ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"20" квітня 2015 р. Справа № 911/632/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Броварський завод будівельних конструкцій», м. Бровари;

до відповідачів 1) регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській області, м. Київ

2) Броварської міської ради Київської області, м. Бровари

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Фонду державного майна України, м. Київ

за участю прокуратури Київської області

про визнання права власності на нерухоме майно

Суддя О.В. Конюх

за участю представників учасників провадження:

від позивача: Даниленко О.В., уповноважений, довіреність від 06.03.2015р. б/н;

Миколаєнко В.М., уповноважений, довіреність від 03.10.2014р. б/н;

від відповідача 1: Колода Є.Г., уповноважений, довіреність від 14.01.2015р. № 5;

Дудник А.О., уповноважена, довіреність від 06.01.2015р. № 3

від відповідача 2: Ющенко І.М., уповноважена, довіреність від 05.01.2015р. № 2-15/14,

від третьої особи: Демиденко О.А., уповноважена, довіреність від 17.09.2014р. № 249;

від прокуратури: Літковець Ю.А., посвідчення від 02.02.2015р. № 031878

СУТЬ СПОРУ :

позивач - публічне акціонерне товариство «Броварський завод будівельних конструкцій», м. Бровари звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 18.02.2015р. №8 до відповідачів - Регіонального відділення Фонду державного майна УКраїни по Київській області, м. Київ та Броварської міської ради, м. Бровари, в якому просив суд за набувальною давністю визнати за позивачем право власності на ряд об'єктів нерухомого майна, а саме:

п'ятиповерхову будівлю гуртожитку літ «А» площею 4103 кв.м. за адресою м. Бровари, вул. Гагаріна 12-А,

будівлю дитячого садка №22 «Трембіта» площею 1963,7 кв.м. за адресою м. Бровари, бульвар Незалежності 8-А;

двоповерхову будівлю дитячого садка «Малятко» літ «А-2» площею 916,5 кв.м. за адресою м. Бровари. вул. Гагаріна 14-А;

базу відпочинку «Дружба», загальною площею 708,6 кв.м., за адресою Київська обл., Броварський район, с. Пухівка, вул. Набережна 13;

двоповерхову будівлю спортзалу літ « 63» площею 1101,8 кв.м. за адресою м. Бровари, Промвузол, вул. Порошкова 2;

двоповерхову будівлю їдальні літ « 71» площею 1183,7 кв.м. за адресою Київська обл., м. Бровари, Промвузол, вул. Порошкова 2.

Позов обґрунтований тим, що згідно затвердженого наказом Фонду комунального майна Київської області плану приватизації Орендного підприємства «Броварський завод будівельних конструкцій» у складі об'єкту приватизації було визначено перелік об'єктів соціально-побутового призначення, що передавались безоплатно, в тому числі і спірні об'єкти нерухомого майна. Згодом 17.05.1995р. між Фондом комунального майна Київської області та організацією орендарів орендного підприємства «Броварський завод будівельних конструкцій» було укладено договір купівлі-продажу державного пакету акцій, а відповідно до довідки регіонального відділення Фонду державного майна УКраїни по Київській області від 18.07.1997р. було реалізовано 100% статутного капіталу, державна частка в статутному капіталі позивача відсутня.

30.08.2000р. завершено приватизацію відкритого акціонерного товариства «Броварський завод будівельних конструкцій» та видано свідоцтво №3-К, згідно якого майно орендного підприємства є колективною власністю акціонерів відкритого акціонерного товариства «Броварський завод будівельних конструкцій». Позивач твердить, що згідно плану приватизації спірні об'єкти нерухомого майна соціально-побутового призначення були передані позивачу безоплатно без визначення будь-якої форми речових прав і Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області не приймалося жодних управлінських рішень щодо розпорядження вказаним державним майном, в тому числі про закріплення за позивачем спірних об'єктів на праві власності, господарського відання чи іншого речового права.

За таких обставин, позивач твердить, що по закінченню приватизації спірні об'єкти нерухомого майна були добросовісно безоплатно прийняті позивачем на баланс за відсутності будь-якого врегулювання форми речових прав позивача на вищезазначене нерухоме майно і позивач, вважаючи спірні об'єкти своєю власністю, відкрито, безперервно користувався ними, ніс всі витрати на їх утримання з моменту підписання 30.08.2000р. Акту прийому-передачі приватизованого майна, укладеного між продавцем - регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та покупцем - ВАТ «Броварський завод будівельних конструкцій». Також позивачу було видано Державні акти на право постійного користування землею площею 2,12 га для обслуговування гуртожитку та дитячих садків, а також площею 1,4 га для обслуговування існуючої бази відпочинку, та 20,229 га для обслуговування існуючих споруд заводу (серед яких спірні будівлі їдальні та спортзалу), за які позивач добросовісно відповідно до податкових декларацій сплачує земельний податок та несе інші витрати.

Разом із тим, рішенням господарського суду Київської області від 08.02.2012р. у справі № 14/181-11, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2013р., постановою Вищого господарського суду України від 02.09.2013р. та постановою Верховного Суду України від 14.10.2014р. встановлено, що право власності на зазначені об'єкти позивач в процесі приватизації не набув.

За таких обставин, враховуючи те, що протягом більше ніж 10 років позивач продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, а регіональним відділенням Фонду державного майна по Київській області (як органом, уповноваженим державою здійснювати правомочності щодо державного майна) зазначене майно не було витребуване у позивача та ним не було обрано способу розпорядження цим майном в жодний інший спосіб, позивач звернувся до суду в порядку ст. 344 ЦК України про визнання за ним права власності на зазначене майно за набувальною давністю.

Ухвалою від 20.02.2015р. порушено провадження у справі № 911/632/15, допущено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Фонд державного майна України та зобов'язано учасників провадження подати ряд документів та пояснень, необхідних для розгляду справи.

