ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. Справа № 922/5553/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М. , суддя Тарасова І. В.

при секретарі Безлепкіній І.П.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

3-ї особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Одеській області (вх. №1341 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 19.01.15 у справі № 922/5553/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ", м. Одеса

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція в Одеській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлохім", м. Сєверодонецьк, Луганська область

про стягнення 2 227 064,14 грн. та визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ", м. Одеса, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з з відповідача, ТОВ "Котлохім", м. Сєверодонецьк, Луганська область, на свою користь суми зайво сплачених коштів по договору підряду №309 від 02.08.2012 р. в розмірі 468957,34 грн., а також просив визнати недійсними договори підряду №193 від 27.04.2012 р.; №228 від 26.04.2012 р.; №151 від 22.04.2013 р.; №150 від 22.04.2013 р.;№205 від 19.06.2013 р.; №216 від 26.04.2012 р.; №334 від 03.10.2011 р.; №160 від 12.03.2012 р.; укладені між ПАТ "Одеська ТЕЦ" та ТОВ "Котлохім"; стягнути суму безпідставно набутих коштів по вищезазначеним недійсним договорам підряду в розмірі 1758106,80 грн. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 54285,28 грн. позивач просив покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.01.2015 у справі № 922/5553/14 (суддя Сальнікова Г.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Державна фінансова інспекція в Одеській області звернулася до господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 19.01.2015 у справі № 922/5553/14, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування викладених вимог заявник посилається на те, що за наслідками проведеної ревізії 30.09.2014 Державною фінансовою інспекцією в Одеській області складено акт ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ "Одеська ТЕЦ" за період з 01.10.2011 по 30.06.2014 № 05-11/174, з якого вбачається, що роботи по об'єкту «Реконструкція з повною заміною повітронагрівача котлоагрегату ТП-47 ст.10», виконувались без наявності та затвердження проектної документації, що є порушенням вимог ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також, скаржник зазначає, що з вказаного акту перевірки вбачається, що роботи виконувались без отримання дозвільних документів (регістрації декларації або отримання дозволу про початок виконання будівельних робіт», чим порушено вимоги п. 16, 30 Постанови Кабінету міністрів України від 13.04.2011 № 466 «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт». Таким чином, заявник вважає, що в порушення ст. 509, 526 ЦК України, внаслідок оплати підрядній організації ТОВ "Котлохім" грошових коштів в розмірі 1758106,80 грн. за роботи, які виконувались працівниками ПАТ "Одеська ТЕЦ", товариству нанесено збитки.

Крім того, Державна фінансова інспекція вважає правомірними позовні вимоги в частині визнання недійсними спірних договорів підряду з підстав їх фіктивності, з огляду на те, що ТОВ "Котлохім" фактично не виконувало робіт по спірним договорам підряду, а працівники підрядної організації не проходили обов'язкові інструктажі, що свідчить про відсутність наміру створювати правові наслідки на момент підписання договорів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 розгляд справи відкладено на 16.04.2015.

ПАТ "Одеська ТЕЦ" надала відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити та скасувати оскаржуване рішення. Позивач посилається на те, що директор ТОВ "Котлохім" та попередній голова правління ПАТ "Одеська ТЕЦ" при укладенні оспорюваних договорів не мали наміру створити правові наслідки на момент їх вчинення, в зв'язку з чим вважає що спірні договори підряду повинні бути визнані недійсними на підставі ст. 234 ЦК України. Також, позивач зазначає, що набуті ТОВ "Котлохім" грошові кошти в розмірі 1758106,80 грн. підлягають стягненню на користь позивача на підставі ст. 1212 ЦК України.

Сторони та третя особа в призначене судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте позивач, відповідач та третя особа не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників сторін та третьої особи за наявними у справі доказами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 02.09.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Котлохім" (підрядник) укладено договір підряду №309, відповідно до умов якого позивач доручив, а відповідач зобов'язався на свій ризик виконати відповідно до умов договору роботи по реконструкції підігрівача сирої води ст. №1 з монтажем трубопроводів теплоносія, а замовник зобов'язався прийняти роботи та сплатити їх вартість.

