ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. Справа № 914/4319/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Кузь В.Л.

судді Галушко Н.А.

Зварич О.В.

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

Розглянувши апеляційну скаргу б/н від 06.03.15 ТОВ «Енергія-Новий Розділ», м. Новий Розділ, Львівська область

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.15

у справі № 914/4319/14

за позовом ТОВ «Енергія-Новий Розділ», м. Новий Розділ, Львівська область

до відповідача Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

про визнання недійсним та скасування рішення

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Оленюк С.Л. - представник (довіреність від 08.10.14 за № 13/08-1921)

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/4319/14 розподілено до розгляду у складі колегії: головуючий суддя Кузь В.Л., судді - Галушко Н.А., Орищин Г.В.

У зв'язку з перебуванням судді Галушко Н.А. та судді Орищин Г.В. у відпустці розпорядженням голови суду від 19.03.15 внесено зміни у склад судової колегії по справі № 914/4319/14, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя - Кузь В.Л. судді - Зварич О.В. та Юрченко Я.О.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.15 у справі № 914/4319/14 відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним та скасування рішенням адміністративної колегії від 07.11.14 № 79р/к у справі 1-02-283/2013.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, позивач - ТОВ «Енергія-Новий Розділ», подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.15 у справі № 914/4319/14 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

При цьому, скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, з огляду на наступне:

- судом першої інстанції при прийнятті рішення не було враховано, що з часу укладення договорів, про які йде мова в оспорюваному рішенні територіального відділення, і до сьогодні електроустановки - мережі та обладнання, які були збудовані чи реконструйовані за кошти замовника, у власність та на баланс ТОВ «Енергія-Новий Розділ» не передавались, що підтверджується даними бухгалтерського обліку товариства, а також листами-відповідями на звернення замовників;

- територіальне відділення не довело в установлений законом спосіб та не встановило, що за умови існування значної конкуренції на ринку, дії ТОВ «Енергія-Новий Розділ» щодо встановлення умови про набуття останнім права на мережі та обладнання та вимоги щодо монтажу приладу обліку активної електричної енергії прямого ввімкнення класу точності не гірше 1 та встановлення засобів обліку електроенергії з числі тих, що внесені до Державного реєстру засобів вимірювання, були б неможливими;

- вимога про накладення штрафу в розмірі 60 000 грн. є незаконною, оскільки незрозумілим є порядок нарахування такого штрафу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Скаржник участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, натомість подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Норми статті 22 ГПК України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. З врахуванням того, що явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для реалізації якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши подане клопотання позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду не знайшла підстав для його задоволення, з огляду на те, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 08.04.15 представники сторін не викликались, обставини щодо зайнятості представника відповідача в іншому судовому засіданні не були документально підтверджені, розгляд апеляційної скарги вже відкладався на клопотання скаржника, у матеріалах справи наявні відомості та документи, необхідні для правильного вирішення спору по суті, інших клопотань на розгляд суду не надходили, а тому суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

У зв'язку з перебуванням судді Юрченка Я.О. у відпустці розпорядженням голови суду від 29.04.15 внесено зміни у склад судової колегії по справі № 914/4319/14, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя - Кузь В.Л., судді - Зварич О.В. та Галушко Н.А.

Про зазначену обставину представника відповідача було повідомлено перед початком судового засідання, заяв про відвід суддів не надходило.

Представник відповідача навів у судових засіданнях свої доводи та заперечення. викладені в відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 29.04.15 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.15 у справі № 914/4319/14, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Енергія - Новий Розділ» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про визнання недійсним рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.11.14 № 79р/к у справі № 1-02-283/2013 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції», яким:

1. Визнано, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» ТОВ «Енергія - Новий Розділ» за результатами діяльності у період 2012 року та 1-го півріччя 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж в межах території на якій пролягають локальні (місцеві) електричні мережі із часткою 100%;

2.Визнано, що ТОВ «Енергія - Новий Розділ» вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (надалі по тексту - Закон), а саме зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у вигляді встановлення таких умов: включення в договір на підготовку та виготовлення технічних умов приєднання умови, за якої мережі, мережі збудовані чи реконструйовані за кошти Замовника належатимуть Товариству; встановлення неправомірних вимог у технічних умовах в частині: монтажу приладу обліку активної електричної енергії прямого ввімкнення класу точності не гірше 1 та встановлення засобів обліку електроенергії з числа тих, що внесенні до Державного реєстру засобів вимірювання, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (п.1 ч.2 ст.13 Закону);

3. Відповідно до ст. 52 Закону за вчинене правопорушення на ТОВ «Енергія - Новий Розділ» накладено штраф у розмірі 60 000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Причиною виникнення спору у справі є питання стосовно наявності чи відсутності підстав для визнання рішення Львівського територіального відділення Антимонопольного комітету.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з рішення територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.11.14 (п. 1), відповідач, керуючись Законом та згідно із Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.02 №49-р, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.04.02 за № 317/6605, провів дослідження становища ТОВ «Енергія - Новий Розділ» на ринку послуг з видачі технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж та дійшов висновку, що ТОВ «Енергія - Новий Розділ» у період 2012 року та 1-го півріччя 2013 року займало монопольне (домінуюче) становище на вищевказаному ринку в межах території, на якій пролягають локальні (місцеві) електричні мережі із часткою 100 %. Дана обставина позивачем не заперечується.

