РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015Справа №910/1741/15-г
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп"

публічного акціонерного товариства "Діамантбанк"

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину: договорів іпотеки від 09.09.2014 року

Представники сторін:

від прокуратури: Лиховид О.С. - службове посвідчення № 002628 від 05.09.2012 року;

від позивача: Ткачук Н.Ф. - представник за довіреністю № 17 від 16.02.2015 року;

від відповідача-1: Мустя С.О. - представник за довіреністю № б/н від 12.01.2015 року.

від відповідача-2: Агафонов А.В. - представник за довіреністю № б/н від 08.01.2015 року.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп", 2) публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину: договорів іпотеки від 09.09.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «КБ «Експобанк» під час перевірки договорів встановлено нікчемність договорів іпотеки від 09.09.2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., зареєстрованих в реєстрі за № 855, №856, №857 та договорів про відступлення права вимоги від 23.09.2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М, зареєстрованих в реєстрі за № 1427, №1428, №1429.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогами:

- застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договорів іпотеки від 09.09.2014 року, укладених між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" та публічним акціонерним товариством "Діамантбанк", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., зареєстрованих в реєстрі за № 859, №857, №855 та відступлених за договорами відступлення права вимоги від 23.09.2014 року, укладений між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп", посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М, зареєстрованих в реєстрі за № 1429, №1428, №1427;

- визнати за публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" право власності:

- на нежилі приміщення (в літ. Д), загальною площею 811,00 кв.м., що складає 24/1000 нежилих приміщень, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Малевича Казимира (Боженко), будинок 86, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0;

- на нежитловий будинок (літ. А2), загальною площею 2902, 6 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, будинок 4-В, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00;

- на ремонтно-механічний корпус (літера А), загальною площею 909,9 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Чистяківська, будинок 23, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.01.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.02.2015 року.

12.02.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач 1 подав відзив на позовну заяву.

13.02.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 31.01.2015 року та письмові пояснення по справі.

16.02.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач 2 подав відзив на позовну заяву та заперечення на заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, клопотання про призначення судової експертизи.

16.02.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав клопотання про залучення третьої особи до участі у справі.

В судовому засіданні 16.02.2015 року представник позивача підтримав подане клопотання про залучення третьої особи до участі у справі.

Представники відповідачів 1, 2 заперечували проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи до участі у справі.

Представник відповідача 1 підтримав подане клопотання про призначення судової експертизи.

Представник позивача заперечував проти даного клопотання.

Представник відповідач 2 не заперечував проти даного клопотання.

В судовому засіданні оголошено перерву до 10.03.2015 року.

03.03.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач 2 подав доповнення до відзиву.

06.03.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заперечення на відзив.

В судовому засіданні 10.03.2015 року представник відповідача 2 подав додаткові докази по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача 1 заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 2 заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено перерву до 31.03.2015 року.

27.03.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог.

31.03.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав додаткове нормативно-правове обґрунтування.

В судому засіданні 31.03.2015 року представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Суд задовольнив клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні оголошено перерву до 14.04.2015 року.

07.04.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав додаткове нормативно-правове обгрунтування позовних вимог.

09.04.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач 2 подав додаткові пояснення по справі.

14.04.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від прокуратури надійшла заява про вступ у справу.

Представник позивача підтримав подану раніше заяву про забезпечення позову.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 заперечували.

Суд відмовив в задоволенні клопотання про забезпечення позовну.

Представник відповідача 1 підтримав подане клопотання про проведення експертизи.

Представники позивача та відповідача 2 заперечували.

Суд відмовив в задоволенні клопотання про проведення експертизи.

Представник позивача підтримав подану 27.03.2015 року заяву про збільшення позовних вимог.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається з заяви про збільшення позовних вимог, позивачем заявлено нові вимоги, а саме: щодо зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп" повернути публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Експобанк" у власність:

- нежилі приміщення (в літ. Д), загальною площею 811,00 кв.м., що складає 24/1000 нежилих приміщень, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Малевича Казимира (Боженко), будинок 86, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0;

- нежитловий будинок (літ. А2), загальною площею 2902, 6 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, будинок 4-В, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00;

- ремонтно-механічний корпус (літера А), загальною площею 909,9 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Чистяківська, будинок 23, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

У зв'язку з чим, судом не приймається дана заява.