Третя особа - Фонд державного майна України подав суду відзив на позов від 10.03.2015р. № 10-25-3569, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує та просить суд в позові відмовити повністю. Заперечення мотивовані тим, що згідно затвердженого плану приватизації спірні об'єкти соціально-побутового призначення були безкоштовно передані трудовому колективу орендного підприємства «Броварський завод будівельних конструкцій», згідно виданого позивачу на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 30.08.2000р. № 5-25-11/13 свідоцтва про власність від 30.08.2000р. №3К та згідно підписаного 30.08.2000р. Акту прийому-передачі приватизованого майна орендного підприємства «Броварський завод будівельних конструкцій» позивачу спірні об'єкти були передані в господарське відання для використання за призначенням без права відчуження. За таких обставин, третя особа твердить, що на правовідносини позивача щодо володіння та користування спірними об'єктами не розповсюджується правило ст. 344 ЦК України щодо набувальної давності, оскільки вона стосується фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном, а в даному випадку Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області як орган, наділений правами розпоряджатися державним майном від імені власника, обрав відповідну форму речових прав для зазначеного майна та передав його позивачу в господарське відання, про що позивач був обізнаний, підписавши 30.08.2000р. Акт прийому-передачі приватизованого майна.

В судовому засіданні 11.03.2015р. розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву до 25.03.2015р., про що судом було постановлено відповідну ухвалу.

Відповідно до письмового повідомлення від 17.03.2015р. № 05/2-322 вих 15 з метою представництва інтересів держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, Броварської міської ради у справу вступила прокуратура Київської області.

Відповідач 2 - Броварська міська рада Київської області у відзиві на позовну заяву від 25.03.2015р. № 2-15/1066 проти позову заперечує. Заперечення мотивовані тим, що за пропозицією Регіонального фонду державного майна України по Київській області рішенням Броварської міської ради від 21.07.2011р. було надано згоду на безоплатне прийняття у комунальну власність гуртожитку по вул. Гагаріна 12-А та дошкільного навчального закладу «Трембіта» по бульв. Незалежності 8-А в м. Бровари. Передача в комунальну власність зазначених об'єктів була доведена до відома та погоджена з позивачем, про що свідчать зокрема листи позивача та участь представників позивача в комісії з безоплатної передачі. Так, рішенням Броварської міської ради від 18.08.2011р. прийнято безоплатно в комунальну власність дошкільний навчальний заклад «Трембіта», комісії по передачі доручено здійснити передачу та оформити Акти приймання-передачі; рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 11.10.2010р. затверджено склад комісії з передачі; рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 13.12.2011р. затверджено акт приймання-передачі та доручено директору КП «Броварське БТІ» оформити право власності на дитячий навчальний заклад «Трембіта».

Рішенням Броварської міської ради від 26.12.2013р. прийнято безоплатно у комунальну власність гуртожиток по вул. Гагаріна 12-А в м. Бровари; рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 04.03.2014р. затверджено склад комісії по прийманню-передачі гуртожитку; рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 15.04.2014р. затверджено акт приймання-передачі гуртожитку, вирішено оформити право власності на гуртожиток за територіальною громадою м. Бровари.

Відповідач 1 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області у відзиві на позовну заяву просить суд в позові відмовити. Так, відповідач 1 твердить, що позивач вже звертався з позовом до господарського суду у справі № 14/181-11 про визнання права власності на зазначені спірні об'єкти нерухомого майна з інших підстав. Рішенням господарського суду Київської області від 08.02.2012р. у справі № 14/181-11, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2013р., постановою Вищого господарського суду України від 02.09.2013р. та постановою Верховного Суду України від 14.10.2014р. позивачу відмовлено в позові повністю, відповідно в порядку ст. 80 ГПК України є рішення суду, який в межах своєї компетенції вирішив спір між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав. Додатково відповідач зазначає, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про власність», який був чинний на момент здійснення приватизації орендного підприємства «Броварський завод будівельних конструкцій» та підписання 30.08.2000р. відповідного акту прийому-передачі приватизованого майна, термін «безоплатна передача» застосовується у таких правовідносинах: 1) передачі майна в користування (безоплатне користування майном - ст.ст. 324-331 ЦК України) та 2) безоплатне відчуження (наприклад договір дарування), відповідно ні статтею 24 Закону України «Про приватизацію державного майна», ані іншими нормативними актами Фонду державного майна України не надано повноважень передачі державних об'єктів у власність на безоплатній основі. З огляду на те, що Закон України «Про приватизацію державного майна» є спеціальним та має пріоритетне застосування у спірних відносинах сторін, суду слід керуватися саме положеннями цього Закону, а не нормою ст. 21 Закону України «Про власність», відповідно до якої право колективної власності виникає на підставі зокрема викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу.

За таких обставин, відповідач 1 наголошує на тому, що в процесі приватизації позивач не набув права власності на спірні об'єкти нерухомості, які не увійшли до його статутного фонду, не були приватизовані та залишились в державній власності, і правомочності щодо розпорядження зазначеним майном від імені власника належать саме відповідачу 1, при цьому відповідач 1 розпорядився належним йому майном шляхом передачі даних об'єктів позивачу в господарське відання, без права відчуження. В подальшому відповідачем 1 відповідно до своїх повноважень було здійснено передачу дитячого садка та гуртожитку в комунальну власність територіальної громади міста Бровари, при цьому рішення Броварської міської ради щодо такої передачі позивачем не оскаржені та є чинними.

В судовому засіданні 25.03.2015р. судом продовжено розгляд справи по суті та в порядку частини третьої ст. 77 ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні до 20.04.2015р. до 15 год. 30 хв., про що представникам учасників провадження було повідомлено особисто під розпис.