Крім того, факт зайняття позивачем монопольного становища протягом вказаного періоду встановлений судовими рішеннями у справі № 914/3545/13 за позовом ТОВ «Енергія-Новий Розділ» до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за участю третіх осіб про визнання недійсним та скасування рішення, які набрали законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України в ході проведення розслідування справи № 1-02-283/2013 встановлено наступне:

- отримання споживачами електричної енергії від ТОВ «Енергія - Новий Розділ» здійснюється шляхом приєднання електроустановок споживачів до електромереж на підставі технічних умов, якими є комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта містобудування, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам. Технічні умови як документ видається споживачам та містить перелік вимог щодо інженерного забезпечення об'єкта електропостачання, приєднання нових електроустановок;

- протягом 2011 - 2013 років ТОВ «Енергія - Новий Розділ» (власник) укладало з суб'єктами підприємницької діяльності (замовник) договори на підготовку та виготовлення технічних умов приєднання, у п.1.3. яких було встановлено наступне: «Електроустановки, що будуть побудовані та/або реконструйовані за кошти замовника до межі балансової належності замовника згідно вимог технічних умов приєднання, для створення технічної можливості здійснення передачі електричної енергії до електроустановки замовника належатимуть власнику». А у п. 1.6. договорів ТОВ «Енергія - Новий Розділ» встановило таку умову: «В разі не укладення між замовником та власником договору про надання послуг із створення технічної можливості здійснення передачі електричної енергії до електроустановок замовника, оплачені замовником кошти за підготовку та виготовлення технічних умов приєднання не повертаються»;

- нормативно-правовими актами, які регулювали порядок видачі технічних умов в 2012 році не передбачено зобов'язання передачі електричних мереж, збудованих чи реконструйованих за кошти замовників, на баланс електропередавальних організацій (власників мереж);

- ТОВ «Енергія - Новий Розділ» у технічних умовах на приєднання до електричних мереж електроустановок юридичних та фізичних осіб (крім населення) від 17.01.13 № 06-021302/167, виданих ПП Мандрійчук (приміщення магазину), зокрема, у п. 7.3. вимоги до розрахункового обліку електричної енергії встановило наступне: «Вирішити проектом: монтаж окремої шафи обліку електроенергії з встановленими до обліковим та після обліковим автоматичними вимикачами на відповідне навантаження із врахуванням селективності їх дії; монтаж приладу обліку активної електричної енергії прямого ввімкнення класу точності не гірше 1, що внесений до державного реєстру засобів вимірювання, допущених до застосування в Україні та відповідають вимогам СОУ - Н МПЕ 40.1.110.2005. Тип електролічильника визначити проектом»;

- Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області Держенергонагляду у Західному регіоні Міністерства палива та енергетики України листом від 05.12.13 № 23/01-1564 повідомила територіальне відділення, що вимога ТОВ «Енергія - Новий Розділ», що вимога про : «Монтаж приладу обліку активної електричної енергії прямого ввімкнення класу точності не гірше 1» є неправомірною, оскільки має бути «… не гірше 2» (Правила улаштування електроустановок п. 1.5.15);

- листом від 24.12.13 №01/22-6357 Держенергонагляду щодо правомірності вимог в технічних умовах на приєднання електроустановок до електричних мереж в частині встановлення лише засобів обліку електричної енергії, які внесенні в Державний реєстр ЗВТ, повідомило Антимонопольний Комітет України, що такі вимоги є неправомірними з врахуванням п. 2.1. Положення про Державний реєстр засобів вимірювальної техніки, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 22.08.05 № 218, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.15 за № 1009/11289;

Відповідно до п. 2.1. Положення про Державний реєстр засобів вимірювальної техніки, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 22.08.05 № 218, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.15 за № 1009/11289, відсутність типів ЗВТ у Державному реєстрі не може бути підставою для заборони використання цих засобів на території України (за умови підтвердження нормативних метрологічних характеристик та придатності цих засобів до застосування шляхом здійснення їх державної метрологічної атестації).

- в листі від 20.10.14 № 4250 ТОВ «Енергія - Новий Розділ» повідомило територіальне відділення про те, що включена у договори на підготовку та виготовлення технічних умов приєднання, умова, за якою мережі, збудовані чи реконструйовані за кошти замовника належатимуть товариству, не мала реального характеру по-суті, сторонами такі дії фактично не виконувалися, а зазначені мережі з часу укладення цих договорів на баланс позивача не передавалися. Таким чином, інтереси споживачів - замовників по факту не були ущемлені. Крім того, позивач, зазначає, що вимога до розрахункового приладу обліку електричної енергії класу точності не гірше 1 була внесена помилково, як описка.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону).