Загальна вартість робіт по договору склала 1 018 223,04 грн., які були оплачені ПАТ "Одеська ТЕЦ" в повному обсязі.

Відповідно до акту виконаних робіт за грудень 2012 року було здійснено робіт на суму 734 586, 36 грн., та сплачено, що підтверджується копіями платіжних доручень, які долучені до матеріалів справи.

Проте, звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що ПАТ "Одеська ТЕЦ" сплатило надмірні грошові кошти в зв'язку з завищенням вартості робіт по акту виконаних робіт за грудень 2012 року по договору. Позивач стверджує, що завищення вартості виконаних робіт виникло у зв'язку з порушенням вимог «Правил визначення вартості будівництва», затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2010 № 174. Таким чином, за даними позивача, загальна сума надмірно сплачених коштів по договору підряду складає 468957,34 грн., які позивач просив стягнути на підставі ст. 1212 ЦК України.

Крім того, позивач посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" (замовник) та ТОВ "Котлохім" (підрядник) були укладені договори підряду, а саме: №193 від 27.04.2012р.; № 228 від 26.04.2012 р.; №151 від 22.0.2013 р.; №150 від 22.04.2013 р.; №205 від 19.06.2013 р.; №216 від 26.04.2012р.; №334 від 03.10.2011р.; №160 від 12.03.2012р. Договори підписані минулим головою правління ПАТ "Одеська ТЕЦ" Головко М.Ю. та директором ТОВ "Котлохім" Флейтман Е.А.

На підставі підписаних минулим головою правління ПАТ "Одеська ТЕЦ" Головко М.Ю. актів виконаних робіт по вказаним договорам підряду було здійснено оплату на загальну суму 1758106,80 грн.

Позивач стверджує, що ТОВ "Котлохім" фактично не виконував роботи по зазначеним договорам підряду, в зв'язку з чим вважає, що оспорювані договори є фіктивними, оскільки вони не були спрямовані на набуття, зміну чи припинення прав та обов'язків сторін, та не створювали цивільно-правові наслідки. Посилаючись на положення ст. 234 ЦК України, позивач просив визнати їх недійсними.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що Державною фінансовою інспекцією в Одеській області 30.09.2014 р. було складено акт №05-11/174 ревізії фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Одеська теплоцентраль" ("Одеська ТЕЦ") за період з 01.10.2011 р. по 30.06.2014 р. Вказаним актом встановлено, що в порушення ст. 509, ст. 526 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV, внаслідок оплати підрядній організації ТОВ "Котлохім" грошових коштів в розмірі 1758106,80 грн. за роботи, які виконувались працівниками ПАТ "Одеська ТЕЦ", товариству нанесено збитки.

Вирішуючи даний господарський спір, суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив, що на виконання умов оспорюваних договорів його сторони вчинили всі необхідні дії, спрямовані на реальне настання правових наслідків, зумовлених цим договором, а саме: відповідач виконав роботи, передав їх позивачу згідно актів приймання-передачі, позивач прийняв результати робіт та сплатив кошти по спірному договору. В матеріалах справи немає підтверджень, щодо зауважень позивача стосовно виконаних договірних робот відповідачем. Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність факту порушення відповідачем зобов'язань за договорами підряду. За вказаних обставин суд вважав, що позивачем не доведено суду факту відсутності в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки при укладенні оспорюваних договорів, тому відсутні правові підстави для визнання недійсними договорів підряду №193 від 27.04.2012р.; № 228 від 26.04.2012 р.; №151 від 22.0.2013 р.; №150 від 22.04.2013 р.; №205 від 19.06.2013 р.; №216 від 26.04.2012р.; №334 від 03.10.2011р.; №160 від 12.03.2012р. з підстав їх фіктивності. З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції також відмовив в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" про стягнення з відповідача ТОВ "Котлохім" суми безпідставно набутих коштів у розмірі 1758106,80 грн.