Прокурор позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача 1 заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представника відповідача 2 заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

09.09.2014 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (позивачльник) та публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (кредитодаввець) укладено кредитний договір №0909/14-1, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику міжбанківський кредит у національній валюті у сумі 51 500 000,00 грн., а позивальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням оплатити плату за кредит та повернути кредит в повному обсязі в порядку та у термін (строки), встановлені цим договором.

Кредит надається позичальнику терміном до 08.10.2014 року (включно).

За користування кредитом позичальник зобов'язується сплачувати кредитодавцю фіксовану процентну ставку, розмір якої встановлено на рівні 28% річних.

Як встановлено судом кредитні кошти відповідно до умов договору надані позивачу 09.09.2014 року.

Відповідно до ч.1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Так, в забезпечення кредитних зобов'язань між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (іпотекодавець) та публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (іпотекодержатель) укладено:

- договір іпотеки від 09.09.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., зареєстрованих в реєстрі за № 859, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання кредитного договору №0909/14-1 від 09.09.2014 року передає в іпотеку нежилі приміщення (в літ. Д), загальною площею 811,00 кв.м., що складає 24/1000 нежилих приміщень, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Малевича Казимира (Боженко), будинок 86.

Відповідно до п.1.4 договору іпотеки, узгоджена сторонами вартість іпотеки становить 3 100 000,00 грн.

- договір іпотеки від 09.09.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., зареєстрованих в реєстрі за № 857, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання кредитного договору №0909/14-1 від 09.09.2014 року передає в іпотеку нежитловий будинок (літ. А2), загальною площею 2902, 6 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, будинок 4-В.

Відповідно до п.1.4 договору іпотеки, узгоджена сторонами вартість іпотеки становить 64 700 000,00 грн.

- договір іпотеки від 09.09.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., зареєстрованих в реєстрі за № 855, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання кредитного договору №0909/14-1 від 09.09.2014 року передає в іпотеку ремонтно-механічний корпус (літера А), загальною площею 909,9 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Чистяківська, будинок 23.

Відповідно до п.1.4 договору іпотеки, узгоджена сторонами вартість іпотеки становить 14 700 000,00 грн.

09.09.2014 між публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №1/09092014, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право за кредитним договором №0909/14-1 від 09.09.2014 р. з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід'ємною частиною, укладеним між первісним кредитором та публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк".

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

23.09.2014 року між публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (первісний іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп" (новий іпотекодержатель) укладено:

- договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 09.09.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., за реєстровим № 857, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М, зареєстрований в реєстрі за № 1428;

- договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 09.09.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., за реєстровим № 855, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М, зареєстрований в реєстрі за № 1427;

- договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 09.09.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., за реєстровим № 859, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М, зареєстрований в реєстрі за № 1429.

Іпотечним повідомленням (вимога) вих. №011014/8 від 01.10.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп" вимагало від публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" виконати умови кредитного договору №0909/14-1 від 09.09.2014 року належним чином, та попередило що у випадку не виконання вимог, викладених у цьому іпотечному повідомлені, товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп" після спливу тридцяти денного строку з моменту надіслання цього іпотечного повідомлення, здійснить звернення стягнення на предмет іпотеки, у порядку встановленому іпотечним договором та чинним законодавством України.

Позивач звернувся до суду з позовом про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів.

Статтею 215 ЦК України визначено, що нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможний банк - це банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Частиною 1 статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що НБУ зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі: 1) неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів НБУ, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; 2) зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами НБУ; 3) невиконання банком протягом 10 робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами; 4) одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

Частиною 1 статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено підстави ліквідації банку, зокрема зазначено, що банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання НБУ банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією ФГВФО. Так, НБУ має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо: 1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію; 2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України № 597 від 24.09.2014 року публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Експобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

25.09.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте Рішення № 97 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «КБ «Експобанк».

Постановою Правління Національного банку України № 41 від 22.01.2015 року АТ «КБ «Експобанк» відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті ФГВФО (http://www.fg.gov.ua) та НБУ (http://www.bank.gov.ua), тому в розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою і не потребує доказуванню.