17.04.2015р. позивачем подано додаткові письмові пояснення, відповідно до яких позивач наголошує, що згідно чинного на момент підписання Акту приймання-передачі приватизованого майна від 30.08.2000р. положення ст. 37 Закону України «Про власність», державне майно могло бути закріплене на праві повного господарського відання саме за державними підприємствами, тоді як у статутному фонді позивача державна частка відсутня. Крім того, відповідно до Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, яке затверджено наказом ФДМУ від 19.05.1999р. № 908/68, спосіб управління таким державним майном (серед пріоритетних, перелічених у пункті 1.4 Положення, або інших) обирається на підставі висновку Комісії, створеної державними органами приватизації із залученням фахівців відповідного органу приватизації, галузевого міністерства, органу місцевого самоврядування, господарських товариств тощо шляхом видання відповідного наказу державного органу приватизації. Отже, позивач твердить, що за відсутності факту створення такої комісії, затвердження її висновків та видачі відповідного наказу органу приватизації відсутні підстави твердити, що Регіональне відділення Фонду державного майна України в Київській області у визначений законом спосіб розпорядилося спірними об'єктами нерухомого майна, передавши їх позивачу безоплатно в господарське відання. За таких обставин позивач твердить про наявність безтитульного відкритого володіння та користування спірними об'єктами позивачем в строк понад 10 років, що є достатніми підставами для набуття позивачем права власності на спірні об'єкти в судовому порядку за набувальною давністю в порядку ст. 344 ЦК України.

В судовому засіданні 20.04.2015р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши позов публічного акціонерного товариства «Броварський завод будівельних конструкцій», м. Бровари (далі по тексту - ПАТ «БЗБК») до відповідачів - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, м. Київ (далі по тексту - РВ ФДМУ по Київській області) та Броварської міської ради Київської області, м. Бровари (далі по тексту - Броварська міськрада), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Фонду державного майна України, м. Київ (далі по тексту - ФДМУ), за участю прокуратури Київської області, м. Київ вислухавши пояснення представників учасників провадження, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

наказом Фонду комунального майна області Київської обласної ради народних депутатів № 60-П від 29.09.1993 р. „Про затвердження акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу Орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій" затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій".

Згідно Акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу Орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій", затвердженого наказом Фонду комунального майна області Київської обласної ради народних депутатів № 60-П від 29.09.1993 р. „Про затвердження акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу Орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій", загальна вартість цілісного майнового комплексу складає 7 017 805, 00 тис. крб., у тому числі вартість державного майна, що підлягає приватизації - 6 368 609, 00 тис. крб., вартість об'єктів соціально-побутового призначення, що передаються безоплатно - 530 191, 00 тис. крб., державний житловий фонд, який приватизується відповідно до Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" - 753,00 тис. крб., вартість майна організації орендарів підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій" - 118 252, 00 тис. крб.

Наказом Фонду комунального майна області Київської обласної ради народних депутатів № 68-П від 29.10.1993р. „Про затвердження плану приватизації орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій" затверджено план приватизації державного майна Орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій".

Згідно Плану приватизації орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій", затвердженого наказом Фонду комунального майна області Київської обласної ради народних депутатів № 68-П від 29.10.1993 р. „Про затвердження плану приватизації орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій", об'єктом приватизації було Орендне підприємство „Броварський завод будівельних конструкцій". В пункті 8 Плану приватизації наведений перелік належних заводу об'єктів соціально-побутового призначення, в тому числі і спірні гуртожиток, дитячий садок, база відпочинку "Дружба", спортзал та їдальня. Підпунктом 14.3 Плану приватизації зазначено про відсутність об'єктів, що не підлягають приватизації.

Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради № 280 від 16.11.1993р. вирішено зареєструвати Акціонерне товариство „Броварський завод будівельних конструкцій".

11.01.1994р. між Фондом комунального майна Київської області та Акціонерним товариством „Броварський завод будівельних конструкцій" було укладено договір-доручення на продаж акцій Акціонерного товариства „Броварський завод будівельних конструкцій", згідно якого фонд доручає, а підприємство приймає на себе обов'язки продавця державного пакету акцій Акціонерного товариства „Броварський завод будівельних конструкцій".

21.02.1995р. між Фондом комунального майна Київської області та Організацією орендарів Орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій" було укладено договір купівлі-продажу державного пакету акцій Акціонерного товариства „Броварський завод будівельних конструкцій", предметом якого є купівля-продаж державного пакету акцій Акціонерного товариства „Броварський завод будівельних конструкцій" у кількості 45 408 штук на загальну суму 2 270 400, 00 тис. крб.

17.05.1995р. між Фондом комунального майна Київської області та Організацією орендарів Орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій" було укладено договір купівлі-продажу державного пакету акцій Акціонерного товариства „Броварський завод будівельних конструкцій", предметом якого є купівля-продаж державного пакету акцій Акціонерного товариства „Броварський завод будівельних конструкцій" у кількості 15 700 штук на загальну суму 785 000 000, 00 крб.

Згідно довідки № 13/879 від 18.07.1997 р. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області станом на 17.07.1997р. по ВАТ „Броварський завод будівельних конструкцій" реалізовано 259 474 штук акцій, що становить 100 % від статутного фонду, державної частки не має.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області № 5-25-11/3 від 30.08.2000 р. „Про завершення приватизації Відкритого акціонерного товариства „Броварський завод будівельних конструкцій" завершено процес приватизації Відкритого акціонерного товариства „Броварський завод будівельних конструкцій", доручено Відкритому акціонерному товариству „Броварський завод будівельних конструкцій" здійснити видачу акцій (сертифікатів) покупцям.

30.08.2000р. між РВ ФДМУ по Київській області та ВАТ „Броварський завод будівельних конструкцій" було складено та підписано Акт прийому-передачі приватизованого майна Орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій", згідно якого продавець передав, а покупець прийняв станом на 01.08.1993р. державне майно вартістю 6 899 553, 00 тис. крб. та майно, яке передане в господарське відання і використовується за призначенням без права відчудження, а саме об'єкти соціально-побутового призначення вартістю 530 191, 00 тис. крб., державний житловий фонд вартістю 753, 00 тис. крб. - всього майна, що підлягає передачі вартістю 6 368 609, 00 тис. крб.

30.08.2000 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області було видано Відкритому акціонерному товариству „Броварський завод будівельних конструкцій" Свідоцтво № 3-К, згідно якого майно Орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій", правонаступником прав та обов'язків якого є ВАТ „Броварський завод будівельних конструкцій", є колективною власністю акціонерів товариства, які придбали акції відповідно до Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств".

У 2005 р. відбулось засідання інвентаризаційної комісії по проведенню інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ „Броварський завод будівельних конструкцій", про що було складено та підписано відповідний протокол, згідно якого встановлено перелік державного майна, яке не увійшло до статутного фонду при приватизації ВАТ „Броварський завод будівельних конструкцій", а саме дитячий садок (інвентарний № 000297, № 000298), база відпочинку (інвентарний № 000296), столова (інвентарний № 000093), медпункт, спортзал (інвентарний № 000061), відеозал з телестудією, гуртожиток (інвентарний № 000299), житловий будинок (інвентарний № 000040).

Згідно ст. 1 Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств" (в редакції чинній на момент затвердження плану приватизації орендного підприємства «Броварський завод будівельних конструкцій») приватизація майна державних підприємств України (надалі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього закону до об'єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать:

майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними (цілісними) майновими комплексами;

незавершене будівництво;

частки (паї, акції), що належать державі у майні господарських товариств та інших об'єднань.

Частиною 2 ст. 24 цього ж закону (в редакції чинній на момент затвердження плану приватизації орендного підприємства «Броварський завод будівельних конструкцій») товариству покупців, створеному працівниками підприємства згідно з статтею 8 цього Закону, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна. Ці пільги поширюються на викуп державного майна орендними підприємствами.

Ця ж частина 2 ст. 24 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» в редакції, чинній на момент завершення процессу приватизації позивача та видачі свідоцтва про право власності на приватизоване майно від 30.08.2000р. № 3-К, передбачала, що за рішенням державного органу приватизації об'єкти соціально-побутового призначення в разі відмови трудових колективів підприємств, що приватизуються, від приватизації цих об'єктів можуть передаватися у комунальну власність відповідних територіальних громад відповідно до законодавства. У разі неможливості утримання за рахунок коштів місцевого бюджету об'єктів соціально-побутового призначення, створених за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) підприємства, що приватизується, а також за наявності згоди відкритого акціонерного товариства, створеного у процесі приватизації та корпоратизації на базі вказаного підприємства, зазначені об'єкти можуть передаватися у порядку, що встановлюється Фондом державного майна України у безстрокове безоплатне користування такому товариству за умови їх цільового використання та належного утримання і без права продажу. Подальша приватизація таких об'єктів здійснюється відповідно до закону.

У листі № 10-25-2822 від 06.03.2003 р. Фонду державного майна України зазначено, що безоплатна передача, яка визначена статтею 24 Закону України „Про приватизацію державного майна", не є відчуженням зазначеного майна, а є підставою для передачі об'єктів соціально-побутового призначення в безоплатне користування.

Отже, чинними на момент виникнення спірних відносин положеннями ст. 24 Закону України „Про приватизацію майна державних підприємств" передбачались пільги при приватизації майна державних підприємств, що полягала у безоплатній передачі у користуванні об'єктів соціально-побутового призначення при викупі державного майна, та не передбачались взагалі вказані пільги при викупі державного майна орендними підприємствами.

Зазначені обставини вже були предметом розгляду господарського суду під час розгляду справи № 14/181-11 за позовом ПАТ «БЗБК» до РВ ФДМУ по Київській області, за участю третіх осіб - ТОВ «Юл-Ан», Броварської міськради, КП «Броварське МБТІ», ФДМУ про визнання права власності на нерухоме майно. Рішенням господарського суду Київської області від 08.02.2012р. у справі № 14/181-11, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2013р., постановою Вищого господарського суду України від 02.09.2013р. та постановою Верховного Суду України від 14.10.2014р. позивачу відмовлено в позові повністю.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, постановою Верховного суду України від 14.10.2014р. у даній справі підтверджено висновок про те, що пільги ст. 24 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» щодо набуття спірних обє'ктів соціально-побутового призначення на приватизацію орендного підприємства «Броварський завод будівельних конструкцій» не розповсюджувались, відповідно позивач в процесі приватизації права власності на зазначені об'єкти не набув.

Враховуючи висновки Верховного Суду України, позивач повторно звернувся до господарського суду Київської області з позовом про визнання права власності на зазначені спірні об'єкти нерухомого майна з інших підстав - за набувальною давністю в порядку ст. 334 ЦК України. Так, позивач твердить, що більше 10 років відкрито добросовісно користується зазначеними об'єктами без будь-якого визначення свого речового права та без будь-яких рішень власника майна (в особі РВ ФДМУ по Київській області) стосовно витребування від позивача вказаного майна або стосовно розпорядження вказаним майном. Весь цей час позивач вважав вказане майно своєю власністю, ніс тягар щодо його утримання, а відтак, на твердження позивача, отримав право набути вказане майно у власність за набувальною давністю.

Згідно позиції, викладеної в листі Верховного Суду України від 01.07.2013р. "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ", за нормами ЦК підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини.

Право власності може набуватись різними способами, які поділяються на дві групи: первинні, тобто такі, які не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

За ЦК до первинного способу набуття права власності відноситься:

- набуття права власності на новостворену (виготовлену) річ (у т. ч. на об'єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК);

- набуття права власності на перероблену річ чи на зібрані плоди або привласнені (добуті) загальнодоступні дари природи, у т. ч. в результаті полювання на диких звірів, вилову риби (ч. 2 ст. 189, статті 332, 333 ЦК);

- визнання права власності за певних умов на самочинне будівництво (ст. 376 ЦК);

- набуття права власності на скарб, знахідку, бездоглядну домашню тварину або інше безхазяйне майно, у т. ч. на майно, від якого відмовився або на яке втратив право попередній власник (статті 335, 336, 337, 338, 340, 341, 343 ЦК);

- набуття права власності на майно добросовісним набувачем від неуповноваженого відчужувача у разі відмови власнику у задоволенні позову про його витребування (статті 330, 388, 389 ЦК);

- набуття права власності за набувальною давністю на окремі об'єкти (ст. 344 ЦК).

До похідних способів належить набуття цього права:

- на підставі правочинів (ст. 334 ЦК);

- в порядку спадкування після смерті громадянина (ст. 1216 ЦК);

- в порядку правонаступництва при реорганізації юридичної особи (ч. 2 ст. 104, статті 107, 109 ЦК);

- у випадку приватизації державного майна та майна, що перебуває у комунальній власності (ст. 345 ЦК).

Похідними способами набуття права власності, зазвичай, є різні договори: купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, оренди з викупом, а також спадкування майна або правонаступництво щодо майна юридичних осіб або публічно-правових утворень.

Таким чином, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів.

ЦК України розглядає набувальну давність як первинний спосіб набуття права власності.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство).

Аналізуючи поняття «добросовісності володіння» як ознаки набувальної давності за ст. 344 ЦК, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

При набувальній давності тягар доказування добросовісності лягає на зацікавлену сторону - на позивача. Наявність у володільця певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю.

Як зазначалося вище, частина 2 ст. 24 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» в редакції, чинній на момент завершення процессу приватизації позивача та видачі позивачу свідоцтва про право власності на приватизоване майно від 30.08.2000р. № 3-К, передбачала, що об'єкти соціально-побутового призначення в разі відмови трудових колективів підприємств, що приватизуються, від приватизації цих об'єктів можуть передаватися у комунальну власність відповідних територіальних громад. Також за наявності згоди утвореного відкритого акціонерного товариства зазначені об'єкти можуть передаватися у порядку, що встановлюється Фондом державного майна України у безстрокове безоплатне користування такому товариству за умови їх цільового використання та належного утримання і без права продажу.

Таким чином, і здійснення передачі в комунальну власність територіальної громади, і здійснення передачі в беоплатне користування відкритому акціонерному товариству закон передбачав за рішенням державного органу приватизації та у порядку, що встановлюється Фондом державного майна України.

Відповідно до пунктів 1, 2 чинного на момент передання спірного майна позивачу Типового положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого наказом Фонду державного майна України, від 30.10.1992р. № 464 (типове положення втратило чинність 09.10.2002р.), Регіональне відділення Фонду державного майна України є державним органом, який здійснює державну політику в сфері приватизації державного майна, виступає орендодавцем майнових комплексів у відповідному регіоні (області) України, Республіці Крим, містах Києві та Севастополі. Відділення у своїй діяльності підпорядковане й підзвітне Фонду державного майна України (далі Фонду). Відділення керується у своїй діяльності Конституцією і Законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Фонду та цим Положенням. У межах своєї компетенції відділення організує виконання законодавчих і нормативних актів і здійснює систематичний контроль за їх виконанням.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, а отже і РВ ФДМУ по Київській області та його посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19.05.1999р. спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999р. № 908/68 було затверджено Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі.

Згідно до пунктів 1.3, 1.4.1 вказаного Положення, по-перше, було визначено перелік способів управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, а саме:

- здійснення приватизації відповідно до Законів України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Державної програми приватизації на 1999 рік, затвердженої Указом Президента України від 27.02.99 N 209/99, та інших нормативно-правових актів про приватизацію;

- передача майна в оренду відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна";

- передача майна у комунальну власність у порядку, передбаченому Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності";

- передача майна в управління центральних та місцевих органів виконавчої влади у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.98 N 1482;

- передача майна господарським товариствам на умовах договору схову.

При визначенні способу управління попередньо аналізуються висновки інвентаризаційних комісій про результати інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, але перебуває на їх балансі. Пріоритетним при обранні способу управління державним майном є спосіб його приватизації. Якщо відповідне державне майно не підлягає приватизації, то застосовуються наступні за черговістю способи управління.

Станом на дату фактичного передання позивачу спірного майна 30.08.2000р. жоден із вищезазначених способів управління регіональним відділенням ФДМУ по Київській області в установленому порядку не був обраний та реалізований, зокрема, спірні об'єкти соціально-побутового призначення не були позивачу передані в оренду або на умовах договору схову.

По-друге, пунктом 1.4.2 зазначеного Положення, було визначено, що при потребі обрання іншого з перерахованих способів управління державним майном та за умови відповідності обраного в даному разі способу чинному законодавству державні органи приватизації створюють Комісію, залучаючи фахівців відповідного органу приватизації, відповідного галузевого міністерства (іншого центрального органу виконавчої влади), органу місцевого самоврядування (місцевої державної адміністрації) та представників господарських товариств тощо. На підставі висновку Комісії видається наказ державного органу приватизації, яким визначається спосіб управління майном.