Колегія суддів погоджується з викладеними в рішенні висновками суду, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, матеріали справи свідчать про те, що 02.09.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Котлохім" (підрядник) було укладено договір підряду № 309, відповідно до умов якого позивач доручив, а відповідач зобов'язався на свій ризик виконати відповідно до умов договору роботи по реконструкції підігрівача сирої води ст. №1 з монтажем трубопроводів теплоносія, а замовник зобов'язався прийняти роботи та сплатити їх вартість.

За умовами п.7.1 відповідач зобов'язався почати виконання робіт протягом трьох робочих днів з моменту виконання п.6.3.1 договору, та закінчити виконання робіт до 31.12.3012 р.

Пунктом 6.3.1 договору, сторони погодили порядок здійснення оплат, а саме позивач зобов'язався протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання договору здійснити передоплату в розмірі 30% від вартості робіт, вказаних в п. 6.1 договору.

Остаточний розрахунок позивач проводить з відповідачем протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на т / с підрядника, зазначеного в р. 10 договору (п.6.3.2 договору).

Відповідно до п. 6.2. договору, договірна ціна визначається на підставі локального кошторису, що є невід'ємною частиною договору.

Загальна вартість робіт по договору склала 1 018 223,04 грн., які були оплачені ПАТ "Одеська ТЕЦ" в повному обсязі.

Відповідно до акту виконаних робіт за грудень 2012 року було здійснено робіт на суму 734 586, 36 грн., та сплачено, що підтверджується копіями платіжних доручень, які долучені до матеріалів справи.

Отже, укладений договір виконувався обома сторонами у відповідності з його умовами без жодних зауважень з обох сторін. При підписанні акту по договору претензій з боку позивача не виникало та до відповідача не надходило.

Так, ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Із змісту ст. 1212 ЦК України вбачається, що підставою виникнення зобов'язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном є також грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач набув кошти від позивача на підставі договору підряду в рахунок оплати виконаних робіт, а відтак, відповідач, в силу ст. 1212 ЦК України не є особою, яка набула спірні грошові кошти без достатньої правової підстави.

Набуття однією із сторін зобов'язання майна за рахунок іншої особи в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Державна фінансова інспекція посилається на те, що за наслідками проведеної ревізії 30.09.2014 було складено акт ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ "Одеська ТЕЦ" за період з 01.10.2011 по 30.06.2014 № 05-11/174, з якого вбачається, що роботи по об'єкту «Реконструкція з повною заміною повітронагрівача котлоагрегату ТП-47 ст.10», виконувались без наявності та затвердження проектної документації, що є порушенням вимог ст.. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також, скаржник зазначає, що з вказаного акту перевірки вбачається, що роботи виконувались без отримання дозвільних документів (регістрації декларації або отримання дозволу про початок виконання будівельних робіт», чим порушено вимоги п. 16, 30 Постанови Кабінету міністрів України від 13.04.2011 № 466 «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт». Таким чином, заявник вважає, що в порушення ст. 509, 526 ЦК України, внаслідок оплати підрядній організації ТОВ "Котлохім" грошових коштів в розмірі 1758106,80 грн. за роботи, які виконувались працівниками ПАТ "Одеська ТЕЦ", товариству нанесено збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Однак між сторонами, як вже вказувалося вище, було укладено договір про оплатне виконання робіт, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату виконаних за договором робіт, тобто ці кошти набуто за наявності правової підстави, а тому вони не можуть бути витребувані відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуте і навіть за умови виявлення будь-якою ревізією будь-яких порушень вони не можуть впливати на умови договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Саме такою є позиція Верховного Суду України та Вищого господарського суду України висловлена відповідно у «Висновках Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111 16 ГПК України, за І півріччя 2013 р.» та Інформаційному Листі Вищого господарського суду України від 24.04.2013 р. N 01-06/757/2013.