Відповідно до п. 2 ст. 50 Закону порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 51 Закону).

Згідно з нормою абзацу 2 ст. 1 Закону економічна конкуренція - це також і наявність у споживача можливості вибирати між кількома продавцями та відсутність в окремого суб'єкта господарювання можливості визначати умови обороти товару на ринку.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» технічні умови - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водо-, тепло-, енерго- і газопостачання, каналізації, радіофікації, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод, телефонізації, телекомунікації, диспетчеризації, пожежної та техногенної безпеки. Технічні умови повинні відповідати законодавству, містити достовірну інформацію та обґрунтовані вимоги до об'єктів будівництва, а також відповідати намірам заявника щодо забудови земельної ділянки.

Статтею 1 Закону України «Про стандартизацію» передбачено, що технічні умови - документ, що встановлює технічні вимоги, яким повинні відповідати продукція, процеси чи послуги.

Таким чином, технічними умовами встановлюються такі вимоги, без дотримання яких надання чи споживання послуг, виконання робіт буде неможливим. Зокрема, енергопостачання об'єкта споживача буде неможливим без виконання визначених такими технічними умовами вимог.

Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у спірному рішенні встановлено, що позивач у справі - ТОВ «Енергія - Новий Розділ», вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене п. 1 ч. 2 ст. 13 і п. 2 ст. 50 Закону, а саме зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку з видачі технічних умов на приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у вигляді встановлення таких умов ( включення в договір на підготовку та виготовлення технічних умов приєднання умови, за якої мережі, збудовані чи реконструйовані за кошти Замовника належатимуть ТОВ «Енергія - Новий Розділ»; встановлення неправомірних вимог у технічних умовах в частині: монтажу приладу обліку активної електричної енергії прямого ввімкнення класу точності «не гірше 1» та встановлення засобів обліку електроенергії з числа тих, що внесенні до Державного реєстру засобів вимірювання), які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Як вбачається з матеріалів справи та з апеляційної скарги, позивач підтверджує включення ним в договори обов'язкової умови, відповідно до якої набувало права на обладнання, яке буде збудоване чи реконструйоване за кошти замовників (споживачів).

Разом з тим, доводи скаржника про те, що мережі та обладнання, які були збудовані чи реконструйовані за кошти замовника, у власність та на баланс ТОВ «Енергія-Новий Розділ» не передавались, що підтверджується даними бухгалтерського обліку товариства, а також листами-відповідями на звернення замовників, не підтверджені належними доказами та не спростовують висновків відповідача, викладених в оспорюваному рішенні, оскільки для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції»)( п. 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства»).

Таким чином, для кваліфікації дій суб'єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов'язковим фактичне настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів.

Інших доводів на спростування висновків, викладених в рішенні Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.11.14 № 79р/к у справі № 1-02-283/2013, позивач не подав.

Стосовно тверджень скаржника про незаконність вимоги про накладення штрафу в розмірі 60 000 грн., оскільки для скаржника є незрозумілим, за якою методикою та керуючись якими нормативно-правовими актами розрахована саме така сума, Львівський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається з оспорюваного рішення, позивач повідомив відповідача листом від 27.01.14 № 263, що його дохід від реалізації згідно з рахунком № 70 за 2013 рік становить 535 711,860 тис. грн., інший дохід - 1 796,427 тис. грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону за порушення, передбачене пунктом 2 ст. 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Таким чином, розмір штрафу (60 000 грн.), накладений на позивача оспорюваним рішенням, визначений відповідно до вимог п. 2 ст. 52 Закону, тобто в межах 10 % доходу (виручки) позивача від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2013 рік, який є попереднім до року, в якому накладено штраф відповідачем. При цьому, Львівським апеляційним господарським судом враховано невизнання факту вчинення порушення, надання всіх необхідних документів та пояснень Товариством, а також нестворення останнім перешкод у розслідувані територіальним відділенням обставин у справі.

Усі вищенаведені обставини були встановлені відповідачем і їх правильність та обґрунтованість підтверджені рішенням суду першої інстанції.

Статтею 59 Закону передбачено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

- неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; - недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; - невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Проаналізувавши вищенаведене, Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що позивач не довів суду наявність підстав для визнання недійсним рішення Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.11.14 № 79р/к у справі № 1-02-283/2013 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції», а тому судом апеляційної інстанції не знайдено підстав для задоволення апеляційної скарги позивача у справі.

Враховуючи наведене, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу б/н від 06.03.15 ТОВ «Енергія-Новий Розділ» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.15 у справі № 914/4319/14 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 30.04.15.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Зварич О.В.