номер провадження справи 1/9/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 Справа № 908/528/15-г

за позовом: Заступника прокурора Донецької області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Леніна, буд. 29 Б) в інтересах в інтересах держави в особі органу, уповноваженою державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах - Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (юридична адреса: 84331, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Гвардійців Кантемирівців, буд. 1А; фактична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 84)

до відповідача: Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд. 177А)

про стягнення 3 831 244 грн. 35 коп.

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

прокурор - Тронь Г.М., службове посвідчення № 013451 від 03.12.12;

від позивача - Давидюк Т.В., довіреність від 04.06.2014 р. № 21/1-744/14Мщ;

Каморніков Ю.С., довіреність від 04.06.2014 р. № 21/1-747/Пр;

від відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Донецької області звернувся до господарського суду Запорізької області в інтересах Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з позовною заявою про стягнення 3 439 173 грн. 15 коп. з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" .

Позов заявлено на підставі ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", ст. 2,29 ГПК України

27.01.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 24.02.2015 р., про що сторони були повідомлені належним чином, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

23.02.2015 року на електронну пошту господарського суду Запорізької області надійшов відзив на позовну заяву з копією акта звірки взаємних розрахунків та платіжних доручень № 4656 від 30.12.14, № 119 від 15.01.2015 та № 1 від 03.01.2014.

24.02.2015 року у судове засідання представник відповідача не з'явився про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю підготувати заяву про збільшення розміру позовних вимог, у зв'язку із неправильним зарахуванням суми 500 000 грн. 00 коп. та представити погоджений сторонами акт звірки взаємних розрахунків. Враховуючи клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та неявку представника відповідача, для встановлення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги та правильного вирішення господарського спору, відповідно до 77 ГПК України суд відклав розгляд справи на 19.03.2015 на 14 год.30 хв.

Прокурор Донецької області, за результатами проведення звірки, заявою від 02.03.2015 р. № 05/1-131вих-15, збільшив позовні вимоги та просив суд задовольнити позовні вимоги в розмірі 3 831 244 грн. 35 коп.

Позивачем, у письмових поясненнях, заяву прокурора було підтримано у повному обсязі, з урахуванням того, що збільшена ціна позову враховує дійсний стан розрахунків між сторонами, а сума у розмірі 500 000 грн., перерахована платіжним дорученням № 2 від 03.01.2014 р., була помилково зарахована в оплату послуг охорони наданих у 2014 році.

18.03.2015 р. від відповідача до суду надійшов лист від 17.03.2015 р. № 03/02/344, яким відповідач підтвердив отримання заяви про збільшення позовних вимог, підтвердив суму заборгованості в розмірі 3 831 244 грн. 35 коп. та просив суд про відстрочення виконання рішення у цій справі на шість місяців, на підставі ч.1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 19.03.2015 р. представники від прокуратури та позивача підтримали збільшені позовні вимоги повністю.

Судом було прийнято до розгляду збільшені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Неявка представника відповідача, повідомленого належним чином про судовий розгляд справи, не перешкоджає розгляду цієї справи.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно п. 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва прокуратурою в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Відповідно до постанови КМУ від 10.08.1993 р. № 615 «Про заходи щодо вдосконалення охорони об'єктів державної та іншої форм власності» на базі підрозділів охорони при органах внутрішніх справ утворено Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ.

Пунктом 3 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ передбачено, що основними завданнями державної служби охорони є здійснення за договорами заходів щодо охорони особливо важливих об'єктів згідно з переліком, який затверджується Кабінетом Міністрів України, інших об'єктів, вантажів, інкасації, перевезення, тимчасового зберігання валютних цінностей, забезпечення особистої безпеки громадян, а також технічного захисту інформації в порядку, встановленому законодавством.

Державна служба охорони провадить свою діяльність на засадах госпрозрахунку за рахунок коштів, одержаних її підрозділами охорони, підприємствами та установами за організацію і надання послуг з охорони та безпеки за договорами, та інших надходжень, передбачених законодавством. Управління, відділи і підрозділи охорони є державними установами, що провадять некомерційну господарську діяльність.

Об'єкти водопостачання населених пунктів з резервуарами питної води відносяться до об'єктів, що підлягають обов'язковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ за договорами.

За результатами розгляду матеріалів, направлених Управлінням Державної служби охорони при Головному управлінні МВС України в Донецькій області щодо невиконання Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» умов договору охорони об'єктів комунального підприємства, та представництва інтересів в суді про стягнення заборгованості за надані послуги охорони, враховуючи, що звернення УДСО при ГУМВС України в Донецькій області, пов'язане із захистом державних інтересів, які полягають у забезпеченні безпеки особливо важливих об'єктів водопостачання, порушує інтереси держави, згідно ст. 121 Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, заступник прокурора Донецької області звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженою державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах -Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні МВС України в Донецькій області про стягнення з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" заборгованості з оплати за охоронні послуги, надані на виконання умов договору від 21.12.2012 р. № 10-12-644/18.

Стягнення з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" на користь Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні МВС України в Донецькій області 3 831 244 грн. 35 коп. заборгованості по оплаті отриманих послуг охорони за договором від 21.12.2012 р. № 10-12-644/18 було предметом судового розгляду, згідно заяви про збільшення позовних вимог.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з урахуванням наступного:

Як встановлено судом, 21.12.2012 р. між позивачем (охоронцем) та відповідачем (замовником) було укладено договір № 10-12-644/18 (надалі - договір) на охорону об'єктів комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу».

