ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.04.15р. Справа № 904/2907/15
За позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Запоріжжя

до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", м.Дніпропетровськ

Третя особа: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «Нікопольський завод феросплавів», м. Нікополь

про стягнення 5 160,55 грн.

Суддя: Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Сиваш А.М. - довіреність № 18-156 від 23.12.14;

від відповідача: Шляєв І.В. - довіреність № 71 від 01.01.15.

.

СУТЬ СПОРУ:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ДП "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", Третя особа: ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Нікопольський завод феросплавів», м. Нікополь про стягнення 5 160,55 грн.

Позовні вимоги мотивовані недостачею вантажу внаслідок незбережного перевезення відповідачем.

Позивач у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав пояснення по справі, відповів на поставленні питання.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти позову заперечує, свої заперечення виклав у відзиві на позов, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами. В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 21.04.15 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між позивачем та третьою особою укладений договір поставки № 1400894 від 31.01.14. На адресу позивача за залізничною накладною № 5339027 надійшли вагони 60367489 та 60676145 з вантажем «Горішок коксовий».

Згідно ст.6 Статуту залізниць України (Статут) накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача. Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми. Які складають станції залізниць. Складені комерційні акти містять відомості про те, що під час перевезення вантажу мало місце неохоронне перевезення з боку залізниці.

Як встановлено судом, вантаж прибув з видимими ознаками слідів нестачі, що виявлялось в нерівній поверхні вугілля, наявному поглибленні, і тому на підставі ст. 52 Статуту залізниць України відповідачем було складено комерційний акт РА № 04518/1461 від 03.11.14 (а.с. 13) та акт РА № 004519/1462 від 04.11.14. Згідно акту РА № 04518/1461 встановлено порушення маркування та характерні поглиблення які свідчать про виїмку вантажу. Маса вантажу по даним накладної 50110 кг, фактично - 48440кг, нестача - 1670 кг.

Згідно акту РА № 004519/1462 встановлено порушення маркування та характерні поглиблення які свідчать про виїмку вантажу. Маса вантажу по даним накладної 44560 кг, фактично - 42540кг, нестача - 2020 кг.

Згідно із статтею 307 ГК України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За частиною першою ст. 31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Водночас, частиною п'ятою ст. 31 Статуту встановлено, що придатність рухомого складу, зокрема вагонів, для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці. Частиною 3 ст. 308 ГК України передбачено, що вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Так, згідно залізничній накладній № 53390274 у вагонах № 60367489, 60676145 завантаження вантажу у здійснювалось вантажовідправником - ПАТ «АКХЗ», тому відповідно до частини п'ятої статті 31 Статуту залізниць України, придатність зазначеного вагону до перевезення вантажу у комерційному відношенні повинен був визначити саме він. З матеріалів справи вбачається, що вантажовідправником вантаж завантажений у вагони в технічному стані справні. Вагон підготовлений у комерційному відношенні (мовою оригіналу накладної: "погрузка выше бортов на 10-20см, шапкой. Груз маркирован известковим раствором в виде 1 продольной плосы по всей дляне вагона." - а.с.13,14).

Таким чином, вантажовідправник виконав свої зобов'язання і підготував вагон у комерційному відношенні.

Згідно з п. 3.21 Роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона із "шапкою". З метою забезпечення збереженості вантажу відповідно до пункту 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу на їх поверхню наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу. Конструкція відповідних пристроїв і установок, порядок ущільнення вантажів, застосування захисної плівки (емульсії), кріплення та маркування, що забезпечують збереження і свідчать про відсутність втрати вантажу при перевезенні, визначається інструкцією, розробленою відправником і узгодженою з залізницею (пункт 7 названих Правил).

Статтею 110 Статуту визначено, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно п. 1 ст. 314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

У відповідності до вимог ст. 114 Статуту, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу, у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Пункт 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 визначає норми недостачі при перевезенні в залежності від властивостей вантажу, які вказані у відсотках від маси вантажу і складаються із двох показників: норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до п.27 Правил вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню на суму 5 160,55 грн.

Щодо розміру визначення розміру вартості вантажу суд зазначає наступне.

Договір поставки № 1400894 від 31.01.14. укладений між позивачем та третьою особою, а не з вантажовідправником. Згідно специфікації до договору поставки № 1400894 від 31.01.14. ціна товару становить станом на 01.10.14 за 1 т. становить 2 719,33 грн. Рахунки на оплату сплачені позивачем в повному обсязі, що не спростовується у письмових поясненнях третьої особи. Таким чином, позивач правомірно визначив у своєму розрахунку вартість 1 т. вантажу за ціною постачальника товару.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 308, 314 Господарського Кодексу України, ст. ст. 307, Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49000, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108, код 01073828) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Запорізький завод феросплавів» (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна,11, код 00186542) вартість нестачі в розмірі 5 160,55 та судовий збір у сумі 1827,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 27.04.14.

Суддя М.О. Ніколенко