ УРСР. Тобто йому переходить усе майно, права та обов'язки ДТСААФ УРСР як власника. Зі змісту наведених положень вбачається, що правонаступництво стосується саме майна ДТСААФ УРСР, а не ДТСААФ СРСР, розташованого на території України. Таким чином, виконавчий комітет Запорізької міської ради при прийнятті рішення № 461/8 від 14.12.2000, не маючи документів, що підтверджують належність будівлі по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі Запорізькій обласній організації Товариства сприяння обороні України, позбавив Запорізький учбовий авіаційний центр ДТСААФ СРСР права власності на зареєстроване у встановленому законодавством порядку за ним вказане нерухоме майно. Внаслідок чого, держава в особі Фонду державного майна України, втратила права власності на нежитлову будівлю по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі площею 4359,86 кв.м. загальною вартістю 27 767 948, 00 грн. Окрім того, свідоцтво про право власності є правовим актом індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування на підставі оскаржуваного рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000р. Саме на підставі Свідоцтва у Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України виниклі та на даний час існують конкретні права щодо володіння, користування та розпорядження спірним нерухомим майном. Вимога про визнання Свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна є похідною та пов'язаною з позовною вимогою про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради, на підставі якого воно видане, а тому може бути вирішена одночасно. Оскільки при прийнятті рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000р. були порушені вимоги вищевикладених законодавчих норм, це рішення має бути визнано судом недійсним з моменту його прийняття, а свідоцтво про право власності скасоване. Лише у такий спосіб права Держави як власника спірної будівлі будуть поновлені належним чином. Частиною 1 ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На даний час право власності держави України на спірний об'єкт не визнається Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України. За таких обставин наявні підстави для визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України на об'єкт нерухомості (нежитлову будівлю), літ.А-8 (в цілому) по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі. Крім того, ч. 1 ст. 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У зв'язку з тим, що відповідач необґрунтовано володіє нерухомим майном, необхідно витребувати його у власність держави в особі Фонду державного майна України, оскільки ця вимога є похідною. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 23.12.2013р. по справі № 9/5009/5383/11. Враховуючи викладене, позовні вимоги, як зазначає прокурор, заявлено обґрунтовано та підтверджуються матеріалами справи.

Також прокурор надав суду письмові пояснення № 05/2-275-15 від 22.04.2015р. (а. с. 86, т. 3), де вказав наступне: 13.04.2005р. прокуратурою Орджонікідзевського району м. Запоріжжя внесено протест на рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000р. «Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України». Тобто, органам прокуратури про оскаржуване рішення стало відомо 13.04.2005р. За результатами розгляду зазначеного протесту виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення № 141/30 від 28.04.2005р. про скасування вищевказаного рішення виконкому та свідоцтва про право власності № 173 від 25.01.2001р. Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач по справі звернувся до суду. Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.07.2005р. у справі № 17/226 задоволено позов Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 141/30 від 28.04.2005р. Отже, спірне рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 461/8 від 14.12.2000р. «Про оформлення права власності на будівлю по пр. Леніна, 158-Б за Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України» на даний час є чинним та у судовому порядку не оскаржене. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Окрім того, ст. 268 ЦК України передбачені випадки, на які позовна давність не поширюється. Зокрема, до 15.01.2012р. позовна давність не поширювалась на вимоги про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи. Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011р. № 4176-VІ (який набрав чинності 15.01.2012р.) пункт 4 частини 1 статті 268 ЦК України виключено, чим поширено загальні правила про позовну давність на зазначену категорію вимог. Згідно з пунктом 5 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону з відповідним позовом особа має право звернутися протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом. З наведеного слідує, що право на звернення до суду з вимогою про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи, без клопотання про поновлення процесуального строку на звернення до суду, існувало до 15.01.2015р. Отже, строк позовної давності на звернення до суду органами прокуратури не пропущено. Такий висновок узгоджується з позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 09.12.2014р. по справі № 904/2601/14. Окрім того, доводи Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України, що будівництво об'єкту нерухомості по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі здійснювалось за їх кошти, спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до протоколу №15 засідання виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих від 01.06.1967 Запорізькому учбовому авіаційному центру відведено земельну ділянку для будівництва навчального корпусу. Постановою Бюро Президіуму Центрального комітету Всесоюзного ордена Леніна і ордена Червоного прапора добровільного товариства сприяння армії, авіації і флоту (далі ДТСААФ СРСР) від 16.03.1990р. (протокол № 8) визначено, що будівництво зазначеної будівлі здійснювалось за кошти оборонного товариства у 1978 році. Також передбачалось, що після звільнення приміщення від сторонніх орендарів передати його на баланс Запорізького ОК ДОСААФ. Таким чином, власником будівлі за адресою: пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі виступало загальносоюзне ДТСААФ СРСР в особі Запорізького авіаційного училища льотчиків ДТСААФ СРСР, що підтверджується матеріалами справи. Доказів того, що будівництво спірного об'єкту нерухомості здійснювалось за кошти відповідача не надано. Також повідомляю, що Запорізька обласна організація Товариства сприяння обороні України не належала до ДТСААФ СРСР. Відповідно до статуту колишнього ДТСААФ СРСР товариство було побудовано за виробничо-територіальним принципом. Республіканські організації ДТСААФ та їх комітети проводили відповідно до статуту ДТСААФ СРСР в межах союзної республіки оборонно-масову роботу, організовували виконання рішень загальносоюзних з'їздів ДТСААФ і постанов ЦК ДТСААФ СРСР. Республіканські організації ДТСААФ були організаціями союзного підпорядкування, які розташовувалися на території відповідної союзної республіки, діяли за єдиним загальним статутом, затвердженим загальносоюзним з'їздом ДТСААФ, та складали організаційну структуру цієї загальносоюзної громадської організації колишнього Союзу РСР. Статут ДТСААФ СРСР передбачав, що Центральний комітет ДТСААФ союзної республіки, як і всі інші комітети товариства та створені ним підприємства, установи, організації, мали відокремлене майно, знаходились на самостійному балансі і були юридичними особами, мали право розпоряджатися, реалізовувати та орендувати майно, необхідне для виконання завдань товариства. Майно ДТСААФ СРСР та ДТСААФ УРСР не було їх спільним. Окрім того, зазначений факт підтверджується висновком науково-правової експертизи від 12.07.2012р. № 126/104-е, який виконаний радою науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України. Окрім того, під час розгляду зазначеної справи Запорізькою обласною організацією Товариства сприяння обороні України зазначалось про те, що вимога про визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкт нерухомості пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі вже була предметом судового розгляду, що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області від 22.06.2005р. по справі № 17/161. Вивченням матеріалів зазначеної справи встановлено, що в позовній заяві помилково вказано об'єкт нерухомості по пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі, що прямо вказано у постанові Запорізького апеляційного господарського суду від 25.10.2005р. по справі № 17/161. Тобто вимога про визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на об'єкт нерухомості пр. Леніна, 158-Б у м. Запоріжжі не була предметом судового розгляду. Враховуючи викладене, позовні вимоги заявлено обґрунтовано та підтверджуються матеріалами справи.