Комісія з визначення іншого, ніж перераховані в пункті 1.4 Положення, способу управління державним майном, не створювалась, наказ державного органу приватизації, в даному випадку РВ ФДМУ по Київській області, не видавався. Суд звертає увагу та те, що у наказі від 30.08.2000р. № 5-25-11/13 «Про завершення приватизації відкритого акціонерного товариства «Броварський завод будівельних конструкцій», на виконання якого позивачу було видано свідоцтво від 30.08.2000р. №3-К про колективну власність акціонерів ВАТ «БЗБК» на майно орендного підприємства Броварський завод будівельних конструкцій, також відсутнє визначення способу управління державним майном, яке не увійшло до статутного фонду господарського товариства у процесі приватизації. По закінченню процесу приватизації між позивачем та РВ ФДМУ по Київській області також не укладалось жодних правочинів, які б врегульовували форму речових прав позивача на спірні об'єкти нерухомого майна.

Спірне нерухоме майно було передано позивачу за Актом ненормативного характеру - Актом прийому-передачі приватизованого майна орендного підприємства «Броварський завод будівельних конструкцій» від 30.08.2000р., який не є правочином і сам по собі (без відповідного наказу РВ ФДМУ по Київській області або без відповідного договору купівлі-продажу, оренди, схову тощо) не породжує для сторін права та обов'язки, в тому числі не визначає для позивача правової форми володіння та користування спірними державними об'єктами соціально-побутового призначення у вигляді повного господарського відання.

За таких обставин, судом встановлено факт безтитульного набуття позивачем спірних об'єктів нерухомого майна. Враховуючи те, що згідно пунктів 8, 14.3 Плану приватизації орендного підприємства „Броварський завод будівельних конструкцій", затвердженого наказом Фонду комунального майна області Київської обласної ради народних депутатів № 68-П від 29.10.1993 р. об'єктом приватизації було майно Орендного підприємства «Броварський завод будівельних конструкцій», в тому числі спірні об'єкти соціально-побутового призначення (перелік яких наведений в пункті 8 Плану приватизації), і Планом об'єктів, що не підлягають приватизації, визначено не було (пункт 14.3 Плану приватизації), суд погоджується з твердженням позивача про те, що майно було набуте добросовісно і з 30.08.2000р. позивач вважав його своєю власністю. Така ж позиція викладена у постанові ВГСУ від 20.03.2013р. у справі № 32/536-56/251.

Суд звертає увагу на те, що згідно залученої до матеріалів справи копії наказу Міністерства будівництва УРСР від 28.06.1989р. дитячі ясла №14 та дитячі ясла №22 обєднані в один дитячий заклад №22 «Трембіта».

Разом із тим, реалізуючи своє право власника, РВ ФДМУ по Київській області в 2011 році у відповідності до пунктів 1.3, 1.4, 1.4.1 Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом від 19.05.1999р. № 908/68, обрало спосіб управління державним майном, що було передано ВАТ «БЗБК» та перебувало на його балансі. За результатами підсумкового засідання робочої групи від 28.04.2011 року прийняло рішення про передачу до комунальної власності гуртожитку по вул. Гагаріна 17, дитячого садка №22 по вул. Незалежності 6 та житлового будинку по вул. Грушевського 17 (лист РВ ФДМУ по Київській області від 11.04.2011р. № 08-11-793).

Рішенням Броварської міської ради Київської області № 253-10-06 від 21.07.2011р. «Про надання згоди на безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по вул. Гагаріна 12-а та ДНЗ «Трембіта» надано згоду на безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по вул. Гагаріна 12-а та дошкільного навчального закладу «Трембіта» по бульв. Незалежності 8-а та по вул. Гагаріна, 14-а в м. Бровари Київської області, що перебувають у державній власності та на балансі ВАТ «БЗБК».

Рішенням Броварської міської ради Київської області № 305-11-06 від 18.08.2011р. «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари ДНЗ "Трембіта» вирішено прийняти безоплатно у комунальну власність територіальної громади м. Бровари дошкільний навчальний заклад „Трембіта" по бульв. Незалежності, 8-а та по вул. Гагаріна, 14-а в м. Бровари Київської області, доручено комісії по передачі вказаного об'єкту здійснити передачу з балансу ВАТ «БЗБК» на баланс управління освіти Броварської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 11.10.2011р. № 526 «Про затвердження складу комісій по прийманню-передачі обєктів у комунальну власність територіальної громади м. Бровари» затверджено склад комісії з передачі ДНЗ «Трембіта» (в тому числі голова наглядової ради ВАТ «БЗБК» Худенко М.О. за згодою). Рішенням виконавчого комітету Броварської міськради від 13.12.2011р. № 659 «Про затвердження акту приймання-передачі об'єкту у комунальну власність» затверджено акт приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади м. Бровари дошкільного навчального закладу „Трембіта" по бульв. Незалежності, 8-а та по вул. Гагаріна, 14-а в м. Бровари Київської області.

Рішенням Броварської міської ради від 26.12.2013р. № 1121-41-06 «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по вул. Гагаріна 12-А» вирішено прийняти беоплатно у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по вул. Гагаріна 12-А що перебуває у державній власності та на балансі ПАТ «Броварський ЗБК».

Рішенням виконкому Броварської міськради від 04.03.2014р. № 151 «Про затердження складу комісії по прийманню-передачі обєкту у комунальну власність територіальної громади м. Бровари» затверджено склад комісії з передачі. Рішенням виконкому Броварської міськради від 15.04.2014р. № 228 «Про затердження акту приймання-передачі обєкту у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по вул. Гагаріна 12-А» затверджено акт приймання-передачі та вирішено оформити право власності на гуртожиток за територіальною громадою м. Бровари.

