ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 р. Справа№ 914/922/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м.Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с.Зашків Жовківського району Львівської області

про: стягнення 26 862,28 грн., Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: Свідрик Г.Р. - представник (довіреність від 19.12.14р.);

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 23.04.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Публічним акціонерним товариством "Львівобленерго" (м.Львів) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (с.Зашків, Жовківський район, Львівська область) про стягнення 26 862,28 грн.

Ухвалою суду від 23.03.15 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 09.04.15р. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі, визнано обов'язковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

В судове засідання 09.04.2015 року позивач участь повноважного представника забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач участь повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами до суду не звертався.

Розгляд справи відкладено на 23.04.2015 року.

В судове засідання 23.04.2015 року позивач участь повноважного представника забезпечив, позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов.

Відповідач участь повноважного представника в судове засідання не забезпечив повторно, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами до суду не звертався.

Відповідно до ст. 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

23.10.2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Львівобленерго", перейменованим у Публічне акціонерне товариства "Львівобленерго" згідно рішення загальних зборів від 14.05.2011року, (постачальником згідно договору) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (споживачем згідно договору) було укладено договір про постачання електричної енергії № 07288, відповідно до п.1.1 якого, постачальник продає електричну енергію споживачу для потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: зазначена в додатку № 6 "Однолінійна схема".

27.09.2010 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 07288 від 23.10.2006 року про внесення змін до додатку № 2 до договору "порядок розрахунків".

Як стверджує позивач, заборгованість відповідача за спожиту електроенергію станом на 01.03.2015 року складає 20304,01 грн., що підтверджується відповідними рахунками за активну електроенергію.

На дану суму позивачем нараховано 729,96 грн. пені, 563 грн. інфляційних втрат та 46,50 грн. 3% річних.

Крім цього, позивачем нараховано 5218,81 грн. за понаддоговірне споживання електричної енергії.

Загальна сума позову складає 26862,28 грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносини зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією, нормативними документами Кабінету Міністрів України, Міністерства палива та енергетики, а також нормативно-правові акти Національної комісії регулювання електроенергетики України.

Так, стаття 26 Закону України "Обов'язки та відповідальність споживачів енергії" вказує, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання електричної енергії.

Правила користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року (із змінами та доповненнями), розділ 5 "Укладення договорів", пункт 5.1. вказують, що договір на постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Згідно з підпунктом 1 пункту 10.2 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний користуватись електричною енергією для власних потреб виключно на підставі договору.

За змістом частини 2 статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору електропостачання не допускається.

Судом встановлено, що 23.10.2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Львівобленерго" (енергопостачальною організацією) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (споживачем згідно договору) було укладено договір про постачання електричної енергії № 07288.

Розрахунковим періодом вважається період з 15 числа попереднього місяця до 14 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного (п. 2 додатку № 2 від 27.09.2010 року до договору № 07288).

Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата отримання рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом (п. 7 вказаного додатку).

Судом встановлено, що станом на 11.03.2015 року заборгованість відповідача за період з грудня 2014 по січень 2015 року перед позивачем за поставлену йому електричну енергію складає 20304,01 грн., що підтверджується копіями виставлених відповідачу рахунків. Докази оплати в матеріалах справи відсутні.

На дану суму позивачем нараховано 729,96 грн. пені на підставі п. 4.2.1 договору, відповідно до якого за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів оплати, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання недопустима. Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. А ч. 1 ст. 547 визначає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом згідно ч. 1 ст. 548 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правомірність та правильність нарахування вказаних сум інфляційних втрат в розмірі 563,00 грн. та 3% річних - 46,50 грн., тому вони підлягають стягненню.

Крім цього, позивач просить суд стягнути 5218,81 грн. боргу за понаддоговірне споживання електроенергії.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

У відповідності до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживачі (крім населення, професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів I-IV рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Порядок визначення граничних величин споживання електричної енергії, затверджений постановою Кабінету Міністрів № 441 від 24.03.1999 року, із змінами та доповненнями, внесеними постановою КМ України № 473 від 16.06.2005 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, пунктом 7 якого передбачено, що місцеві енергопостачальні організації до початку наступного року в обумовлені договорами на постачання електричної енергії терміни узгоджують із споживачами, крім населення, обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік за місяцями(кварталами). Узгоджені обсяги споживання електричної енергії оформляються додатком до договору як договірні величини. У разі потреби місцеві енергопостачальні організації можуть вимагати від споживача надання обґрунтування очікуваних обсягів електроспоживання.

Згідно додатку № 1 до договору "Обсяги споживання електричної енергії" на 2013 рік, який є його невід'ємною частиною - обсяг постачання електроенергії відповідачу на грудень 2014 року встановлено 3000кВт/год., на січень 2015 року - 6000 кВт/год.

Відповідно до додатку № 2 до додаткової угоди № 1 від 27.09.2010 року до договору "Порядок розрахунків", розрахунковим періодом вважається період з 15 числа попереднього місяця до 14 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. За розрахунковий період грудня 2014 відповідачем фактично спожито 6353 кВт/год. Фактичне споживання електричної енергії перевищує договірну величину споживання електричної енергії на 3353 кВт/год. За розрахунковий період січня 2015 відповідачем фактично спожито 6757 кВт/год. Фактичне споживання електричної енергії перевищує договірну величину споживання електричної енергії на 757 кВт/год. Листами від 23.12.2014 року та від 02.02.2015 року відповідача повідомлено про перевищення договірних величин споживання електричної енергії в розмірі 3353 кВт/год та 757 кВт/год відповідно.

Таким чином, відповідачем порушено вимоги щодо дотримання обсягів споживання електричної енергії.

За порушення умов договору та вимог діючого законодавства відповідачу було нарахоано двократну вартість різниці фактичного спожитої та договірної величини: грудень 2014 р. - 4218,74 грн., січень 2015 р. - 1000,07 грн.

Із врахуванням викладеного, суд вважає позов підставним, обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд - В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (80375, АДРЕСА_1 Жовківського району Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, ідентифікаційний код 00131587) 20304,01 грн. боргу за активну електроенергію, 729,96 грн. пені, 563,00 грн. інфляційних нарахувань, 46,50 - 3% річних, 5218,81 грн. боргу за понаддоговірне споживання електроенергії та 1827,00 грн. судового збору.

3.Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 28.04.2015 р.

Суддя Король М.Р.