РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015Справа №910/3301/15-г

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець"

про стягнення 68 467,79 грн.

за участю представників:

від позивача:Палькевич Н.С.- представник за довіреністю № 1-326 від 31.12.2014
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець" про стягнення заборгованості в розмірі 68 467,79 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов угоди про погашення боргу від 29.01.2014 р. за договорами № 26 від 28.09.2005 р. та № 80 від 28.09.2005 р. в частині своєчасного внесення грошових коштів у розмірі та строки, передбачені угодою, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець" утворилась заборгованість у вказаній сумі.

У позові Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 54 379,40 грн., пеню в сумі 7 027,99 грн., інфляційну складову боргу у сумі 6 253,63 грн. та 3 % річних у сумі 806,77 грн., а всього - 68 467,79 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Позиція відповідача з приводу заявленого позову суду невідома.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

28.09.2005 р. між Вишгородською ФЕГГ ВАТ "Київоблгаз" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз") (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Творець" (замовник) був укладений договір про виконання технічного обслуговування систем газопостачання № 26 (договір-1), відповідно до якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе виконання комплексу робіт по обслуговуванню систем газопостачання, що знаходиться на балансі замовника - газопроводу середнього тиску та споруд на ньому в с. Ровжі згідно кошторису № 26 до договору.

Відповідно до п. 3.1 договору-1 вартість всіх доручених підряднику робіт визначається згідно кошторису вартості робіт та складає 11 871,19 грн. на один рік.

Також 28.09.2005 р. між Вишгородською ФЕГГ ВАТ "Київоблгаз" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз") (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Творець" (замовник) був укладений договір про виконання технічного обслуговування систем газопостачання № 80 (договір-2), відповідно до якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе виконання комплексу робіт по обслуговуванню систем газопостачання, що знаходиться на балансі замовника - газопроводу середнього тиску та споруд на ньому в с. Ровжі згідно кошторису № 80 до договору.

Відповідно до п. 3.1 договору-1 вартість всіх доручених підряднику робіт визначається згідно кошторису вартості робіт та складає 1 674,00 грн. на один рік.

У судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з неналежними виконанням відповідачем договорів - 1, 2 в частині оплати виконаних позивачем робіт, у відповідача виникла заборгованість за договором - 1 у сумі 33 583,75 грн., а за договором-2 у сумі 24 795,65 грн., а всього - 58 379,40 грн.

Враховуючи дану заборгованість відповідача, 29.01.2014 р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Творець" (боржник) була укладена угода про погашення боргу від 29.01.2014 р. за договорами № 26 від 28.09.2005 р. та № 80 від 28.09.2005 р.

Відповідно до п. 1.1 угоди боржник визнає в повному обсязі заборгованість перед кредитором, яка існує станом на 29.01.2014 р. у сумі 58 379,40 грн.

Сторони погодили, що сплата боржником заборгованості буде відбуватись у такому порядку: до 28.02.2014 р. - 9 729, 90 грн., до 31.03.2014 р. - 9 729,90 грн., до 30.04.2014 р. - 9 729,90 грн., до 31.05.2014 р. - 9 729,90 грн., до 30.06.2014 р. - 9 729,90 грн., до 31.07.2014 р. - 9 729,90 грн., які боржник зобов'язується перераховувати на розрахунковий рахунок кредитора (п.п. 1.2, 1.3 угоди).

У судовому засіданні встановлено, що відповідач вказаного графіку погашення заборгованості не дотримався, сплатив заборгованість лише на суму 4 000,00 грн.

Отже, судом встановлено, що у відповідача наявна неоплачена заборгованість за угодою про погашення боргу у сумі 54 379,40 грн., що підтверджується матеріалами справи та поясненнями представника позивача.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки доказів належної оплати заборгованості суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 54 379,40 грн. підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 7 027,99 грн. за період з 01.08.2014 р. по 28.01.2015 р. посилаючись на норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" приписом ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Як вбачається з умов договору, відповідно до п. 3.1 угоди у разі несвоєчасного внесення плати боржнику нараховується пеня в розмірі одного відсотка від суми простроченого зобов'язання, яка нараховується кредитором за кожний день прострочення, але не більше ніж 100 відсотків від загальної суми боргу..

Разом з тим, згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перерахувавши заявлену позивачем суму пені відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України, суд вважає вимоги в цій частині обгрунтованими та стягує з відповідача за несвоєчасне погашення заборгованості пеню у сумі 7 027,99 грн. за період з 01.08.2014 р. по 28.01.2015 р.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 6 253,63 грн. за період серпень 2014 р. - грудень 2014 р. та 3 % річних у сумі 806,77 грн. за період з 01.08.2014 р. по 28.01.2015 р..

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладених сторонами правочину, вимоги про стягнення інфляційної складової суми боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Зробивши власний перерахунок заявленої до стягнення матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 6 241, 40 грн. за період серпень 2014 р. - грудень 2014 р., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем та 3 % річних у сумі 806,77 грн. за період з 01.08.2014 р. по 28.01.2015 р.

Згідно статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець" про стягнення 68 467,79 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець" (01034, м. Київ. вул. Ярославів Вал, буд. 33-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (08150, Київська обл., м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178, ) 54 379 (п'ятдесят чотири тисячі триста сімдесят дев'ять) грн. 40 коп. основного боргу, 7 027 (сім тисяч двадцять сім) грн. 99 коп. - пені, 6 241 (шість тисяч двісті сорок одну) грн. 40 коп. - інфляційної складової боргу, 3 % річних у сумі 806 (вісімсот шість) грн. 77 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець" (01034, м. Київ. вул. Ярославів Вал, буд. 33-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (08150, Київська обл., м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178, ) 1 826 (одну тисячу вісімсот двадцять шість) грн. 67 коп. судового збору.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 16 квітня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 21 квітня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна