РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015Справа №910/12473/14

За позовомПублічного акціонерного товариства «РЕАЛ БАНК»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Букімпекс»
простягнення 1754404,20 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаМельник М.В. - представник
від відповідачаСисов В.С, Король О.В. - представники

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2014 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «РЕАЛ БАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСМО» та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1754404,20 грн, а також, розстрочено виконання рішення суду шляхом сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСМО» на користь ПАТ «РЕАЛ БАНК» суми в загальному розмірі 1754404,20 грн щомісячними платежами у розмірі 73100,18 грн кожен, протягом 12.09.2014 - 12.09.2016.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2014 у справі №910/12473/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.01.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2014 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2014 в частині розстрочення виконання рішення у справі №910/12473/14 скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» справу №910/12473/14 передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського міста Києва від 09.02.2015 справу №910/12473/14 прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи на 18.03.2015.

В судовому засіданні 18.03.2015 оголошувалась перерва до 26.03.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015 за клопотанням відповідача продовжено строк вирішення спору у справі №910/12473/14, а в судовому засіданні 26.03.2015 оголошувалась перерва до 08.04.2015.

Представники відповідача в судове засідання, призначене на 08.04.2015, з'явилися, просили суд розстрочити виконання рішення на два роки.

Позивач проти розстрочки виконання рішення заперечує.

Згідно наявної в матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 07.11.2014 найменування відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСМО» було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Букімпекс», що враховано судом при розгляді справи.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2014, яке у відповідній частині залишено без змін, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 1591754,21 грн заборгованості за кредитом, 133676,28 грн заборгованості за процентами, 6628,68 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 3511,79 грн пені за несвоєчасну сплату процентів, а всього - 1754404,20 грн.

Відповідач просить суд розстрочити виконання вказаного рішення на два роки.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

У відповідності до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Як зазначено в п.п. 7.1.2., 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення, суд має враховувати матеріальні інтереси обох сторін.

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2014 у справі №910/12473/14 в частині розстрочки виконання рішення, Вищий господарський суд України вказав, що суд не з'ясував, чи довів відповідач належними та допустимим доказами наявність виняткових обставин, які ускладнюють виконання даного рішення та роблять його неможливим.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення суду відповідач зазначає, що підприємство перебуває у скрутному фінансовому становищі та на рахунку підприємства відсутні достатні кошти для погашення заборгованості. Також відповідач зазначає, що стягнення одразу всієї суми заборгованості призведе до банкрутства підприємства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження своїх доводів відповідачем подано суду аудиторський висновок (звіт незалежного аудитора) щодо фінансової звітності ТОВ «Букімпекс» станом на 31.03.2015, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Аванс аудит». Відповідно до вказаного висновку одноразове пред'явлення до стягнення з ТОВ сум, що перевищують 77 тис. грн. на місяць, може призвести з вірогідністю 98,9 % до стійкої фінансової неплатоспроможності ТОВ «Букімпекс» (банкрутства).

Суд враховує вищевказані обставини, однак, тяжке фінансове становище підприємства не є винятковою обставиною, яка в розумінні ст.ст. 83, 121 Господарського процесуального кодексу України може бути підставою для розстрочки виконання рішення суду, а також слугувати підставою для звільнення боржника від виконання взятих на себе зобов'язань.

При цьому суд відзначає, що сума основної заборгованості (1591754,21 грн заборгованості за кредитом та 133676,28 грн заборгованості за процентами) виникла у відповідача у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору про надання овердрафту № 2385/09-2-08 від 24.12.2013.

За вказаним договором відповідач отримав кредит у сумі 1755689,63 грн на умовах сплати процентів за користування кредитом в розмірі 24% річних.

У відповідності до п. 1.4 Договору овердрафту термін користування овердрафтом закінчується 23.12.2014.

Отже, станом на час розгляду справи строк виконання зобов'язання відповідача з повернення всієї суми кредиту настав, про що свідчить умови укладеного сторонами договору.

Крім того, постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014 № 109 ПАТ «Реал Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 № 10 призначено уповноважену особу Фонду за тимчасову адміністрацію в ПАТ «Реал Банк».

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Частиною 5 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ліквідація банку повинна бути завершена не пізніше одного року з дня прийняття рішення про ліквідацію банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до одного року, а системно важливих банків на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

Постановою Правління Національного банку України № 295 від 21.05.2014 відкликана банківська ліцензія, розпочата процедура ліквідації позивача та Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 34 від 21.05.2014 призначено уповноважену особу на ліквідацію позивача з 21.05.2014 по 20.05.2015.

Позивач просить розстрочити виконання рішення суду на 2 роки, тобто до 2017 року.

Враховуючи наведене, розстрочення виконання рішення суду у даній справі у спосіб, вказаний відповідачем, свідчитиме про порушення балансу майнових інтересів сторін у справі.

Отже, з огляду на те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено існування обставин, які є підставою для розстрочки виконання рішення суду, а також те, що надання розстрочки суперечитиме майновим інтересам позивача (у зв'язку із закінченням ліквідаційної процедури у травні 2015 року), заява відповідача про розстрочення виконання рішення суду у справі №910/12473/14 задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви відповідача про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2014 у справі №910/12473/14 на 2 роки відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 15.04.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова