ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа № 908/5543/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Білоножко Г.С. (дов. № 38 від 01.01.2015р.)

відповідача - Коровін П.О. (дов. № ББУ/ЦОФД77/14 від 10.12.2014р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", м. Добропілля, Донецька область (вх. №1938 З/3) на рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.15р. у справі № 908/5543/14

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Добропільська ЦЗФ", м. Добропілля, Донецька область

про стягнення 21 127,24 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. по справі № 908/5543/14 (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.) позов Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Добропільська ЦЗФ" задоволено та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Добропільська ЦЗФ", 85003, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1, ( р/р № 1905 в Філії "Головне управління ПАТ "Промінвестбанку" в Донецькій області, МФО 334635, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця", 49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, (на поточний рахунок Відокремленого структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" ДП "Придніпровська залізниця" р/р № 601 у Дніпропетровському регіональному відділенні АБ "Експрес-банк", МФО 322959 ) 16 450 (шістнадцять тисяч чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп. штрафу, 4 977 (чотири тисячі дев'ятсот сімдесят сім) грн. 24 коп. додаткових зборів, 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідач з даним рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. по справі № 908/5543/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи скаржника необґрунтованими та безпідставними, а тому такими, що задоволенню не підлягають. Просить рішення місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Із матеріалів справи вбачається, що у червні 2014 року Публічним акціонерним товариством "ДТЕК"Добропільська ЦЗФ" за залізничною накладною № 48700371 зі станції Добропілля Донецької залізниці було відправлено вантаж (вугілля кам'яне) на станцію Енергодар Придніпровської залізниці.

На станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці, на підставі статті 24 Статуту залізниць України, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 06.04.1998 року № 457 (зі змінами та доповненнями), Залізницею було зроблено контрольну перевірку маси вантажу у вагонах.

Під час перевірки маси вантажу в вагоні № 66936584 було встановлено, що маса вантажу, яка вказана в залізничній накладній № 48700371 у графі "маса вантажу в кг, визначена відправником" в дійсності не відповідає масі вантажу, а саме: накладна № 48700371, вагон № 66936584, маса нетто по накладній 70000 кг, маса нетто при перевірці 72350 кг, різниця + 2350 кг, про що свідчать складений Залізницею акт загальної форми № 180 від 02.06.2014р. та комерційний акт АА № 018742/2 від 02.06.2014р. Даними актами засвідчено, що при контрольному зважуванні на справних тензометричних вагах, вага у вагоні № 66936584 в перевізному документі зазначена: тара - 23400 кг; нетто - 70000 кг, фактично виявилось: брутто - 95750 кг, тара - 23400 кг, нетто - 72350 кг, що більше ваги, зазначеної в документі, на 2350 кг; в технічному відношенні вагон справний. Дані акти були складені у відповідності з вимогами статті 129 Статуту Залізниць та пункту 4 "Правил складання актів", затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334.

Переважування проводилось на 150-тоних вагонних вагах № 0179, повірених 25.04.2014 року. В технічному та комерційному відношенні вагон справний, двері та люка закриті, навантаження справне, марковане однією подовжньою полосою, поверхню вантажу вкрито гашеним вапном.

Залізницею за невірно зазначену відповідачем масу вантажу, що було виявлено при контрольному переважуванні, нараховано штраф на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України, у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення у сумі 16450,00грн.

Нарахована сума штрафу в розмірі 16450,00 грн. заявлена позивачем до стягнення і є предметом даного судового розгляду.

Розглядаючи справу по суті, господарський суд виходив з того, що відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 року № 273/96-ВР, законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статутом залізниць України визначено обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (стаття 2).

Відповідно до статті 5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту, Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України передбачено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 23 Статуту залізниць України та "Правилами перевезень вантажів", затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, а саме "Правилами оформлення перевізних документів", передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно із статтею 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах; маса вантажів визначається відправником; спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Правилами приймання вантажів до перевезення також передбачено, що маса вантажу визначається відправником (пункт 5 Правил).

Згідно з пунктами 2.1., 6.6., 6.7. та Додатком № 3 "Правил оформлення перевізних документів", графи "Маса вантажу в кг. визначена відправником" та "Спосіб визначення маси" заповнюються відправником.

Як передбачено пунктом 2.3. "Правил оформлення перевізних документів", правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Пунктом 28 "Правил приймання вантажів до перевезення" передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Статтею 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, а залізниця має право перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із частиною 1 статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до Правил складання актів, які передбачені статтею 129 Статуту залізниць України, комерційні акти на вантаж, що перебуває у дорозі, складається у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

Пунктом 1 Правил складання актів передбачено, що при перевезенні у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, такої обставини, як невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до пунктів 12, 14 Правил складання актів якщо при перевірці вантажу, що прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція призначення в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено"; така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у п.10 цих Правил; цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції; новий акт у цьому разі не складається; одержувачу станція повинна видати складений комерційний акт у триденний термін; видача актів одержувачам провадиться під розписку на третьому примірнику акта, який зберігається на станції.

У комерційному акті АА № 018742/2 від 02.06.2014р., належним чином засвідчена копія якого надана позивачем до матеріалів справи, розділ "Є" заповнений станцією призначення Енергодар Придніпровської залізниці.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно статті 122 Статуту залізниць України, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Згідно із статтями 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезень.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань крім випадків, передбачених законом.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких підстав, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що залізницею складено комерційний акт, яким встановлено неправильне зазначення відправником маси вантажу у накладній, у відповідності до вимог чинного законодавства, а також судом обґрунтовано прийнято до уваги в сукупності відомості, зазначені як в основній, так і у досильній накладних, так і сам факт невірного зазначення відправником маси вантажу у перевізному документі, а тому позовні вимоги були ними задоволені у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти правомірності нарахування штрафу відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, однак, на думку скаржника, первинні документи які підтверджують факт нарахування штрафу, складені Залізницею в порушення вимог Правил оформлення перевізних документів та Статуту залізниць України. Так, скаржник зазначає, що в залізничному перевізному документі на групу вагонів №48700371 в графі « 49» не внесені відомості про складання акту загальної форми від 02.06.2014 року №180 та відомості про комерційний акт від 02.06.2014 року АА № 018742/2, а відмітка про відчеплення в вагоній відомості на обороті перевізного документу не засвідчена штемпелем станції та графа « 49» документу не містить номер досилочного документу.

Проте вказані твердження не узгоджуються із наявними у справі доказовими матеріалами, а також не спростовують цілком законних та обґрунтованих висновків суду по суті спору, з огляду на наступне.

Господарський суд ретельно дослідивши наявні у справі документи, належним чином засвідчені копії яких надані позивачем в обґрунтування його вимог, встановив, що у перевізному документі на групу вагонів № 48700371, у графі « 49» містяться відомості про складання Акту загальної форми від 02.06.2014 року № 4551. Зі змісту цього акту вбачається, що вагон № 66936584 відчеплений від групи вагонів через комерційну несправність (перевантаження) і буде досланий за досилочним перевізним документом № 46742029. Таким чином, всі необхідні відомості про номер досильного документу внесені в акт загальної форми від 02.06.2014 року № 455, який прямував на станцію призначення Енергодар Придніпровської залізниці разом з основним перевізним документом на групу вагонів №48700371. Окрім цього, згідно з інформацією, що міститься в досилочному перевізному документі № 46742029 (графа « 49»), Залізницею внесені всі відомості про складання Актів загальної форми № 180, № 4058, № 3343, № 4062, № 3354, № 3355, №4063 та Комерційний акт АА№018742/2, складений станцією Запоріжжя-1 02.06.2014р.

Також судом апеляційної інстанції відхиляються твердження відповідача відносно того, що відмітка в вагоній відомості не засвідчена штемпелем станції Запоріжжя-1, так як перевезення вантажу за перевізним документом на групу вагонів №48700371 здійснювалось в електронному вигляді, що підтверджується підписом «ЕЦП» в графі « 38» та в графі « 53». Вказані обставини виключають проставляння будь-яких штемпелів.

Крім того, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції доводи скаржника про те, що відомості в акті загальної форми від 02.06.2014 року № 180 та в комерційному акті АА№018742/2 про масу вантажу у вагоні № 66936584 містять різну (іншу) інформацію.

Так, із акту загальної форми від 02.06.2014 року № 180, вбачається, що даний акт складений для засвідчення контрольного зважування всього потягу на тензометричних вагах в динамічному режимі, а не окремого вагону. Крім того, даний акт містить дані про те, що вагон очікує зважування в статистичному режимі для встановлення точної маси вагону. При цьому, маса, яка встановлена при зважуванні окремого вагону, зазначена в комерційному акті АА № 018742/2 від 02.06.2014р.

Отже, всі посилання відповідача в апеляційній скарзі, не спростовують обставини, викладених в комерційному акті АА № 018742/2 від 02.06.2014р., який визнаний судом першої інстанції належним доказом в підтвердження нарахування суми штрафу в розмірі 16450,00 грн., адже цей документ складений позивачем у відповідності до приписів статті 129 Статуту залізниць України та вимог чинного законодавства, що в даному випадку регулюють правовідносини сторін у справі.

Не спростовані скаржником належними та допустимим доказами і позовні вимоги щодо стягнення з нього на користь позивача додаткових зборів в сумі 4977,24 грн.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про залізничний транспорт" розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Наданим до матеріалів справи детальним та обґрунтованим розрахунком нарахованих додаткових зборів підтверджується, що при виправленні комерційної несправності вагону № 60676186, позивачем було нараховані додаткові збори у розмірі 4977,24 грн. згідно актів № 4063 від 04.06.2014р. на суму 3220,32 грн.; № 966 від 05.06.2014р. на суму 1189,08 грн.; № 4064 від 06.06.2014р. на суму 567,84 грн., а саме: плату за користування, збір за маневрову роботу, збір за телеграфне повідомлення, збір за подавання й забирання вагонами. Ці вимоги підтверджені позивачем відомістю плати за користування вагонами № 03060289 (ГУ-46), пам'яткою про подавання/збирання вагонів № 254 (14)/905(49) (ГУ-45), накопичувальними картками № 12069001, 13069002 (ФДУ-92), актами загальної форми № 4064, 966, 4063, 4061, 4058, 3343 та телеграмами № 8, 21 (належним чином засвідчені копії цих документів містяться у справі).

Враховуючи документальне підтвердження вимог позивача про стягнення з відповідача 4977,24 грн. додаткових зборів, господарський суд дійшов законного та обґрунтованого висновку, що позов в цій частині також підлягає задоволенню, оскільки ці платежі нараховані позивачем за виправлення комерційної несправності, тобто перевантаження вагону понад його вантажопідйомність, а до матеріалів справи залучені відповідні акти загальної форми, телеграми та накопичувальні картки №№12069001,13069002, які підписані вантажоодержувачем і підтверджують нарахування належних Залізниці платежів.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що відповідач ні під час вирішення спору у господарському суді Запорізької області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності його заперечень. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги відповідача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", м. Добропілля, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі № 908/5543/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 22.04.15

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.