ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. Справа № 911/795/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «С-ІНЖИНІРИНГ», Одеська обл., м. Іллічівськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська енергетична будівельна компанія», Київська обл., м. Вишгород

про стягнення 923 735 грн. 63 коп.

Суддя - Мальована Л.Я.

Представники:

позивача - Новак Т.О. (дов. № б/н від 28.07.2014 року);

відповідача - Бретницька О.С. (дов. № 1554/К01-21.2 від 12.08.2014 року).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 14/01-13 в сумі 923 735 грн. 63 коп., з яких 562 212 грн. 55 коп. боргу, 279 086 грн. 43 коп. інфляційних втрат, 82 436 грн. 65 коп. трьох відсотків річних.

Позивачем через загальний відділ суду було подано клопотання про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 948 803 грн. 67 коп. заборгованості, з яких 477 396 грн. 32 коп. боргу, 386 803 грн. 67 коп. інфляційних втрат, 84 591 грн. 95 коп. трьох відсотків річних.

Право позивача збільшити розмір позовних вимог передбачене ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, тому заява підлягає задоволенню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтверджує, що заборгованість складає 477 396 грн. 32 коп., але вказує на те, що в розумінні пп. 3.3.3., 3.3.4. договору строк оплати не настав.

До загального відділу господарського суду Київської області 27.02.2015 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська енергетична будівельна компанія".

Розглянувши дане клопотання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Позивачем не було наведено суду жодних підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не наведено суду належних доказів, також з матеріалів справи судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Окрім того, позивачем не наведено доказів того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, клопотання позивача щодо забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд встановив:

14.01.2013 року, між ТОВ «С-інжиніринг» та ТОВ «Київська енергетична будівельна компанія» було укладено Договір поставки № 14/01-13 від 14.01.2013 року, відповідно до умов якого Позивач зобов'язався поставити у власність Відповідача електротехнічне обладнання, асортимент та технічні характеристики якого погоджуються Сторонами у Договорі, Специфікаціях до нього та Технічному завданні, що є невід'ємними частинами зазначеного Договору.

Відповідно до п. 3.3.2. Договору, оплата 82,17% від вартості кожної партії Товару, сплачується Постачальнику протягом 80-ти календарних днів з дати поставки такої партії Товару, зазначеній у відповідній видатковій накладній у відповідності з Додатком №1 даного Договору.

Згідно з п. 3.3.3 встановлено, що, 5% від вартості кожної партії Товару, сплачується Постачальнику протягом 60 календарних днів з дати підписання Покупцем та третьою особою Актів приймання-передачі робіт, що містять роботи Покупця з монтажу Товару, що поставлений Покупцю за цим Договором, та розраховується від суми (вартості) ціни Товару, зазначеної у відповідній видатковій накладній у відповідності з Додатком № 1 даного Договору. Про дату приймання-передачі робіт з монтажу Товару Покупець зобов'язаний попередити Постачальника не пізніш як за 10 днів до дати завершення монтажних робіт щодо обладнання такої партії Товару.

Відповідно до п. 3.3.4. Договору, залишок у розмірі 5% від вартості кожної партії Товару, сплачується Постачальнику протягом 60 календарних днів з дати введення об'єкта в експлуатацію. Про дату введення в експлуатацію партії Товару Покупець зобов'язаний попередити Постачальника не пізніш як за 10 днів до дати завершення пусконалагоджувальних робіт щодо обладнання такої партії Товару.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неспроможність умов п.п. 3.3.3.-3.3.4. Договору та наступному виникненню зобов'язання у Відповідача по сплаті 10% від вартості поставленого Обладнання з дати підписання відповідних видаткових накладних, у зв'язку з тим, що виконання зобов'язання з оплати поставленого обладнання пов'язано з діями третіх осіб, які не є сторонами договору, при цьому посилаючись на ст. 511 та ч. 2 ст. 528 ЦК України.

Відповідно до ст. 511 Цивільного кодексу України зобов'язання не може створювати обов'язку для третіх осіб.

Згідно ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України у випадку покладення виконання обов'язку боржником на іншу особу, відповідальним за виконання зобов'язання залишається боржник, а не така особа.

Здійснивши комплексний аналіз даних норм суд приходить до обґрунтованого висновку, про неможливість застосування вказаних норм до правовідносин, що мають місце між позивачем та відповідачем оскільки пп. 3.3.3.-3.3.4. Договору не створюють обов'язків для третіх осіб, а встановлюють фактичну обставину з якої у відповідача виникає зобов'язання з оплати залишку вартості партії товару.

Таким чином суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача та вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір, згідно з яким позивач передає, а відповідач отримує та оплачує переданий товар.

Відповідно ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 631 Цивільного кодексу України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Суд також звертає увагу, що позивачем та відповідачем в укладеному договорі передбачений певний порядок оплати за поставлений товар, відповідно до якого строк оплати ще не настав.

Додатковою угодою № 1 від 28.05.2013 року, підписаною та скріпленою печатками представників сторін, спірні пункти 3.3.3. та 3.3.4. залишені в тій же редакції, що була викладена в договорі № 14/01-13 від 14.01.2013 року.

Отже, договір поставки № 14/01-13 від 14.01.2013 року з додатковими угодами до нього є діючим, в установленому законом порядку не розірваним або визнаним таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що спірні пункти до говору не суперечать вимогам чинного законодавства, не породжують обов'язків та не порушують права третіх осіб, а фактичні обставини з якими в договір пов'язує виникнення у відповідача обов'язку з оплати ще не настали.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат то вони нараховані позивачем безпідставно, оскільки строк сплати основного боргу не настав, тому в цій частині позову теж слід відмовити.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя Л.Я. Мальована