Частинами 1, 2, 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч.3 статті статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

22.01.2015 року уповноваженою особою ФГВФО та тимчасову адміністрацію в банку позивача було направлено відповідачу 2 повідомлення №1101/194 про нікчемність договорів іпотеки від 09.09.2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., зареєстрованих в реєстрі за № 855, №857, №859 та відповідачу 1 повідомлення №1101/195 про нікчемність договорів іпотеки від 09.09.2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., зареєстрованих в реєстрі за № 855, №857, №859 та договорів відступлення права вимоги від 23.09.2014 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М, зареєстрованих в реєстрі за № 1429, №1428, №1427.

Нікчемність договорів позивач обґрунтовує тим що:

- вартість переданого в іпотеку за договорами іпотеки майна є значно вищою від отриманої банківської послуги (оплата на 20 і більше відсотків відрізнялася від розміру банківської послуги);

- договори іпотеки укладені на умовах, гірших за звичайні з огляду на наявність в умовах договорів іпотеки згадки про можливість звернення стягнення на підставі позасудового застереження;

- на підставі договорів іпотеки ПАТ «КБ «Експобанк» відмовилося від власних майнових прав;

- грошові кошти за кредитним договором були перераховані на користь ПАТ «КБ «Експобанк» всупереч встановленої Національним банком України заборони використовувати ПАТ «КБ «Експобанк» для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки;

- окрема пільга (перевага) іпотекодержателю під час дії тимчасової адміністрації.

Позивач зазначає, що вартість предметів іпотеки, зазначена сторонами в договорі іпотеки від 09.09.2014 р., реєстровий № 859 - 3 100 000 грн.; договорі іпотеки від 09.09.2014 р., реєстровий № 857 - 64 700 000 грн.; договорі іпотеки від 09.09.2014 р., реєстровий № 855 14 700 000 грн. (далі - договори іпотеки). Загальна вартість предметів іпотеки в договорах іпотеки складає 82 500 000 грн., а за оцінкою, замовленою позивачем в ТОВ «Експертна компанія «Професіаонал» вартість предметів іпотеки складає 97 583 984,00 грн.

На думку позивача загальна вартість предметів іпотеки в договорах іпотеки від 09.09.2014 року є оплатою за отриманий кредит у сумі 51 500 000,00 грн. за кредитним договором № 0909/14-1 від 09.09.2014 р. І вказана оплата більш ніж на 20 % вища від розміру отриманого кредиту. А при укладенні договорів іпотеки, майно було передано в іпотеку за ціною, більш ніж на 20 відсотків нижчою від звичайних. Що на думку позивача, у відповідності до п. 3. ч. 3 ст. 38 є підставою для нікчемності договорів іпотеки, оскільки за ними було відчужено майно за цінами значно нижчими від звичайних.

Суд не погоджується з вищезазначеними твердженнями позивача та зазначає наступне.

Як вбачається з кредитного договору №0909/14-1 від 09.09.2014 року, позивачем крім повернення кредиту в розмірі 51 500 000,00 грн., необхідно було сплачувати відповідачу2 проценти за користування кредитом на рівні 28%.

А, як вбачається з договорів іпотеки, ними забезпечені виконання зобов'язання щодо повернення фактично отриманого кредиту у розмірі 51 500 000,00 грн., сплати відсотків за користування кредитів, сплати неустойки у розмірі і випадках, передбачених кредитним договором та відшкодування збитків, завданих порушенням обов'язків за кредитним договором.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Таким чином, суд не вважає, що загальна вартість предметів іпотеки в розмірі 82 500 000 грн. є більш ніж на 20 % вища від розміру отриманого кредиту в розмірі 51 5000 000,00 грн., оскільки іпотекою забезпечується не тільки повернення кредитних коштів, а всіх можливих нарахованих процентів, штрафів, збитків та ін. витрат.

Щодо заниження ціни іпотеки, суд зазначає, оскільки вартість предмету іпотеки вказана в договорах іпотеки носить лише довідковий характер та не являється ціною, за якою предмет іпотеки може відчужуватися та переходити у власність іпотекодержателя по договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

У відповідності до ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Тому ціна, на яку посилається позивач, жодним чином не стосується відчуження майна АТ «КБ «Експобанк». Перехід права власності відбувався за ціною, визначеною незалежним експертом на момент набуття предмету іпотеки у власність.

