КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа№ 910/22099/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача: не з'явився;

від відповідача : не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М"

на рішення Господарського суду м. Києва від 29.12.2014 року

у справі № 910/22099/14 (суддя: Яковенко А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничу Ольгу Василівну

2. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про його скасування

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (далі - відповідач ), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничу Ольгу Василівну (далі - третя особа 1), Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області (далі - третя особа 2) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про його скасування, крім того просили судові витрати у розмірі 3045,00 грн. також покласти та відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням п. 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, а саме без доказів спливу тридцятиденного строку з моменту надісланого лізингодавцем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень лізингоодержувачу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2014 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом за №1614 від 16.09.2014 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В., про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" майно - BODEX KIS 3WS, 2013 року випуску: шасі №SU90333GHDSBU1070, реєстраційний №АА7671ХО, вартістю 377520,00 грн., що передане в користування на підставі Договору фінансового лізингу №835/02/13-В, укладеного 19.02.2013 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року у справі №910/22099/14 у задоволенні позову відмовлено. Скасовано заходи до забезпечення позову, які вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2014 року у справі №910/22099/14 шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом за №1614 від 16.09.2014 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В., про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" майно - BODEX KIS 3WS, 2013 року випуску: шасі №SU90333GHDSBU1070, реєстраційний №АА7671ХО, вартістю 377520,00 грн., що передане в користування на підставі Договору фінансового лізингу №835/02/13-В, укладеного 19.02.2013 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року у справі №910/22099/14 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Також, скаржник зазначав про порушення при вчиненні спірного виконавчого напису вимог щодо зазначення предмета, що підлягає витребуванню, зокрема щодо його ідентифікації.

Крім того, скаржник зазначив, що нотаріусом не було надано документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 26.02.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" було прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 08.04.2015 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представники сторін у судове засідання 28.12.2015 року не з'явились. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 08.04.2015 року на відповідні адреси.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, сторони не скористалися належними їм процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 28.04.2015 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.02.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" (далі - Лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (далі - Лізингодавець, Відповідач) укладено Договір фінансового лізингу №835/02/13-В (далі - Договір), відповідно до умов якого Лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння і користування з правом викупу майно (предмет лізингу), найменування і характеристики якого вказані в Специфікації (Додаток №2 до Договору), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені в графіку внесення лізингових платежів (додаток №1 до Договору), а також інші платежі відповідно умов даного Договору (п. 1.1 додатку №3 до Договору).

У Додатку №2 до Договору лізингу сторонами узгоджено, що предметом договору фінансового лізингу є напівпричіп BODEX KIS 3W.

Відповідно до п. 2.2 Додатку №3 до Договору лізингу, загальна сума лізингових платежів на дату укладання Договору визначається п. 8.1 Договору і може змінюватися відповідно до умов цього Договору. Порядок, розмір та терміни оплати Лізингоодержувачем лізингових платежів встановлюються в Графіку платежів (додаток №1 до Договору).

Згідно із п. 8.1 Договору лізингу загальна сума лізингових платежів складає 515 930,02 грн., може змінюватись відповідно до Загальних умов фінансового лізингу.

За змістом п. 11.2.1. Додатку №3 до Договору, Лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей Договір (відмовитися від цього договору) та вилучити предмет лізингу у випадках, коли Лізингоодержувач, зокрема, не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) і/або інший платіж, передбачений Договором, та прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів від дня настання строку платежу, встановленого Графіком платежів або Загальними умовами.

При цьому, Лізингодавець направляє Лізингоодержувачу повідомлення з вимогою усунути існуючі порушення або достроково викупити предмет лізингу, сплативши Лізингодавцю суму викупу, розраховану відповідно до ст. 8 Загальних умов.

У разі якщо протягом 20 календарних днів з дати направлення Лізингоодержувачу повідомлення згідно з п. 11.3 загальних умов Лізингоодержувач не усуне визначені в повідомленні порушення або не викупить предмет лізингу, сплативши Лізингодавцю суму викупу згідно з п. 8.5. Загальних умов, Лізингодавець направляє на юридичну адресу Лізингоотримувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) і повернення предмета лізингу із зазначенням терміну та місця його передачі Лізингодавцю. Лізингоодержувач зобов'язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути предмет лізингу Лізингодавцю за адресою, вказаною в повідомленні.

У разі відмови Лізингоодержувача від передачі (повернення) предмета лізингу Лізингодавцю Лізингодавець має право самостійно вилучити предмет лізингу з місця зберігання/знаходження або ремонту без будь-яких дозволів Лізингоодержувача (у тому числі, але не виключно, у беззаперечному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або відповідного рішення суду) з покладанням на Лізингоодержувача понесених витрат (п.п. 11.3.-11.4. Додатку №3 до Договору).