Позивач надавав суду наступні пояснення: згідно зі ст. 1 Закону України «Про фонд державного майна України» Фонд є центральним органом виконавчої влади із спеціальним із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері держаного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. Поряд з цим, відповідно до п. 1, 3 постанови Верховної Ради України від 04.02.1994р. № 3943-ХІІ «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього союзу РСР» встановлено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів прав власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР Фонд державного майна України здійснює право розпорядження цим майном у процесі приватизації та повноваження орендодавця майнових комплексів підприємств та організацій (їх структурних підрозділів). Відповідно до пункту 2 вказаної постанови Верховної Ради України Кабінету Міністрів України доручено до 1 березня 1994 року у встановленому порядку визначити органи управління зазначеним майном, що тимчасово виконуватимуть ці функції до законодавчого визначення правонаступників вищевказаного майна. Крім того, Фонд повідомляє про неможливість виконання інших вимог суду, у зв'язку із відсутністю в Фонді необхідної інформації. Враховуючи викладене, позивач просить суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Перший відповідач - Виконавчий комітет Запорізької міської ради просив застосувати строк позовної давності, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Заява першого відповідача була прийнята судом, оскільки заявлена відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Другий відповідач надавав суду відзив на позовну заяву, де вказав що з позовом не згоден з наступних підстав: 1. Стосовно правонаступництва Товариства сприяння обороні України. Відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 12.09.1951 року № 2581 «Про об'єднання українських товариств ДОТОСАРМУ, ДОТОСАВУ і ДОТОСФЛОТУ в універсальне Республіканське добровільне товариство сприяння армії, авіації і флоту» - з метою поліпшення військово-виховної роботи серед населення, усунення паралелізму в керівництві цією роботою і скорочення витрат на утримання органів товариств, Рада Міністрів Української РСР відповідно до постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 20.08.1951 року № 3060 постановила об'єднати українські товариства в єдине українське республіканське добровільне товариство сприяння армії, авіації і флоту /ДТСААФ УРСР/. Товариство сприяння обороні України (ТСО України) є всеукраїнським громадським добровільним оборонно-патріотичним спортивно-технічним об'єднанням громадян, яке згідно з пунктом 1.4 Статуту є правонаступником Українського республіканського добровільного товариства сприяння армії, авіації і флоту (ДТСААФ Української РСР), яке, в свою чергу, було правонаступником Українських громадських організацій - добровільних товариств сприяння армії, авіації і військовому морському флоту, об'єднаних на підставі Постанови Ради Міністрів Української РСР 12.09.1951р. № 2581 в єдине ДТСААФ УРСР. Постановою VII позачергового з'їзду ДСТААФ від 26.09.1991р. „Про перетворення ДТСААФ УРСР у Товариство сприяння обороні України", ТСО України проголошено правонаступником ДТСААФ УРСР (пункт 2). Організаційну основу Товариства, згідно з пунктом 4.1 Статуту складають первинні організації, зокрема, Запорізька обласна організація ТСОУ. Відповідно до пункту 1.4 Статуту Запорізької обласної організації ТСОУ остання є правонаступником Запорізької обласної організації АТСААФ УРСР. Тобто, ТСО України створено на підставі статті 39 Цивільного кодексу Української РСР внаслідок реорганізації шляхом злиття в одне з трьох українських республіканських громадських організацій, які були юридичними особами та мали своє майно. Відповідно до статей 21-24 Закону України "Про об'єднання громадян" об'єднання громадян може мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення його статутної діяльності. Об'єднання громадян набуває право власності на кошти та інше майно, передане йому засновниками, членами (учасниками) або державою, набуте від вступних та членських внесків, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, а також на майно, придбане за рахунок власних коштів чи на інших підставах, не заборонених законом. Право власності об'єднань, громадян реалізують їх вищі статутні органи управління (загальні збори, конференції, з'їзди тощо) в порядку, передбаченому законодавством України та статутними документами. Згідно з розділом 5 Статуту кошти обласної організації утворюються із доходів від господарської, комерційної та ін. діяльності, створених госпрозрахункових установ, організацій і підприємств, навчальних закладів, видавничої діяльності, лотереї, реклами, вступних, членських і клубних внесків, добровільних внесків організацій і громадян, інших джерел, які не суперечать чинному законодавству. Статутом не передбачено таке джерело забезпечення як бюджетні кошти. Згідно з розділом 6 Статуту обласна організація має у користуванні власність, засоби