Орієнтовна ж вартість предметів іпотеки у договорах іпотеки, так само як і оцінка предметів іпотеки, замовлена позивачем станом на дату укладення договорів іпотеки, не має жодного практичного значення для вирішення спору, та не є ціною в розумінні ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як вбачається з наданих Позивачем у додатках 17 - 19 до Позовної заяви інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, набуття ТОВ «ФК «Прайм Кепітал Груп» нерухомого майна у власність відбулося 03.11.2014 р. Враховуючи що у відповідності до ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, значення для прав та законних інтересів сторін та правові наслідки має саме оцінка предметів іпотеки на дату набуття їх у власність відповідачем 1 - тобто на 03.11.2014 р., а не на дату укладення договорів іпотеки 09.09.2014 р., на яку посилається позивач.

Однак ні розрахунку суми основного зобов'язання за кредитним договором на 03.11.2014 року ні оцінки предметів іпотеки на цю дату позивач не надав.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до статті 33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Суд не погоджується з твердженням позивача про відмову ПАТ «КБ «Експобанк» від власних майнових прав.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу наведеного визначення «іпотеки» однозначно випливає, що підписуючи договори іпотеки ПАТ «КБ «Експобанк» жодним чином не відмовлялося від належних йому майнових прав, які лише були передані в якості забезпечення ПАТ «Діамантбанк», тобто були передані як гарантія можливого повернення грошових кредитних коштів в разі порушення зобов'язань за кредитним договором з боку ПАТ «КБ «Експобанк».

Подальше ж звернення новим іпотекодержателем стягнення на іпотечне майно відбулося також не в результаті добровільної відмови ПАТ «КБ «Експобанк» від належних йому майнових прав, натомість у зв'язку безпосередньо з порушенням ПАТ «КБ «Експобанк» своїх зобов'язань за основним зобов'язанням.

Крім того, суд зазначає, що в разі незгоди ПАТ «КБ Експобанк» з вартістю набутого у власність ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» іпотечного майна, ПАТ «КБ «Експобанк» може оскаржити такі дії в судовому порядку та компенсувати собі різницю вартості іпотечного майна до розміру заборгованості за кредитним договором, що передбачено ч.3 статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Умовами статті 7 кожного з договорів іпотеки містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за основним договором.

При цьому, умови п. 7.6 договорів іпотеки передбачають право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом, зокрема прийняття предмету іпотеки у власність в порядку, визначеному статті 37 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки) встановлено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Тобто, умови договорів іпотеки повністю кореспондуються з приписами ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та жодним чином не порушують права ПАТ «КБ «Експобанк».

Також позивач зазначає, що за даними реєстру речових прав на нерухоме майно 03.11.2014 року ТОВ «ФК «Прайм Кепітал Груп» прийняло у власність предмети іпотеки на підставі договорів іпотеки. Цю обставину позивач виділяє як перевагу (пільгу) щодо задоволення вимог іпотекодержателя під час дії тимчасової адміністрації.

Договори іпотеки, п. 7.6, яких містить застереження, яке є договором про задоволення вимог іпотеко держателя були підписані 09.09.2014 року, тобто до запровадження тимчасової адміністрації в АТ «КБ «Експобанк», яке відбулося 25.09.2014 р.

Проте, посилаючись на те, що договори іпотеки передбачають пільги (переваги) іпотекодержателю під час дії тимчасової адміністрації, чим порушено п. 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Позивач не наводить жодних конкретних положень договору, які передбачали б надання іпотекодержателю зазначених переваг.

Як вбачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (додатки 17 - 19 до Позовної заяви), реєстрація права власності ТОВ «ФК «Прайм Капітал Груп» на предмети іпотеки здійснювалась на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державних реєстраторів Державної реєстраційної служби України. Спори щодо здійснення суб'єктом владних повноважень владних (управлінських) функцій відносяться до юрисдикції адміністративних судів у відповідності до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України. А тому такі спори та пов'язані з ними доводи не можуть бути розглянуті у цій господарській справі.

Як встановлено судом, з позовними вимогами зобов'язати Державну реєстраційну службу внести запис про право власності АТ «КБ «Експобанк» на спірні об'єкти нерухомого майна з підстав реєстрації права власності на них під час дії тимчасової адміністрації позивач уже звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва, скориставшись своїм правом на судовий захист. За вказаними позовними заявами було порушено провадження в справах: №826/1006/15, №826/1005/15 та №826/1007/15.

