РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015Справа №910/5998/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре»

про стягнення 7 717, 10 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Балтян С.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (далі-відповідач) про відшкодування шкоди у розмірі 7 717, 10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 2426/14-Т/ЗП1 від 10.10.2014 р., внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.03.2015 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 30.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

27.03.2015 р. через загальний відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист з інформацією на судовий запит.

27.03.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав клопотання, в якому просить суд провести розгляд даної справи без участі повноважного представника позивача та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

У судовому засіданні 30.03.2015 р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи тим, що у відповідача не було підстав для виплати позивачу страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки останнім не було надано документів, підтверджуючих розмір завданого збитку, оціненої шкоди, а саме, звіту про оцінку майна, який повинен складатися суб'єктом оціночної діяльності у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, з урахуванням зносу транспортного засобу.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У дане судове засідання представник позивача не з'явився, через загальний відділ діловодства суду повторно подав клопотання, в якому підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд провести розгляд даної справи без участі повноважного представника позивача та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Суд поставив на обговорення представнику відповідача питання про призначення судової експертизи у справі.

Представник відповідача заперечив проти призначення судової експертизи у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.04.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоформула Центр» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2426/14-Т/ЗП1, відповідно до якого, було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - «Toyota Camry», д.н. АР 1850 СІ.

Строк дії договору з 12.10.2014 р. по 11.10.2015 р.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 20.10.2014 р. у м. Запоріжжі по бульв. Шевченка, навпроти будинку № 25 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Camry», державний номер АР 1850 СІ, під керуванням Гужва В.О. та автомобіля «Ford-Scorpio», державний номер 00086 НА, під керуванням Жилінського О.М.

При цьому, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування» автомобіль «Toyota Camry», державний номер АР 1850 СІ.

У відповідності до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2014 р. Жилінського О.М. визнано винним у скоєнні правопорушення, що сталось 20.10.2014 р. у м. Запоріжжі по бульв. Шевченка, навпроти будинку № 25 за участю автомобіля «Toyota Camry», державний номер АР 1850 СІ та автомобіля «Ford-Scorpio», державний номер 00086 НА.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рахунку № СБА-К-06599 від 21.10.2014 р., наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Бриллиант Авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry», державний номер АР 1850 СІ, склала 7 717, 10 грн.

05.11.2014 р. позивачем було складено страховий акт № 2426/14-Т/Зп1-1, згідно якого виплата страхового відшкодування складає 7 717, 10 грн.

Відповідно до зазначених вище рахунку та страхового акту позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 7 717, 10 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 25060 від 06.11.2014 р. (в матеріалах справи).

12.12.2014 р. позивачем на адресу відповідача направлялася претензія вих. №7/К від 12.12.2014 р., в якій позивач просить сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 7 717, 10 грн. на розрахунковий рахунок позивача, яка отримана відповідачем 16.12.2014 р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Листом від 18.12.2014 р. № 1229 відповідач надав відповідь на претензію позивача, в якому просив останнього для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування надати наступні документи:

- висновок (Звіт) автотоварознавчого дослідження з визначенням розміру збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер АР І850 СІ;

- фотографії в електронному вигляді пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер АР 1850 СІ на диску;

- наказ про прийняття на роботу та довіреність на право підпису Заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за Договором добровільного страхування транспортного засобу особи, яка підписала заяву.

Позивач листом від 18.12.2014 р. № 6/К надав відповідь на лист відповідача, зазначивши, що відповідно до умов виплати страхового відшкодування, а саме п. 17.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 2426/14-Т/ЗП1 від 10.10.2014 року - виплата страхового відшкодування проводиться «На базі авторизованого СТО».

Листом від 26.12.2014 р. № 1264 відповідач повторно звернувся до позивача з проханням надати висновок автотоварознавчого дослідження з визначенням розміру збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Camry», д. р. н. АР 1850 СІ.

Так, листом від 14.01.2015 р. вих. № 14015-12809/к позивач вдруге повідомив відповідача, що відповідно до умов виплати страхового відшкодування, а саме п. 17.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 2426/14-Т/ЗП1 від 10.10.2014 року - виплата страхового відшкодування проводиться «На базі авторизованого СТО».

Експертна оцінка транспортного засобу «Toyota», д/н АР 1850 СІ не проводилась, а здійсненювався огляд пошкодженого транспортного засобу «Toyota», д/н АР 1850 СІ уповноваженим співробітником страхової компанії, в результаті чого був складений акт огляду.

Обґрунтовуючи свої вимоги, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» зазначає, що у зв?язку з тим, що останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», державний номер АР 1850 СІ, позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Тож, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу «Ford-Scorpio», державний номер 00086 НА застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» за полісом № АІ/1345839, а також з огляду на те, що водія автомобіля «Ford-Scorpio», державний номер 00086 НА визнано винним у скоєнні правопорушення, позивач просить стягнути з останнього шкоду в розмірі 7 717, 10 грн., завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах;

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Жилінського О.М. за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок експлуатації автомобіля «Ford-Scorpio», державний номер 00086 НА, була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» за полісом № АІ/1345839.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, у зв?язку з настанням страхового випадку - пошкодженням Жилінським О.М. автомобіля «Toyota Camry», державний номер АР 1850 СІ, у відповідача виник обов'язок відшкодувати останньому витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом, вартість страхового відшкодування власнику автомобіля «Toyota Camry», державний номер АР 1850 СІ у розмірі 7 717, 10 грн., було сплачено Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору страхування.

Спеціальним законом, який застосовується до спірних правовідносин є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", частинами 1, 2 статті 34 якого передбачено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування та протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до частини 36.2 статті 36 зазначеного Закону, якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Зокрема, приймаючи до уваги Лист Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року, яким роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Тому, визначення позивачем вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Toyota Camry», державний номер АР 1850 СІ, відповідно до рахунку № СБА-К-06599 від 21.10.2014 р., наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Бриллиант Авто», є правомірним.

Такої позиції дотримується і Вищий господарський суд України у постанові від 15.01.2013 р. у справі № 5011-72/9778-2012.

Отже, враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування власнику застрахованого автомобіля «Toyota Camry», державний номер АР 1850 СІ, у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку - до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре».

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 38, ідентифікаційний код - 33442139), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154, ідентифікаційний код - 33908322) 7 717 (сім тисяч сімсот сімнадцять) грн. 10 коп. - страхового відшкодування та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 27.04.2015 р.

Суддя Бондарчук В.В.