Зазначені обставини унеможливлюють набуття позивачем права власності на спірні об'єкти, а саме: п'ятиповерхову будівлю гуртожитку літ «А» площею 4103 кв.м. за адресою м. Бровари, вул. Гагаріна 12-А, будівлю дитячого садка №22 «Трембіта» площею 1963,7 кв.м. за адресою м. Бровари, бульвар Незалежності 8-А; двоповерхову будівлю дитячого садка «Малятко» літ «А-2» площею 916,5 кв.м. за адресою м. Бровари. вул. Гагаріна 14-А, оскільки на момент розгляду справи право власності у встановленому законом порядку власником вирішено передати іншій особі - територіальній громаді м. Бровари.

Суд зауважує, що вищеперераховані рішення Броварської міської ради та виконкому Броварської міськради не скасовані, в судовому порядку не оскаржені та є чинними.

По-друге, умовою набуття права власності за набувальною давністю є відкрите володіння, тобто очевидне для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до свого власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги (лист Верховного Суду України від 01.07.2013р. "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ").

Згідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У справах про набуття права власності за набувальною давністю тягар доказування покладається на позивача.

До матеріалів справи подано документи та докази, які свідчать про те, що з серпня 2000 року позивач відкрито, з відома Фонду державного майна та територіальної громади міста Бровари, а також з відома всіх третіх осіб володіє та користується спірними об'єктами нерухомого майна, а саме: базою відпочинку «Дружба», загальною площею 708,6 кв.м., за адресою Київська обл., Броварський район, с. Пухівка, вул. Набережна 13; двоповерховою будівлею спортзалу літ « 63» площею 1101,8 кв.м. за адресою м. Бровари, Промвузол, вул. Порошкова 2; двоповерховою будівлею їдальні літ « 71» площею 1183,7 кв.м. за адресою Київська обл., м. Бровари, Промвузол, вул. Порошкова 2, та несе тягар їх утримання.

Зазначені об'єкти перебували та перебувають на балансі позивача, про що свідчать залучені до матеріалів справи копії балансів та бухгалтерських довідок позивача. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства (пункт 7 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 02.04.1994, № 02-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності"), однак є підтвердженням того, що позивач з моменту завершення приватизації весь час здійснює фактичне володіння, користування зазначеним нерухомим майном, власними силами та за власні кошти здійснює утримання вказаних об'єктів (така ж позиція викладена у постанові ВГСУ від 20.03.2013р. у справі № 32/536-56/251).

В 1996 році комісією у складі представників зокрема відділу земельних ресурсів, Інституту землеустрою, Пухівської сільської ради складено та підписано акт визначення та погодження меж існуючих баз відпочинку підприємств та організацій міст Києва та Бровари, в якому визначено межі бази відпочинку «Дружба» Броварського заводу будівельних конструкцій (копія залучена до матеріалів справи). 17.01.1997р. позивач на підставі рішення Пухівської сільської ради від 30.08.1996р. отримав державний акт на право постійного користування землею І-КВ № 003824 на земельну ділянку площею 1,4 га на території Пухівської сільської ради під існуючу базу відпочинку, за яку продовжує належним чином сплачувати, про що свідчать залучені до матеріалів справи копії податкових декларацій з плати за землю з відомостями про наявні земельні ділянки, податковими розрахунками земельного податку, розрахунками земельного податку на земельні ділянки населених пунктів, яким встановлено грошову оцінку, відомостями про наявність документів про землю, копія витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.02.2009р., відповідні копії платіжних доручень тощо.

До матеріалів справи також додано копії кадрових наказів, штатних розкладів за період з 1992 до 2010 років, з яких вбачається, що працівники бази відпочинку «Дружба» були працівниками БЗБК та отримували на заводі заробітну платню згідно штатного розкладу. В 2004 році за замовленням позивача виготовлено технічний паспорт на базу відпочинку «Дружба», що знаходиться в с. Пухівка Броварського району (копія залучена о матеріалів справи), в якому зазначено власника об'єкту - ВАТ «БЗБК».

В 2008 році за замовленням позивача виготовлено технічний паспорт на комплекс будівель заводу БЗБК за адресою вул. Порошкова 2, в м. Бровари, в тому числі будівлі літ. « 63» - спортзал площею 1101,8 кв.м. та будівлю літ. « 71» - їдальню площею 1183,7 кв.м. (копія залучена до матеріалів справи). 11.08.1998р. позивач на підставі рішення Броварської міськради від 14.05.1998р. отримав державний акт на право постійного користування землею І-КВ № 000597 на земельну ділянку площею 20,229 га за адресою м. Бровари вул. Порошкова 2 для обслуговування існуючих споруд, за яку продовжує належним чином сплачувати, про що свідчать залучені до матеріалів справи копії податкових декларацій з плати за землю з відомостями про наявні земельні ділянки, податковими розрахунками земельного податку, розрахунками земельного податку на земельні ділянки населених пунктів, яким встановлено грошову оцінку, відомостями про наявність документів про землю, копія витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.02.2009р., відповідні копії платіжних доручень тощо.

По-третє, умовою набуття права власності за набувальною давністю є володіння майном безперервно протягом встановлених законом строків. Цей строк відповідно до ст. 344 ЦК України для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна - п'ять років.

За загальним правилом право власності за набувальною давністю виникає з моменту спливу строків, зазначених у частинах 1, 3 ст. 344 ЦК України.

Але сам по собі сплив строку набувальної давності не є достатньою підставою для набуття володільцем права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби та цінні папери.

Аналіз ст. 344 ЦК України у сукупності, зокрема, з нормами ч. 3 ст. 335, ч. 3 ст. 1157 ЦК України, дає підстави для висновку, що законодавець лише приблизно визначив коло об'єктів набувальної давності, вказавши на можливість набуття рухомих і нерухомих речей, включаючи земельні ділянки, транспортні засоби і цінні папери, та не зазначивши винятки.