та майно ТСО, необхідне для здійснення статутної діяльності. Будинки і споруди, обладнання, інше майно є власністю ТСО України. Спірний об'єкт нерухомості по пр. Леніна, 158-Б в м. Запоріжжі був побудований у період по 1977рік, тобто, до дати набрання чинності Цивільного та Господарського кодексів України, у зв'язку з чим підстави виникнення права власності на зазначений об'єкт визначались нормами Цивільного кодексу УРСР (1963р.), Законами України „Про власність", „Про об'єднання громадян". ТСОУ є громадською організацією, юридичною особою, утворено на підставі Закону України "Про об'єднання громадян", що діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до статей 21-24 Закону України "Про об'єднання громадян", об'єднання громадян може мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення його статутної діяльності. Об'єднання громадян набуває право власності на кошти та інше майно, передане йому засновниками, членами (учасниками) або державою, набуте від вступних та членських внесків, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, а також на майно, придбане за рахунок власних коштів чи на інших підставах, не заборонених законом. Право власності об'єднань громадян реалізують їх вищі статутні органи управління (загальні збори, конференції, з'їзди тощо) в порядку, передбаченому законодавством України та статутними документами. Згідно ч. 1 ст. 21 вказаного Закону та ст. 28 Закону України "Про власність" громадські організації можуть мати у власності грошові кошти, цінні папери, жилі будинки тощо, необхідне для забезпечення діяльності, передбаченої їх статутами (положеннями). Аналогічним чином правове положення майна врегульовано і розділом 1 Положення про порядок володіння, користування і розпорядження майном, що є у власності ТСО України, затвердженого Пленумом ЦК ТСО України 21 грудня 1995 року. 30.12.1977 року державна приймальна комісія прийняла до експлуатації збудований учбовий корпус ДТ СААФ по пр. Ленін,158Б в м. Запоріжжі, про що складений відповідний Акт. З боку замовника будівництва вказаний обласний комітет ДТ СААФ. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 473 від 30.12.1977 року був затверджений акт державної прийомки в експлуатацію учбового корпусу ДТ СААФ по пр. Лешна,158-Б в м. Запоріжжі. Державним актом, виданим 28.06.1995р. Запорізькою міською Радою народних депутатів, посвідчено право Запорізького обласного комітету ТСОУ на постійне користування земельною ділянкою площею 0,09 га для функціонування будівлі обласного комітету. Підстави, наведені позивачем в особі Фонду державного майна України зокрема, про те, що об'єкт нерухомого майна відноситься до майна колишнього СРСР, на яке поширюється дія Постанови Верховної Ради України № 2268-ХП від 10.04.1992р. "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України" не с обґрунтованими та в порушення вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведені належними та допустимими доказами. Документи свідчать про те, що ТСОУ не є громадською організацією колишнього Союзу РСР, розташованого на території України і на неї не поширюється дія зазначеного законодавства, яке регулює правовідносини щодо майна цієї організації. Як свідчить лист Спеціальної контрольної комісії з питань приватизації Верховної Ради України від 22.03.2005р. № 06-24/15-217 ТСОУ створено на підставі статті 39 Цивільного кодексу УРСР внаслідок реорганізації шляхом злиття в одне з трьох Українських республіканських громадських організацій (товариства сприяння армії, авіації та військово-морському флоту), що були вже до цього юридичними особами і мали своє майно у вигляді цілісних майнових комплексів і окремих майнових інвентарних об'єктів та фінансові ресурси. Майно ТСОУ ніколи не перебувало у власності загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР. Це майно створено за рахунок джерел, обумовлених їх статутами і завжди знаходилось на їх самостійному балансі, на матеріальній базі яких було утворено ТСОУ, і на підставі статей 20, 28 Закону України „Про власність" та п.п. 7.2, 7.3, 7.4 та 7.5 Статуту ТСОУ є майном цієї української громадської організації. Зазначена правова позиція викладена також в ухвалі Верховного Суду України від 29.11.2006р. у справі № 6-18537ск06. 2. Згідно із Законом України від 09.12.2011р. № 4107-УІ "Про Фонд державного майна України" діяльність Фонду державного майна України спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. Основні завдання Фонду полягають у наступному: 1) реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності; 2) організація виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших актів законодавства та здійснення контролю за їх виконанням; 3) управління об'єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план приватизації або план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України; 4) захист майнових прав державних підприємств, установ та організацій, а також корпоративних прав держави на території України та за її межами; 5) здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління; 6) державне регулювання у сфері оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності; 7) сприяння процесу демонополізації економіки і створенню умов для конкуренції виробників; 8) співробітництво з міжнародними організаціями у реалізації державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна у межах покладених на нього повноважень, управління корпоративними правами держави, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності. У сфері управління корпоративними правами держави: здійснює управління корпоративними правами держави, що перебувають у сфері його управління; здійснює реструктуризацію господарських товариств, у статутних капіталах яких корпоративні права держави перевищують 50 відсотків і які належать до сфери його управління; погоджує мирові угоди, плани санації і переліки ліквідаційних мас та зміни і доповнення до них у справах про банкрутство господарських організацій з корпоративними правами держави понад 50 відсотків їх статутного капіталу, які перебувають у процесі приватизації; бере участь у провадженні справ про банкрутство господарських товариств з корпоративними правами держави. Забезпечує відповідно до Закону України "Про управління об'єктами державної власності" формування і ведення Єдиного реєстру об'єктів державної власності, є його розпорядником. До матеріалів справи не долучено доказів про те, що в зазначеному реєстрі значиться об'єкт нерухомості по вул. Леніна, 158-Б в м. Запоріжжі. 3. Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно пункту 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", акта органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Зміст позовної заяви не визначає, яким чином оскаржуване рішення міської ради порушує права та охоронювані інтереси позивача. Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі статтею 203 цього Кодексу, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, для вирішення спору по суті необхідно встановити те, що: виконавчий комітет Запорізької міської ради, приймаючи оскаржуване розпорядження, перевищив свої повноваження; воно суперечить актам чинного законодавства; порушує права позивача у справі. Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими; обов'язком позивача, відповідно до ст. 33 ГПК України, є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена іншою заінтересованою особою лише в тому випадку, якщо вчиненням правочину порушені її права та законні інтереси. Суд повинен встановити об'єктивну наявність порушення чи оспорювання цивільного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством, а за наслідками повинно відбуватися реальне поновлення чи захист порушених прав позивача. Позивачем за даним позовом може бути власник або титульний володілець, право власності (або інше титульне право) якого порушене виданням спірного акту. Позивач не мав будь - якого титульного права щодо майна станом на день прийняття спірного рішення, що не могло призвести до порушення будь-якого права чи законного інтересу держави. Не маючи права на спірне майно, позивач не може ставити питання про його захист. На підставі вищевикладеного, другий відповідач просить суд в позові відмовити в повному обсязі.

На виконання ухвали суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило наступне: що з метою реформування системи органів реєстрації прав власності на нерухоме майно та на виконання указу Президента України від 09.12.2010р. № 1085/2010 "Про оптимізацію систем центральних органів виконавчої влади" в Україні створено Державну реєстраційну службу (Укрдержреєстр) до повноважень, якої віднесено реалізацію державної політики в сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно. Кабінетом міністрів України прийнята низка нормативно-правових актів щодо побудови системи органів реєстрації речових прав на нерухоме майно зокрема Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 22 червня 2011р. № 703, Порядок надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 червня 2011р. № 703, Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 жовтня 2011р. № 1141. Також, Верховна Рада України 04.07.2012 року ухвалила Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно". Відповідно з 01.01.2013 року реєстрацію речових прав на нерухоме майно в тому числі реєстрацію речових прав власності на нерухоме майно здійснюють реєстратори Державної реєстраційної служби (Укрдержреєстру) та нотаріуси як спеціальні суб'єкти. З огляду на вищевказане БТІ не мас доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а так само до Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно позбавлено можливості надавати інформацію про реєстрацію права власності. Крім того, реєстраційні книги ТОВ "ЗМБТІ" було передано до реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції на підставі відповідного акту приймання-передачі. За вказаних обставин надати інформацію про зареєстровані права власності на вказане нерухоме майно за даними паперових носіїв не виявляється можливим.

У судовому засіданні 27.04.2015 року від другого відповідача - Запорізької обласної організації Товариства сприяння обороні України надійшло клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Відповідно до ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд може ухвалою продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Клопотання другого відповідача приймається судом та підлягає задоволенню, оскільки заявлено у відповідності до вимог ст. 22 та 69 ГПК України, суд вважає за необхідне продовжити строк розгляду справи на 15 днів.

У зв'язку ненаданням сторонами усіх витребуваних судом документів, та враховуючи клопотання другого відповідача, розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст. ст. 22, 66, 67, 69, 77, 86 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Продовжити строк розгляду спору на 15 днів.

Розгляд справи відкласти до 26.05.2015 р. об 14 год. 10 хв.

Зобов'язати прокурора заздалегідь, але не пізніше 20.05.2015р. виконати дії та надати документи, витребувані ухвалами суду від 20.03.2015р. та від 07.04.2015р.; а також: письмово вказати дату, коли позивачу (ФДМУ) стало відомо про прийняття виконавчим комітетом Запорізької міської ради спірного рішення та про видачу свідоцтва про право власності Запорізькій обласній організації Товариства сприяння обороні України; письмово вказати хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; надати документи на підтвердження того, хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів - надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання - для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобов'язати позивача заздалегідь, але не пізніше 20.05.2015р. виконати дії та надати документи, витребувані ухвалами суду від 20.03.2015р. та від 07.04.2015р.; а також: письмово вказати дату, коли позивачу (ФДМУ) стало відомо про прийняття виконавчим комітетом Запорізької міської ради спірного рішення та про видачу свідоцтва про право власності Запорізькій обласній організації Товариства сприяння обороні України; письмово вказати хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; надати документи на підтвердження того, хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів - надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання - для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобов'язати відповідача 1 (Виконавчий комітет) заздалегідь, але не пізніше 20.05.2015р. виконати дії та надати документи, витребувані ухвалами суду від 20.03.2015р. та від 07.04.2015р.; а також: письмово вказати хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; надати документи на підтвердження того, хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів - надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання - для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобов'язати відповідача 2 (Товариство сприяння обороні) заздалегідь, але не пізніше 20.05.2015р. виконати дії та надати документи, витребувані ухвалами суду від 20.03.2015р. та від 07.04.2015р.; а також: надати суду вільний оціночний акт по домоволодінню№ 158 Б по пр. Леніна в м. Запоріжжі від 16.02.1978р.; письмово вказати хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; надати документи на підтвердження того, хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів - надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання - для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобов'язати відповідача 3 (Запорізьку міську раду) заздалегідь, але не пізніше 20.05.2015р. виконати дії та надати документи, витребувані ухвалами суду від 20.03.2015р. та від 07.04.2015р.; письмово вказати хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; надати документи на підтвердження того, хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; належним чином засвідчені читаємі копії витребуваних документів - надати суду для справи, оригінали надати в судове засідання - для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Зобов'язати третю особу заздалегідь, але не пізніше 20.05.2015р. виконати дії та надати документи, витребувані ухвалами суду від 20.03.2015р. та від 07.04.2015р., а також надати суду: письмово вказати хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; надати документи на підтвердження того, хто здійснював фінансування будівництва спірного нежитлового приміщення; статут з усіма змінами та доповненнями (оригінал - для огляду у судове засідання, читаєму копію - до матеріалів справи); письмово вказати суду, чи являється ваш заклад правонаступником Запорізького навчального авіаційного центру, чи ні, якщо являється - вказати в якій частині та надати всі документи на підтвердження; надати суду письмові пояснення на позов в електронному варіанті (на диску, дискеті, флешці) за наявності можливості; довідку про ваші повні банківські реквізити; належним чином засвідчені копії витребуваних документів - надати у справу, оригінали надати в судове засідання - суду для огляду. Забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника.

Суд вважає за необхідне попередити сторін, що за невиконання вимог суду, у тому числі у випадку неявки представника, у відповідності з ст. 83 ГПК України, суд має право стягнути в доход Державного бюджету України із сторони, яка ухиляється від вчинення дій, покладених судом штраф у розмірі до 1 700 грн.

Суддя Л.С. Місюра