ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.04.2015 Справа № 920/533/15

Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/533/15

за позовом - Громадської організації «Об'єднання автовласників «Газовик», м. Суми,

до відповідачів - 1) Сумської міської ради, м. Суми,

2) Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, м. Суми,

про визнання незаконним та скасування рішення,

за участю представників:

позивача - Волченка Ю.І.,

відповідачів - 1) Кузченко Т.М.,

2) Кузченко Т.М.,

Суть спору: позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 року № 2180-МР «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Суми» в частині передачі земель правої сторони автомобільних гаражів до зони рекреації за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, 96, а також стягнути з відповідача-1 на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

Представник відповідача-1 відповідно до письмових заперечень № 173-15/05-01Г від 22.04.2015 року на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних, в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказів наявності підстав порушення безпосередньо його прав Сумською міською радою.

Представник відповідача-2 в письмових запереченнях № 174-15/05-01Г від 23.04.2015 року на позовну заяву зазначає, що відповідач-2 не наділений законом повноваженнями ухвалювати рішення про передачу земельних ділянок у власність та про затвердження містобудівної документації, а відтак не є належним відповідачем у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідачів з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 року № 2180-МР «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Суми» в частині передачі земель правої сторони автомобільних гаражів до зони рекреації за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, 96.

В обргунтування підстав звернення до Господарського суду Сумської області з даним позовом позивач зазначає, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.12.1993 року № 723 «Про передачу в приватну власність земель», члени Автогаражного кооперативу «Газовик» в кількості 93-х чоловік отримали земельні ділянки для індивідуального гаражного будівництва за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, 96. В подальшому 11.09.2014 року було створено Громадську організацію «Об'єднання автовласників «Газовик» (позивача).

Відповідно до рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 року № 2180-МР «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Суми» затверджено містобудівну документацію «План зонування території міста Суми» та зобов'язано Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради та Управління інформаційно-аналітичної роботи Сумської міської ради забезпечити доступність матеріалів містобудівної документації «План зонування території міста Суми» шляхом їх розміщення на офіційному сайті Сумської міської ради, а також у загальнодоступному місці, крім частини, що становить державну таємницю та належить до інформації з обмеженим доступом відповідно до законодавства.

Позивач в обґрунтування своїх позовних зазначає, що відповідно до вищевказаного рішення права сторона земельної ділянки Автогаражного кооперативу «Газовик», на яких розташовані гаражі з 46 «а» по 91 в кількості 45 гаражів була передана в зону рекреації.

08.12.2014 року позивач звернувся до відповідача-1 з письмовим зверненням щодо надання громадянам - членам Громадської організації «Об'єднання автовласників «Газовик» дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та скасування рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.12.1993 року № 723 та від 28.11.2000 року № 169 щодо передачі в приватну власність земельних ділянок, які належали колишнім членам кооперативу та скасування рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 року № 2180-МР «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Суми», відповідно до якого землі правої сторони Автогаражного кооперативу «Газовик», на яких розташовані гаражі за номерами з 46 «а» по 91, були віднесені до земель спеціального призначення (зони рекреації).

Також у зазначеному зверненні позивачем було поставлено відповідачу-1 наступні питання щодо обґрунтування причин віднесення правої сторони гаражного кооперативу «Газовик» до земель спеціального призначення: чому при винесенні спірного рішення міської радою не враховано рішення № 723 від 16.12.1993 року про передачу в приватну власність земель громадянам - членам Автогаражного кооперативу «Газовик»; чи має право Волченко Ю.І. власник автогаражу № 91, відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 28.10.2000 року за № 160 щодо передачі в приватну власність Кошель Василю Володимировичу земельної ділянки площею 0,020 га, звертатися до Сумської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована на правій стороні гаражного кооперативу; чи мають право члени ГО «ОА «Газовик» звертатися до Сумської міської ради із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в Автогаражному кооперативі «Газовик» та скасування рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.12.1993 року № 723.

14.01.2015 року позивач звернувся до відповідача-1 з повторним зверненням щодо надання відповіді на вищезгадане звернення.

Рішенням Сумської міської ради від 28.01.2015 року № 3970-МР «Про відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам», відмовлено в надані дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам, згідно з додатком, у зв'язку з невідповідністю місця розташування земельних ділянок містобудівній документації.

Обґрунтовуючи поданий позов позивач зазначає, що одному з членів Громадської організації «Об'єднання автовласників «Газовик» Волченко Юрію Івановичу рішенням Сумської міської ради від 28.01.2015 року № 3970-МР було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 91 орієнтовною площею 0,0021 га, на якій розташований його особистий гараж.

Господарський суд, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 року № 2180-МР «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території міста Суми» в частині передачі земель правої сторони автомобільних гаражів до зони рекреації за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, 96.

В позові позивачем не визначено, в інтересах яких саме учасників (членів) Громадської організації «Об'єднання автовласників «Газовик» заявлено позов. Позов містить посилання на захист інтересів одного члену організації, а саме: Волченко Юрія Івановича, власника земельної ділянки № 91 площею 0,0021 га., на якій розташований його особистий гараж.

Громадська організація реалізує права щодо представництва інтересів своїх членів відповідно до Конституції України та законодавства про громадські об'єднання.

Відповідно до п. 2.6 рішення Конституційного Суду України від 28.11.2013 року № 12-рп/2013 у справі № 1-17/2013, Конституційний Суд України виходить з того, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Як вбачається із наданого позивачем до суду витягу зі Статуту Громадської організації «Об'єднання автовласників «Газовик» (а.с. 14-15), позивач не наділений правом на звернення до суду за захистом прав та інтересів своїх членів.

Оскільки в позові не визначено конкретних членів (учасників) організації, в інтересах яких подана позовна заява, то він поданий позивачем - Громадською організацією «Об'єднання автовласників «Газовик» в своїх інтересах.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного прана у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у т.ч. іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Тобто, згідно з приписами вказаної норми, до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Громадська організація «Об'єднання автовласників «Газовик» як позивач (юридична особа) звернулася до суду з позовом про визнання незаконним та скасування частини рішення Сумської міської ради від 06.03.2013 року № 2180-МР, однак не зазначила які саме її права, свободи чи інтереси порушено.

Позивачем не надано до господарського суду належних в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказів порушення безпосередньо його прав відповідачами, оскільки в даному випадку земельні ділянки для індивідуального гаражного будівництва за адресою: м. Суми, вул. Косівщинська, 96, відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.12.1993 року № 723 «Про передачу в приватну власність земель», надавалися особисто 93 громадянам - членам Автогаражного кооперативу «Газовик», а не Автогаражному кооперативу «Газовик» чи Громадській організації «Об'єднання автовласників «Газовик» - позивачу у справі.

А відтак, факт порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача відповідачами відсутній.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на все вищевикладене, позовні вимоги позивача у даній справі є безпідставними, необґрунтованими та неправомірними, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 05.05.2015 року.

Суддя П.І. Левченко