Окремі групи об'єктів набувальної давності мають особливий статус: нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери.

Так, закон передбачає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України), тобто для набуття права власності на ці об'єкти володілець повинен звернутись до суду. Набрання рішенням суду законної сили є підставою для виникнення права власності на зазначені види майна, крім нерухомого, право власності на яке підлягає державній реєстрації. На цей вид майна право власності за набувальною давністю виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України при розгляді справ про набуття права власності за набувальною давністю правила ст. 344 ЦК України поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004р., то набувальна давність може застосовуватись для набуття права власності на майно, володіння яким почалося не раніше 1 січня 2001 р. Тобто, набувальна давність щодо об'єктів нерухомості могла застосовуватись лише після 1 січня 2011 р., а щодо рухомого майна - після 1 січня 2006 р.

Така правова позиція міститься і в ухвалі Верховного Суду України від 20 лютого 2008 р. у справі № 6-27245св07. Розглядаючи справу, Верховний Суд України зробив категоричний висновок - визнання судом права власності за набувальною давністю не може мати місце раніше 1 січня 2011 р. (щодо нерухомого майна). А отже заявлені до настання цієї дати позови задоволенню не підлягають. З урахуванням зазначеної позиції слід зауважити, що якщо строк давністного володіння почався раніше 1 січня 2001 р., то в строк, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 1 січня 2001 р. У той же час, якщо строк давністного володіння почався після цієї дати - 1 січня 2001 р., то в строк набувальної давності цей період зараховується повністю.

Згідно до ст. 392 ЦК України право на звернення до суду про визнання права власності на майно належить власнику, чиє існуюче право не визнається іншою особою. Вважаючи себе власником спірних об'єктів нерухомого майна, позивач в листопаді 2011р. звертався з позовом до господарського суду про визнання за ним права власності. Рішеннями господарського суду у справі № 14/181-11 позивачу було в позові відмовлено та встановлено, що спірні об'єкти не були набуті позивачем в процесі приватизації, як він вважав, подаючи позов, а продовжують перебувати в державній власності. За таких обставин, позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується спірними об'єктами нерухомого майна протягом строку, який встановлений законом для виникнення права звернення до суду про набуття права власності за набувальною давністю.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які позивач довів суду належними та допустимими доказами, є:

- спірні об'єкти нерухомого майна можуть бути об'єктом набувальної давності (зокрема не належать до об'єктів, виключених із цивільного обігу (ст. 178 ЦК України), або до об'єктів, стосовно яких не може бути встановлене право власності як абсолютне речове право (майнові права, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація тощо);

- позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє ними протягом встановлених законом строків (більше десяти років);

- відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності (відсутній наказ РВ ФДМУ по Київській області відсутній договір купівлі-продажу, оренди, схову тощо в порядку, передбаченому Положенням про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі від 19.05.1999р. № 908/68; по закінченню процесу приватизації між позивачем та РВ ФДМУ по Київській області не укладалось жодних правочинів, які б врегульовували форму речових прав позивача на спірні об'єкти нерухомого майна).

Зазначене є підставою для первинного набуття позивачем права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, а отже позов публічного акціонерного товариства «Броварський завод будівельних конструкцій» підлягає частковому задоволенню. Судовий збір в порядку ст. 49 ГПК України суд покладає на позивача.

Враховуючи вищевикладене та позицію, викладену в Листі Верховного Суду України від 01.07.2013р. "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ", керуючись ст. ст. 1, 2, 22, 32-34, 49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства «Броварський завод будівельних конструкцій» задовольнити частково.

2. Визнати за публічним акціонерним товариством «Броварський завод будівельних конструкцій» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Порошкова, буд. 2, код 01273711) за набувальною давністю право власності на

Базу відпочинку «Дружба» загальною площею 708,6 кв.м., що розташована за адресою Київська обл., Броварський район, с. Пухівка, вул. Набережна 13 та складається з: літнього будинку №1 площею 50,5 кв.м.; літнього будинку №2 площею 35,8 кв.м.; літнього будинку №3 площею 35,0 кв.м.; літнього будинку №4 площею 35,0 кв.м.; літнього будинку №5 площею 24,1 кв.м.; літнього будинку №6 площею 24,0 кв.м.; літнього будинку №7 площею 24,2 кв.м.; літнього будинку №8 площею 24,3 кв.м.; літнього будинку №9 площею 24,3 кв.м.; літнього будинку №10 площею 24,0 кв.м.; літнього будинку №11 площею 24,0 кв.м.; літнього будинку №12 площею 24,3 кв.м.; літнього будинку №13 площею 24,4 кв.м.; літнього будинку №14 площею 24,4 кв.м.; літнього будинку №15 площею 22,9 кв.м.; літнього будинку №16 площею 22,9 кв.м.; літнього будинку №17 площею 23,3 кв.м.; літнього будинку №18 площею 23,0 кв.м.; літнього будинку №19 площею 23,1 кв.м.; літнього будинку №20 площею 23,6 кв.м.; літнього будинку №21 площею 50,3 кв.м.; літнього будинку №22 площею 103,3 кв.м.; водонапірної башти площею 7,5 кв.м., насосної станції площею 10,4 кв.м.;

Будівлю спортзалу двоповерхову, літера « 63» площею 1101,8 кв.м., що розташована за адресою Київська обл., м. Бровари, Промвузол, вул. Порошкова 2;

Будівлю їдальні двоповерхову, літера « 71», площею 1183,7 кв.м. що розташована за адресою Київська обл., м. Бровари, Промвузол, вул. Порошкова 2;

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх

Повний текст рішення підписано 29.04.2015р.