Колегія суддів звертає увагу, що сам по собі акт чи довідка документальної ревізії фінансово-господарської діяльності, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки згідно ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже, довідка органу фінансового контролю чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

З викладеного вище слід дійти висновку про те, що кошти, які скаржник вимагає до повернення не є безпідставно набутими, оскільки отримані за наявності правових підстав, за виконання оплатного договору за ціною, яка погоджена сторонами.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про необґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача суми зайво сплачених коштів по договору підряду №309 від 02.08.2012 р. в розмірі 468957,34 грн.

Щодо заявлених позовних вимог про визнання недійсними договорів підряду з підстав їх фіктивності, колегія суддів зазначає наступне.

Так, матеріали справи свідчать про те, що між Публічним акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" (замовник) та ТОВ "Котлохім" (підрядник) були укладені договори підряду, а саме: №193 від 27.04.2012р.; № 228 від 26.04.2012 р.; №151 від 22.0.2013 р.; №150 від 22.04.2013 р.; №205 від 19.06.2013 р.; №216 від 26.04.2012р.; №334 від 03.10.2011р.; №160 від 12.03.2012р. Договори підписані минулим головою правління ПАТ "Одеська ТЕЦ" Головко М.Ю. та директором ТОВ "Котлохім" Флейтман Е.А.

Відповідно до перелічених договорів, підрядник на свій ризик зобов'язувався виконати відповідні роботи, а замовник прийняти та сплатити їх. Відповідно до умов договорів, роботи виконувались з матеріалів замовника.

Позивач стверджує, що ТОВ "Котлохім" фактично не виконував роботи по зазначеним договорам підряду, в зв'язку з чим вважає, що оспорювані договори є фіктивними, оскільки вони не були спрямовані на набуття, зміну чи припинення прав та обов'язків сторін, та не створювали цивільно-правові наслідки. Посилаючись на положення ст. 234 ЦК України, позивач просив визнати їх недійсними.

Проте, матеріали справи свідчать про те, що на підставі наявних в матеріалах справи підписаних обома сторонами актів виконаних робіт по договорам підряду №193 від 27.04.2012р.; № 228 від 26.04.2012 р.; №151 від 22.0.2013 р.; №150 від 22.04.2013 р.; №205 від 19.06.2013 р.; №216 від 26.04.2012р.; №334 від 03.10.2011р.; №160 від 12.03.2012р. було здійснено оплату по на загальну суму 1 758 106,80 грн.

Статтею 234 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

З листа Верховного Суду України від 24.11.2008 р. "Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вбачається, що фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним у ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно.

При розгляді справ суди мають врахувати, що ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише про людське око, а інша - намагалася досягнути правового результату, то такий правочин не визнається фіктивним (недійсним).

Згідно п. 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов оспорюваного договору його сторони вчинили всі необхідні дії, спрямовані на реальне настання правових наслідків, зумовлених цим договором, а саме: відповідач виконав роботи, передав їх позивачу згідно актів приймання-передачі, позивач прийняв результати робіт та сплатив кошти по спірному договору.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

В матеріалах справи немає підтверджень, щодо зауважень позивача стосовно виконаних договірних робот відповідачем, а тому суд приходить до висновку, що замовник контролював хід виконання робіт, був ними задоволений і жодних зауважень щодо їх обсягу і якості не заявляв.

Вищевикладене підтверджується підписаними замовником актами виконаних робіт ф. КБ-2в.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів і позивачем не доведено, що відповідачем порушено зобов'язання, закріплені в договорах підряду.

Наявність умислу сторін, відсутність з їхньої сторони спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором, у позові не викладено і заявником не доведено.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем не доведено наявності правових підстав для визнання недійсними спірних договорів з підстав їх фіктивності, а також не надано належних доказів, що сторони спірного правочину діяли без наміру створити цивільно-правові наслідки, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, факти, викладені в апеляційній скарзі заявником і його посилання на неправильне застосування та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді справи, не знайшли свого підтвердження.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що обставини справи були всебічно і повно досліджені господарським судом, а тому рішення господарського суду господарського суду Харківської області від 19.01.15 у справі № 922/5553/14 відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам справи, а доводи заявника, з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись статтями статями 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 19.01.15 у справі № 922/5553/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 21 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Тарасова І. В.