Щодо посилання ПАТ «КБ «Експобанк» на те, що грошові кошти за кредитним договором були перераховані на його користь всупереч встановленої Національним банком України заборони використовувати ПАТ «КБ «Експобанк» для розрахунків у національній валюті кореспондентські рахунки, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить вичерпний перелік підстав нікчемності правочинів.

З вказаного випливає, що у випадку коли тимчасовий адміністратор/ліквідатор неплатоспроможного банку вважає правочин нікчемним та бажає визнати його нікчемним або застосувати наслідки нікчемності цього правочину в судовому порядку, він повинен чітко навести посилання на конкретні приписи ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та обґрунтувати в чому саме полягає нікчемність конкретного договору.

В даному випадку, посилання ліквідатора ПАТ «КБ «Експобанк» на встановлену НБУ заборону ПАТ «КБ «Експобанк» застосовувати при проведенні розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки взагалі не має ніякого відношення до правомірності оспорених в судовому порядку договорів іпотеки.

За своєю правовою природою договір іпотеки є похідними від основного договору - кредитного. Станом на дату розгляду справи сам кредитний договір № 0909/14-1 від 09.09.2014 року є правомірним в силу презумпції правомірності правочину, а відтак і застосування в даних кредитних правовідносинах кореспондентського рахунку ПАТ «КБ «Експобанк» №4 в ПАТ «Діамантбанк» вважається правомірним до тих пір, поки зворотне не буде визнане судом або прямо встановлено законом.

Отримавши кредитні кошти в сумі 51 500 000,00 грн. ПАТ «КБ «Експобанк» мало право, як власник рахунку, на власний розсуд у будь-який спосіб розпоряджатися цими коштами. Сам же факт перерахування грошових коштів на кореспондентський рахунок ПАТ «КБ «Експобанк» № 4 ніяким чином не порушує права ПАТ «КБ «Експобанк», натомість така операція була проведена на виконання ПАТ «Діамантбанк» умов кредитного договорі № 0909/14-1 від 09.09.2014 року.

Більш того, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановивши вичерпний перелік підстав нікчемності правочинів, не містить наведеної ліквідатором ПАТ «КБ «Експобанк» підстави нікчемності, як встановлення заборони використовувати певні види рахунків при проведенні банківських операцій.

Таким чином, оскільки при укладанні договорів іпотеки було дотримано всіх вимог, встановлених чинним законодавством України, а жодна з підстав нікчемності правочину (передбачена ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») за цими договорами не настала.

За таких обставин, приймаючи до уваги всі фактичні обставини справи, враховуючи, що твердження позивача стосовно нікчемності договору є доказово необґрунтованими та юридично неспроможними, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного договору не підлягають задоволенню.

Вимоги ПАТ «КБ «Експобанк» до ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» про визнання права власності не можуть бути задоволені в рамках справи про застосування наслідків недійсності договорів іпотеки, оскільки ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» не є учасником цих договорів.

Так, матеріалами справи підтверджується те, що договори іпотеки укладено між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк», в той час як ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» стороною цих правочинів не було. Зокрема, ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» є стороною інших правочинів, а саме укладених між останнім та ПАТ «Діамантбанк» договорів про відступлення прав за договорами іпотеки.

Відповідно до ч. 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, наведених в п. 2.15. Постанови від 29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов'язок повернення майна за цим правочином.

Таким чином, зважаючи на похідний характер вимог про визнання права власності до вимог про визнання договорів іпотеки недійсними, перші повинні розглядатись в окремому провадженні та вже на підставі наявного рішення суду про визнання договорів іпотеки недійсними. Відповідачем в такому випадку буде виключно ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» (як теперішній власник майна).

У справі ж про визнання застосування наслідків недійсності Договорів іпотеки (сторонами якого є ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк») на ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» не може бути покладено будь-яких обов'язків, оскільки дане товариство не було учасником договорів іпотеки.

При цьому, в силу ст. 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується, інакше як коли недійсність правочину прямо встановлена законом або правочин визнаний судом недійсним. Станом на момент розгляду справи про застосування наслідків недійсності договорів іпотеки, укладені між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» договори про відступлення прав за договорами іпотеки є правомірними в силу приписів ст. 204 ЦК України, відтак вимоги ПАТ «КБ «Експобанк» до ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» є передчасними і безпідставними, а тому дані вимоги не підлягаю задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 17.04.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий