ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.04.15р. Справа № 904/1706/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЛОГІЇ МЕРЕЖ", м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСФЛОІТ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 31 825,00 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: Голіков Д.Д., довіреність № б/н від 13.03.2015 р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЛОГІЇ МЕРЕЖ" (далі-позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСФЛОІТ" (далі-відповідач) про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог а.с. 32-33) 37 022,91 грн., з яких: 23 715,01 грн. - заборгованості, 12 029,01 грн. - індексу інфляції, 1278,89 грн. - 3 % річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо оплати поставленого товару за накладними.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 р. по справі № 904/1706/15 порушено провадження та розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 17.03.2015 р.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2015 р. та від 09.04.2015 р. розгляд справи відкладений на 09.04.2015 р. та на 28.04.2015 р.

Представник позивача у судових засіданні наполягав на задоволенні збільшених позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судові засідання не з'явився, вимог суду, викладених в ухвалах про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи не виконав, письмовий відзив на позов не надав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 р., від 17.03.2015 р. та 09.04.2015 р. були надіслані на адресу відповідача, що зазначена у Спеціальному витязі з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (49069, м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 23-В, ідентифікаційний код 31971442) на яку насамперед і було направлено кореспонденцію господарського суду. Згідно з довідкою поштової установи поштові відправлення на адресу відповідача повернуті до суду з позначкою: "за закінченням терміну зберігання".

У п. 4 інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначається, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 28.04.2015 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі усної домовленості позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЛОГІЇ МЕРЕЖ" здійснило поставку товару відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКСФЛОІТ" на загальну суму 23 715,01 грн. за видатковими накладними № ТС-0010836 від 23.05.2013 р. на суму 656,00 грн., № ТС-0011086 від 06.06.2013 р. на суму 8145,00 грн., № ТС-0011167 від 12.06.2013 р. на суму 6383,40 грн., № ТС-0011436 від 02.07.2013 р. на суму 3030,30 грн., № ТС-0011625 від 16.07.2013 р. на суму 3990,30 грн., № ТС-0011663 від 17.07.2013 р. на суму 1510,01 грн.

Угода у письмовому вигляді між сторонами не укладалася.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписом представника відповідача у вказаних видаткових накладних.

Відповідач свої зобов'язання щодо повної оплати поставленого товару не виконав внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем зі сплати товару на суму 23 715,01 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Фактичні дії сторін свідчать про існування між сторонами договірних відносин, в результаті чого у відповідача виникли грошові зобов'язання - зобов'язання по сплаті отриманого від позивача товару.

Матеріалами справи підтверджується наявність у діях сторін волевиявлення на встановлення правовідносин безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідач свого обов'язку зі сплати вартості товару після його прийняття не здійснив.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

На момент розгляду справи заборгованість відповідача складає 23 715,01 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі п 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відповідачу нараховані 12 029,01 грн. - індексу інфляції (за період з червня 2013 р. по січень 2015р.), 1278,89 грн. - 3 % річних (за період з 24.05.2013 р. по 07.04.2015 р.).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру індексу інфляції та 3 % річних, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у сумі: 23 715,01 грн. - заборгованості, 12 029,01 грн. - індексу інфляції, 1278,89 грн. - 3 % річних.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по справі відноситься на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 36, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву про збільшення позовних вимог задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСФЛОІТ" (49069, м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд. 23-В; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОЛОГІЇ МЕРЕЖ" (83112, м. Донецьк, вул. Туполєва, буд. 29, кв. 8; ) 23 715,01 грн. (двадцять три тисяч сімсот п'ятнадцять грн. 01 коп.) - заборгованості, 12 029,01 грн. (дванадцять тисяч двадцять дев'ять грн. 01 коп.) - індексу інфляції, 1278,89 грн. (одна тисяча двісті сімдесят вісім грн. 89 коп.) - 3 % річних, 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України " 29 " квітня 2015 р.