ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.15р. Справа № 904/1322/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (м. Київ)

до публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Марганець, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості

Суддя Татарчук В.О.

Секретар судового засідання Білан О.В.

Представники:

від позивача: Калетник М.Ю., дов. від 12.02.2015

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еквівес» звернулось з позовом до публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості у розмірі 61978,57грн, штрафних санкцій - 8491,50грн.

07.04.2015 позивач надав до суду клопотання про уточнення позовних вимог № 751 від 23.03.2015 в якому вказав на необхідність стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 17884,76грн, інших судових витрат - 1604,52грн.

20.04.2015 ТОВ «Еквівес» звернулось із заявою про уточнення вимог та просить стягнути з відповідача штрафні санкції в розмірі 17885,06грн в т.ч.: 6997,58грн - пені, 604,01грн - 3% річних, 10283,47грн - інфляційних втрат і 1604,52грн - судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки №284 від 30.07.2014 щодо своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідач заперечує проти позову посилаючись на те, що:

- позивач в порушення п. 4 специфікацій №№1, 2 не передав відповідачу рахунків на оплату товару;

- відповідальність у вигляді пені не передбачена договором;

- нарахування 3% річних та інфляційних втрат є незаконним, оскільки товар згідно видаткових накладних №Е-1928 від 15.10.2014 та №Е-2374 від 01.12.2014 оплачений;

- фактичний розмір 3% річних складає 482,89грн, інфляційних втрат - 5308,03грн.

Відповідач не забезпечив явку представника в судове засідання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 20.04.2015 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

встановив:

30.07.2014 між ТОВ «Еквівес» (постачальник) та ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (покупець) укладено договір поставки №284.

Згідно з п. 1 договору постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) покупцеві товар у відповідності до специфікації (додатків) до цього договору, а покупець прийняти поставлений товар та оплатити його вартість в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 482,89грн - 3% річних і 5308,03грн - інфляційних втрат з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як зазначено вище, між сторонами було укладено договір поставки №284 від 30.07.2014.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що постачальник здійснює поставку товару покупцеві на умовах та у спосіб, що зазначені у специфікації до договору.

Згідно з п. 1 специфікації №1 від 30.07.2014 постачальник зобов'язується поставити товар за цінами і на умовах: найменування товару - електродвигун АИР 355S10У2 (90 кВт, 600 об/хв, 380/660В) на суму 99000грн.

За умовами п. 1 специфікації №2 від 30.07.2014 до договору постачальник зобов'язується поставити товар за цінами і на умовах: найменування товару - електродвигун АИР90L4 (2,2кВт, 1500об/хв, 380/220В) на суму 1578,50грн та електродвигун АИР315S2 У2 (160кВт, 3000об/хв, 380/660 В) на суму 60400,07грн.

Позивачем виконані зобов'язання за вказаним договором та поставлено відповідачу товар на загальну суму 160978,57грн згідно видаткових накладних: №Е-1928 від 15.10.2014 на суму 99000грн та №Е-2374 від 01.12.2014 - 61978,57грн.

З метою отримання вказаного товару відповідачем були оформлені довіреності №813 від 10.10.2014 і №1002 від 10.12.2014,.

Відповідно до п. 4 специфікації №1 від 30.07.2014 до договору розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту передачі права власності на товар покупцю на підставі рахунку, накладної та податкової накладної, оформленої згідно ст.ст. 187, 201 Податкового кодексу.

Як зазначено у п. 4 специфікації №2 від 30.07.2014 до договору розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 15 календарних днів з моменту передачі права власності на товар покупцю на підставі рахунку, накладної та податкової накладної, оформленої згідно ст.ст. 187, 201 Податкового кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем оплачено товар: на суму 99000грн згідно платіжного доручення №2399 від 18.12.2014 та 61978,57грн - згідно платіжного доручення №4279 від 17.03.2015.

Частиною першою статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає правомірним нарахування позивачем 3% річних по специфікації:

- №1 від 30.07.2014 за період з 15.12.2014 по 17.12.2014 в сумі 24,41грн;

- №2 від 20.10.2014 за період з 17.12.2014 по 16.03.2015 - 458,48грн.

Також, є правомірним нарахування позивачем інфляційних втрат за період січня, лютого 2015 року в сумі 5308,03грн.

Суд не приймає посилання відповідача на порушення позивачем пунктів 4 специфікацій №1 від 30.07.2014 і №2 від 20.10.2014.

В ході вирішення спору відповідачем не виконані вимоги ч. 1 ст. 33 ГПК України та не спростовано твердження позивача про передачу всіх необхідних документів при поставці товару.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 482,89грн - 3% річних і 5308,03грн - інфляційних втрат.

В той же час суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 6997,58грн, 121,12грн - 3% річних, 4975,44грн - інфляційних втрат на підставі наступного.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що ст. 549 Цивільного кодексу України визначає загальні положення щодо встановлення штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань, а не їх розмір.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Договором поставки №284 від 30.07.2014 не передбачена відповідальність покупця у вигляді пені за несвоєчасну оплату товару.

Таким чином, нарахування пені в сумі 6997,58грн є неправомірним.

З огляду на те, що п. 4 специфікації №1 від 30.07.2014 встановлений строк розрахунку за товар протягом 60 календарних днів з моменту передачі права власності, поставка товару відбулася 15.10.2014, а оплата 18.12.2014 є безпідставним нарахування позивачем 3% річних в сумі 65,10грн за період з 08.12.2014 по 14.12.2014.

Також, суд враховує, що п. 4 специфікації №2 від 20.10.2014 встановлений строк оплати товару протягом 15 календарних днів з моменту передачі права власності на товар.

Товар був поставлений 01.12.2014, а оплата здійснена 17.03.2015, що дозволяє стверджувати про безпідставність нарахування позивачем 3% річних в сумі 56,02грн за період з 07.12.2014 по 16.12.2014.

З огляду на існуючий порядок нарахування інфляційних втрат (лист Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р) є безпідставною вимога позивача про стягнення з відповідача таких втрат в сумі 4975,44грн.

Суд відмовляє в задоволенні заяви позивача щодо стягнення витрат на проїзд та відрядження в розмірі 1604,52грн, оскільки такі суми не є судовими витратами в розумінні ст. 44 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Радянська, б. 62, ідентифікаційний код 00190911) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, б. 1, ідентифікаційний код 37502259) 482,89грн - 3% річних, 5308,03грн - інфляційних втрат, 591,58грн - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в позові в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес» 6997,58грн - пені, 121,12грн - 3% річних, 4975,44грн - інфляційних втрат, 1604,52грн - витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 24.04.2015

Суддя В.О. Татарчук