РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2015Справа №910/6863/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»

про відшкодування шкоди в порядку регресу 47 321,20 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Тараненко А.П. за довіреністю № 13 від 05.01.2015 р.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.03.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 47 321,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» на підставі договору добровільного комплексного страхування на транспорті № 245002/4098/0002115 від 10.04.2014 р. внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер ВН 2672 ЕА, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер ВН 5047 СК, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/3288070), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/6863/15-г та призначено розгляд справи на 20.04.2015 р. об 11:40 год.

03.04.2015 р. через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/9549 від 01.04.2015 р. з інформацією про страхове покриття за полісом № АІ/3288070.

17.04.2015 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю відрядити представника для участі у судовому засіданні, що призначене на 20.04.2015 р. через участь представника в іншому судовому засіданні в Краснолиманському міському суді Донецької області. На підтвердження зазначеного у клопотанні відповідач надав суду копію повістки Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 236/2421/13-к. В якості додатків до клопотання відповідач надав суду копію полісу № АІ/3288070 від 09.09.2014 р.; заяву про відсутність аналогічного спору; копію статуту відповідача та копію виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача.

В судове засідання, призначене на 20.04.2015 р., представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 20.04.2015 р., не з'явився, але надіслав на адресу суду 17.04.2015 р. клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні, призначеному на 20.04.2015 р., здійснювався розгляд клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, поданного 17.04.215 р. через відділ діловодства суду.

Відповідно до зазначеного клопотання, відповідач просив суд відкласти розгляд справи, призначений на 20.04.2015 р., у зв'язку з неможливістю відрядити представника для участі у судовому засіданні, що призначене на 20.04.2015 р. через участь представника в іншому судовому засіданні в Краснолиманському міському суді Донецької області.

Розглянувши подане клопотання, суд прийшов до висновку про незадоволення останнього, оскільки:

Ухвала суду від 23.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/6863/15-г, якою призначено розгляд справи на 20.04.2015 р., відправлена відповідачу 26.03.2015 р., про що є відмітка на зворотньому боці ухвали, саме клопотання свідчить про отримання відповідачем цієї ухвали, т.т. відповідач мав можливість підготуватись до судового засідання, надати відзив на позовну заяву та направити свого повноважного представника для участі в даному судовому засіданні.

Стаття 28 ГПК України не визначає представників юридичних осіб, повноваження яких підтверджується довіреністю від імені підприємства, організації, як єдиних представників останніх в суді. Безпосередньо представляти інтереси сторони надано керівникам підприємств та організацій, іншим особам, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами. Однак клопотання відповідача, підписане в.о. голови правління, свідчить про реальну можливість здійснити своє представництво в суді безпосередньо на рівні керівництва. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Подане ж відповідачем клопотання розцінюється судом як свідоме та безпідставне ухилення від розгляду справи, пошук шляхів для затягування судового процесу.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 20.04.2015 р. без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 20.04.2015 р., надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 20.04.2015 р. у відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.04.2014 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та Дацьком Андрієм Вікторовичем (страхувальник) було укладено договір № 245002/4098/0002115 добровільного комплексного страхування на транспорті (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер ВН 2672 ЕА. Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 26.04.2014 р. до 24:00 год. 25.04.2015 р.

23.09.2014 р. в місті Одесі на вулиці В. Арнаутській сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер ВН 2672 ЕА, під керуванням Дацька Андрія Вікторовича та автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер ВН 5047 СК, яким керувала Біднюк Катерина Анатоліївна. Наведене підтверджується довідкою № 9440458 про дорожньо-транспортну пригоду УДАІ РУ МВС України в Одеській області від 10.10.2014 р.

ДТП сталася в результаті порушення Біднюк Катериною Анатоліївною п. 16.3 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2014 р. у справі № 501/5601/14-п, відповідно до якої Біднюк Катерину Анатоліївну визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», реєстраційний номер ВН 2672 ЕА, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний Дім» АдСЧТ06045 від 13.10.2014 р. становить 48 270,70 грн. (надалі - рахунок АдСЧТ06045 від 13.10.2014 р.). Розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля, відповідно до звіту № 09-028 спеціаліста-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого в результаті пошкодження автомобіля, що складений 14.10.2014 р. спеціалістом-автотоварознавцем Паляницею А.Б., становить 48 259,88 грн. (надалі - звіт № 09-028 про оцінку матеріального збитку від 14.10.2014 р.).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 00152605 від 30.10.2014 р. по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 47 321,20 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 019025 від 03.11.2014 р.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 23.09.2014 р.) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АІ/3288070. При цьому право регресу до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 р. не представлено договору (полісу № АІ/3288070) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АІ/3288070, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено Біднюк Катерину Агатоліївну, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 10.09.2014 р. до 09.09.2015 р.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що Біднюк Катерина Анатоліївна керувала автомобілем «Hyundai Accent», реєстраційний номер ВН 5047 СК, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АІ/3288070, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений рахунком АдСЧТ06045 від 13.10.2014 р., страховим актом № 00152605 від 30.10.2014 р. по договору страхування та платіжним дорученням № 019025 від 03.11.2014 р.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АІ/3288070 становить 00,00 грн.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 47 321,20 грн. (сума матеріального збитку підтверджена рахунком АдСЧТ06045 від 13.10.2014 р., страховим актом № 00152605 від 30.10.2014 р. по договору страхування та платіжним дорученням № 019025 від 03.11.2014 р.).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Пунктом 38.1 ст. 38 Закону (у редакції, чинній на момент виплати страхового відшкодування) передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Матеріалами справи, зокрема, копією заяви № 15016 від 16.12.2014 р. на виплату страхового відшкодування підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідача.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 47 321,20 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 47 321,20 грн. страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню повністю в сумі 47 321,20 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1 827,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А; ідентифікаційний код 20033533) 47 321,20 грн. (сорок сім тисяч триста двадцять одну гривню 20 коп.) страхового відшкодування, 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.04.2015 р.

Суддя Гумега О. В.