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач зобов'язався забезпечити недоторканність об'єктів водопостачання населених пунктів з резервуарами питної води КП «Компанія «Вода Донбасу», які розташовані на території Донецької області, що внесені до Дислокації (додаток № 1 до Договору) та позначені на Планах-схемах (додатки № 2/1-2/23 до Договору), а «Замовник» зобов'язаний виконувати передбачені Договором правила майнової безпеки і щомісячно сплачувати «Охоронцю» узгоджену плату.

Згідно з п. 3.1 договору вартість послуг визначена сторонами договору у відповідності з Методикою визначення розмірів цін на послуги з охорони об'єктів, що підлягають обов'язковій охороні підрозділами Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, затвердженої спільним Наказом МВС України і Міністерства економіки України від 02.03.2001 № 171/51, шляхом підписання Дислокації.

Пунктом 3.3 договору визначено, що оплата «Замовником» послуг «Охоронця» здійснюється шляхом виплати сум, вказаних у Дислокації. Зобов'язання «Замовника» здійснювати оплату послуг «Охоронця» не знаходиться в залежності від наявності грошових коштів та від отримання рахунків.

Відповідно до п. 3.4 договору, оплата послуг «Охоронця» здійснюється «Замовником» двома платежами - 60 та 40 відсотків від суми, визначеної Дислокацією. Першу частину платежу «Замовник» здійснює з 25 по 28 числа поточного місяця, в якому надаються послуги охорони, другу частину платежу «Замовник» здійснює з 5 по 10 числа місяця, наступного за тим, в якому були надані послуги.

Згідно з п. 3.7 договору. «Охоронець» щомісячно в останній день місяця, в якому надані послуги охорони, надає «Замовнику» рахунки, податкові накладні, акти виконаних робіт.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що «Замовник» зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату послуг «Охоронця».

На виконання умов договору Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області здійснювало охорону об'єктів Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», про що свідчать акти виконаних робіт, які надані позивачем та отримані і підписані відповідачем.

В свою чергу, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу», в порушення умов договору, не в повному обсязі здійснювало оплату отриманих від позивача послуг.

Так, як свідчать матеріали справи та підтверджується сторонами у справі, позивачем надано послуги у вигляді охорони об'єктів комунального підприємства відповідно до Дислокації, з січня 2014 року по грудень 2014 року на суму 12 683 140 грн. 28 коп., з яких відповідачем сплачено лише 8 851 895 грн. 93 коп., чим порушено взяті на себе зобов'язання.

25.12.2014 року на адресу відповідача було направлено лист № 21/1-928-10р. з вимогою вирішити питання щодо оплати отриманих послуг охорони на рахунок Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області.

Однак, станом на 19.01.2015 відповідач не сплатив вказану суму боргу за надані послуги.

Враховуючи не повну оплату за надані послуги, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 3 831 244 грн. 35 коп., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за надані послуги, підписаним з боку обох сторін.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність у відповідача перед позивачем простроченої заборгованості у заявленій до стягнення сумі доведена позивачем та підтверджується матеріалами справи і не заперечується самим відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 831 244 грн. 35 коп. заборгованості по оплаті отриманих послуг охорони за договором від 21.12.2012 р. № 10-12-644/18 за 2014 рік.

Клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду у цій справі на шість місяців задовольняється частково, з урахуванням наступного:

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Отже, господарський суд має право залежно від обставин справи відстрочити виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні (виключні) обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, відстрочка виконання рішення надається лише в випадках, коли є достатньо доказів того, що у сторін з поважних причин немає можливості виконати рішення у встановлений строк.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування наданої заяви про надання відстрочки виконання рішення відповідач посилається на важке фінансове становище, що обумовлено проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, внаслідок чого компанія понесла значних фінансових втрат на відновлення руйнованих об'єктів водопостачання, несплатою послуг населенням та контрагентами. На всі рахунки компанії накладено арешт. До заяви відповідачем було додано Висновки Торгово-промислової палати України та Донецької Торгово-промислової палати, а також постанову Державної виконавчої служби України.

Розглянувши заяву, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, беручи до уваги, що рішенням суду присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача значну суму, і підприємство відповідача має певні матеріальні труднощі, що підтверджується матеріалами справи, суд задовольняє заяву відповідача частково, та з урахуванням конкретних обставин справи, та саме на підставі п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне відстрочити виконання судового рішення на три місяці.

Таким чином, суд частково задовольняє заяву відповідача про відстрочку виконання судового рішення у цій справі, та надає відстрочку на три місяці та на підставі п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, суд задовольняє позовні вимоги позивача і приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 3 831 244 грн. 35 коп. заборгованості, відстрочивши виконання рішення в цій частині на три місяці, з дня винесення судового рішення, тобто до 19 червня 2015 року.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за позовом в сумі 73 080 грн. 00 коп. відносяться на відповідача і підлягає стягненню з останнього в держбюджет.

Керуючись ст. ст. 22,33, 49, 82, п. 6 ст. 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд. 177А, , з рахунків, встановлених державним виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (юридична адреса: 84331, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Гвардійців Кантемирівців, буд. 1А; фактична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 84; , на рахунки встановлені державним виконавцем під час виконання судового рішення у цій справі) 3 831 244 (три мільйони вісімсот тридцять одна тисяча двісті сорок чотири) грн. 35 коп. заборгованості по оплаті отриманих послуг охорони, відстрочивши виконання судового рішення в цій частини на три місяці, до 19 червня 2015 року. Видати наказ.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд. 177А, , з рахунків, встановлених державним виконавцем під час виконання судового рішення) в доход Державного бюджету України (Одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевский район), 22030001, Банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015, , № рахунку 3007) 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано " 17" квітня 2015 р.

Суддя О.І. Немченко