Відповідач надіслав Позивачу лист-вимогу від 30.06.2014 року №139-УПК про сплату 22 163,24 грн, з яких 19 582,84 грн. - сума заборгованості за лізинговими платежами за період з 22.05.2014 рік по 22.06.2014 рік, 292,71 грн - пені та 2287,69 грн - штрафу.

Вказана лист-вимога була направлена цінним листом з описом вкладення 03.07.2014 року, що підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку №3244 від 03.07.2014 року та описом вкладення у цінний лист від 03.07.2014 року (наявні в матеріалах справи).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач вказану вимогу у встановлений договором строк не виконав, розрахунки не провів.

У зв'язку з невиконанням ТОВ "Скайбуд М" вимог лізингодавця, викладених у вищевказаному листі-вимозі відповідач надіслав позивачу повідомлення про відмову (розірвання) від договору на підставі п. 11.4 додатку №3 до договору, в якому вимагав повернути предмет лізингу протягом 7 днів з моменту направлення даного повідомлення за адресою Лізингодавця.

Зазначене повідомлення про відмову від Договору лізингу було отримане позивачем 15.09.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідач правомірно відмовився від договору після спливу тридцятиденного строку прострочення позивача, що спростовує доводи Позивача про порушення строку звернення до нотаріуса.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Зважаючи на те, що позивач не виконав вимог, зазначених відповідачем у повідомленні про відмову від договору лізингу вих. № 835/02/13-В від 19.02.2013 року, останній скористався свої правом щодо безспірного вилучення предмету лізингу та звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничої Ольги Василівни із заявою б/н від 15.09.2014 року (а.с. 24) у відповідності до пункту другого Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок №296/5) про вчинення виконавчого напису на Договорі лізингу у зв'язку з несплатою лізингоодержувачем належним чином лізингових платежів більш ніж 30 днів.

Отже, посилання скаржника на те, що спірний виконавчий напис був вчинений всупереч умовам Договору лізингу, спростовуються вищевказаними матеріалами справи.

16.09.2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича О.В. (третя особа) вчинила виконавчий напис за №1614 про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" майно - BODEX KIS 3WS, 2013 року випуску: шасі №SU90333GHDSBU1070, реєстраційний №АА7671ХО, вартістю 377 520,00 грн, що передане в користування на підставі Договору фінансового лізингу №835/02/13-В, укладеного 19.02.2013 року та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі за період з 22.06.2014 року по 15.09.2014 рік у розмірі 39 249,57 грн.

Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Так, спірний виконавчий напис не містить вимог щодо стягнення грошової заборгованості.

У даному випадку йдеться про іншу відповідальність боржника, а саме про обов'язок повернути предмет лізингу.

Таким чином, згідно з вимогами статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус мав встановити безспірність саме обов'язку повернути предмет лізингу.

У абз. 2, 3 пункту 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" роз'яснено, що спори про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК України. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК України, статей 1 і 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Водночас слід мати на увазі, що до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Таким чином, господарські суди не перевіряють правильність виконавчого напису з позиції законності дій приватного нотаріуса при його вчиненні, оскільки нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт підлягають окремому оскарженню до суду.

Господарські суди при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, перевіряють лише належність кредитора, права на повернення предмета лізингу, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) об'єктивних обставин, за яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України "Про нотаріат" перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.5 глави 16 Порядку про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5; зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595) безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому Переліку.

Згідно з пунктом 1 зазначеного Переліку для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, пунктом 8 цього Переліку передбачено, що за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи нотаріус отримав всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, визначені пунктом 8 Переліку.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника про невідповідність поданих документів Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Як зазначалось вище, згідно з вимогами статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус мав встановити безспірність обов'язку повернути предмет лізингу.

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріус, враховуючи вище наведені фактичні обставини справи, встановив наявність у позивача заборгованості за лізинговими платежами, а також те, що Договір лізингу був правомірно розірваний відповідачем в односторонньому порядку. Відтак, згідно зі статтею 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" обов'язок позивача повернути предмет лізингу є безспірним.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що розмір грошового боргу, вказаний у спірному виконавчому написі, має інформативний характер, оскільки в даному випадку за виконавчим написом повертається лише предмет лізингу, а не сама заборгованість.

Так, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника про порушення при вчиненні спірного виконавчого напису вимог щодо зазначення предмета, що підлягає витребуванню, щодо його ідентифікації, оскільки у спірному виконавчому написі зазначена достатня характеристика об'єкта, що витребовується, яка дозволяє у повній мірі цей об'єкт ідентифікувати (зазначена марка, рік випуску, номер шасі, реєстраційний номер та договір фінансового лізингу на підставі якого позивач володів предметом лізингу, що підлягає поверненню за виконавчим написом).

Крім того, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що нотаріусом не було надано документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, як безпідставне.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року у справі №910/22099/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року у справі №910/22099/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22099/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич