РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015Справа №910/6860/13

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
про стягнення 128 333 200,03 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Остапенко В.М. (дов. № 14-109 від 18.04.2014 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 16 квітня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі по тексту - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 128 333 200,03 грн., а також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.04.2013 року порушено провадження у справі № 910/6860/13, слухання справи призначено на 23.04.2013 року.

19.04.2013 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/6860/13, у зв'язку з тим, що Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на час розгляду даної справи перебуває на стадії припинення. Зважаючи на вищенаведене, відповідач просить зупинити провадження у даній справі до завершення процедури реорганізації Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та вирішення питання щодо його правонаступника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2013 року зупинено провадження у справі №910/6860/13 до завершення реорганізації Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2013 року та постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2013 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.04.2013 року залишено без змін.

Як вбачається з офіційної вебсторінки Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у всесвітній мережі Інтернет суду стало відомо, що наказом №650 від 18.09.2014 Міністерства енергетики та вугільної промисловості України визнано таким, що втратив чинність наказ Мінерговугілля України від 26.07.2012 №545 "Про припинення Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" шляхом її реорганізації (перетворення)", на підставі якого безпосередньо провадження у справі зупинено до закінчення реорганізації відповідача.

За приписами частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування.

У зв'язку з тим, що обставини що зумовили зупинення провадження станом на теперішній час не існує, суд дійшов висновку про необхідність поновлення провадження у справі № 910/6860/13.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року поновлено провадження у справі № 910/6890/13, розгляд справи призначено на 16.04.2015 року.

Представник відповідача у судове засідання 16.04.2015 року не з'явився, водночас, через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на те, що сторони у справі розглядають можливість врегулювання спору в добровільному порядку.

Представник позивача судовому засіданні 16.04.2015 року заперечив проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи поданого відповідачем.

Розглянувши вищевказане клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Приписами статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Втім, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, інших учасників судового процесу, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів (частина 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи наведене, незважаючи на те, що відповідач в процесі розгляду справи так і не скористався правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з метою забезпечення права на вирішення спору впродовж розумного строку, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 16.04.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

В С Т А Н О В И В:

12.06.2009 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (покупець) було укладено договір №06/09-413-Р поставки природного газу (надалі по тексту - Договір), за умовами якого постачальник передає покупцеві у 2009 році у власність природний газ власноговидобуткуу з ресурсу ІV кварталу 2006 року (далі - газ) для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат газорозподільних підприємств, а покупецьзобов'язуєтьсяя прийняти та оплатити газ на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що постачальник передає у власність покупцеві газ з ресурсу ІV кварталу 2006 року в обсязі 335 596 918 куб. метрів.

Факт передачі газу підтверджується актами приймання - передач газу, які підписують повноважені представники сторін виключно в обсязі, який зазначений у письмовому замовленні покупця протягом 3 (трьох) робочих днів з дня надання покупцем такого замовлення. Акти приймання - передачі газу складаються у 2 (двох) оригінальних примірниках (пункт 3.4. Договору).

Згідно з пунктом 4.1 Договору ціна за 1000 кубічних метрів газу становить 535,30 грн., крім того. податок на додану вартість (ПДВ) - 20% - 107,є06 грн., ціна газ разом з ПДВ - 642,36 грн.

Відповідно до пункту 4.4. Договору загальна розрахункова сума цього договору становить 179 645 030,21 грн., крім того ПДВ - 20% -35 929 006,04 грн., всього разом з ПДВ - 215 574 036,25 грн.

Розрахунки за газ здійснюються покупцем грошовими коштами у гривнях шляхом перерахування на рахунок постачальника вартості обсягу газу, що передається, протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати підписання зазначеного у пункті 3.4. акту приймання - передачі газу (пункт 5.1. Договору).

На виконання умов Договору, позивач, протягом 2009 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 100 073 277,89 грн., що підтверджується актами прийому-передачі газу за вказаний період, а саме:

- № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 20 209 860,30 грн.;

- № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 7 872 297,17 грн.;

- № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 23 781 006,77 грн.;

- № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 9 910 200,96 грн.;

- № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 28 402 097,06 грн.;

- № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 9 897 815,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов Договору, свої зобов'язання щодо оплати вартості природного газу не виконав, внаслідок чого, у відповідача утворилась заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у розмірі 100 073 277,89 грн.

Зважаючи на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача 100 073 277,89 грн. заборгованості договором №06/09-413-Р поставки природного газу від 12.06.2009 року, 18 036 525,78 грн. інфляційних нарахувань та 10 223 396,37 грн. три проценти річних.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За своєю правовою природою договір №06/09-413-Р від 12.06.2009 року є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського Кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання щодо поставки природного газу виконав належним чином, зауважень щодо поставки продукції від відповідача не надходило, що підтверджується актами прийому-передачі газу, які підписані уповноваженими особами та скріплені печатками сторін (належним чином засвідчена копія містяться в матеріалах справи).

Спір у даній справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині оплати за поставлений позивачем природний газ згідно Договору, внаслідок чого у Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" виникла заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у розмірі 100 073 277,89 грн., яка станом на день розгляду даної справи є непогашеною.

Доказів протилежного суду не надано.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 100 073 277,89 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 100 073 277,89 грн. заборгованості за договором №06/09-413-Р поставки природного газу від 12.06.2009 року підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов Договору, у визначені строки оплату за поставлений позивачем природний газ не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті коштів за Договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 18 036 525,78 грн. інфляційних нарахувань та 10 223 396,37 грн. три проценти річних.

Розрахунок трьох процентів та інфляційних нарахувань здійснений позивачем наступним чином:

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 20 209 860,30 грн. - за період з 28.09.2009 року по 18.03.2013 року;

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 7 872 297,17 грн. - за період з 24.12.2009 року по 18.03.2013 року;

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 23 781 006,77 грн. - за період з 28.09.2009 року по 18.03.2013 року;

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 9 910 200,96 грн. - за період з 24.12.2009 року по 18.03.2013 року;

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року на суму 28 402 097,06 грн. - за період з 28.09.2009 року по 18.03.2013 року;

- за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року на суму 9 897 815,63 грн. - за період з 24.12.2009 року по 18.03.2013 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору №06/09-413-Р поставки природного газу від 12.06.2009 року інший розмір процентів не визначено.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіряючи правильність розрахунку суми трьох процентів річних судом встановлено, що поданий позивачем розрахунок є арифметично вірним, проте, позивачем невірно визначено початкову дату прострочення зобов'язання та не враховано, що згідно чинного законодавства нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, можливо здійснювати з наступного дня, який слідує за днем, коли зобов'язання мало бути виконане, відтак, розрахунок трьох процентів та інфляційних нарахувань за невиконання зобов'язань згідно акту приймання - передачі № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року, № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року та № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ від 31.08.2009 року необхідно здійснювати, починаючи з 29.09.2009 року, відповідно, згідно з акту приймання - передачі № 10/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року, № 11/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року та № 12/06-НГУ- НГУ-ВТБ - 2 від 26.11.2009 року- з 25.12.2009 року.

Водночас, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, приймаючи до уваги початкову дату прострочення зобов'язання відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 223 396,37 грн. трьох процентів річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Дослідивши розрахунок збитків від інфляції, наданий позивачем, судом було виконано власний розрахунок, відповідно до якого позовні вимоги щодо стягнення збитків від інфляції підлягають частковому задоволенню в розмірі 17 565 177,60 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Приймаючи до уваги вищенаведене, відшкодування судових витрат покладаються судом на відповідача в розмірі, визначеному чинним законодавством.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ) 100 073 277 (сто мільйонів сімдесят три тисячі двісті сімдесят сім) грн. 89 коп. заборгованості, 17 565 177 (сімнадцять мільйонів п'ятсот шістдесят п'ять тисяч сто сімдесят сім) грн. 60 коп. інфляційних нарахувань, 10 223 396 (десять мільйонів двісті двадцять три тисячі триста дев'яносто шість) грн. 37 коп. три проценти річних, 68 820 (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.04.2015 року

Суддя С.В. Стасюк