ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. Справа №908/341/15-г

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача - Зудінов О.С. (дов. №53/14 від 18.11.2014 р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№2029З/1-8) на рішення господарського суду Запорізької області від 04 березня 2015 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш", м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 344463,73 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "КСК-Автоматизація", звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом, в якому після остаточних уточнень просив стягнути з ПАТ "Азовзагальмаш" заборгованість за виконані підрядні роботи в сумі 317300,00 грн., 3% річних за період з 03.10.2014 р. по 11.02.2015 р. в сумі 3442,49 грн., інфляційні втрати за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 23721,24 грн.; судові витрати просив покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.03.2015 р. у справі №908/341/15-г (суддя Місюра Л.С.) позов задоволено.

Розпорядженням голови ВГСУ №28-р від 02.09.2014 р. визначено, що розгляд господарських справ, які підлягають перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом здійснюється Харківським апеляційним господарським судом

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних та 3% річних не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права - ст.ст. 530, 625 ЦК України, та процесуального права - ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43 ГПК України. Просить рішення господарського суду в частині стягнення 23721,24 грн. інфляційних та 3% річних в сумі 3442,49 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що оскільки заборгованість за договором існує, відповідачем визнана, тому позивач має право на стягнення штрафних санкцій в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, 20.04.2015 р. звернувся до суду з клопотанням (вх. №6418) про продовження строку розгляду апеляційної скарги на 15 днів та відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв'язку з неможливістю направити в судове засідання свого представника через простій підприємства, проведення антитерористичної операції в Донецькій області, відсутність транспортного сполучення з м. Маріуполя.

Колегія суддів розглянула зазначене клопотання та враховуючи, що позицію відповідача викладено в апеляційній скарзі, а нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, дійшла висновку про відмову у його задоволенні.

Справа розглядається відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 08.06.2012 р. між ТОВ "КСК-Автоматизація" (підрядник) та ПАТ "Азовзагальмаш" (замовник) був укладений договір підряду №64747/ПР-07694 (з додатками, додатковими угодами та протоколом розбіжностей), згідно п. 1.1 якого замовник доручає та зобов'язується прийняти і оплатити, а підрядник зобов'язується виконати роботи з модернізації процесу мод. П6736 інв.58766 цеху № 115 ПАТ "Азовзагальмаш" (зав. № 79, 1978 р.) на умовах, передбачених даним договором. Пуско - налагоджувальні роботи виконуються підрядником на території замовника (а. с. 13-21).

Згідно умов п. 2.1 договору (в редакції протоколу розбіжностей) вартість робіт, які доручається виконати підряднику за даним договором, складає 467300,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 77883,33 грн.

Відповідно до умов п. 2.2. договору, оплата за виконані роботи проводиться відповідачем (банківським платежем) на поточний банківський рахунок підрядника наступним чином: передплата у розмірі 40 % проводиться замовником протягом 10 календарних днів з моменту укладання договору та виставлення підрядником рахунку на оплату (п. 2.2.1 договору); проміжний платіж у розмірі 40 % проводиться замовником через 45 календарних днів з моменту зарахування передплати, згідно з п. 2.2.1 договору. Платіж має бути проведений протягом 10 календарних днів з моменту виставлення підрядником рахунку на оплату (п. 2.2.2 договору). Остаточний розрахунок у розмірі 20 % проводиться замовником протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт та виставлення підрядником рахунку на оплату (п. 2.2.3 договору).

Пунктом 5.1 договору визначено, що по завершенню виконання робіт сторони не пізніше п'яти денного строку оформлюють, підписують та скріпляють печатками "акт виконаних робіт" за формою КБ-2в, в якому відображають виконані позивачем роботи, використані матеріали та обладнання, а також "довідку про вартість виконаних робіт та витрати" за формою КБ-3.

Строк дії договору встановлений п. 10.1 договору - до 31.12.2012 р.

На виконання умов договору підрядник виконав роботи на загальну суму 467300,00 грн., що підтверджується актом приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2013 року форми КБ-2в від 28.11.2013 р. та довідкою про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3 від 28.11.2013 р., підписаними у двосторонньому порядку та скріпленими печатками сторін (а. с. 22, 23).

Замовник виконані роботи оплатив частково в розмірі 130000,00 грн. та 20000,00 грн., що підтверджується банківським виписками (а. с. 26, 27).

З метою належного виконання умов договору щодо повної оплати виконаних робіт підрядник 22.09.2014 р. направив замовнику рахунок-фактуру №КС-2448/64747 від 28.11.2013 р. на суму 317300,00 грн. (а. с. 25) та претензію №628 від 22.09.2014 р. (а. с. 32-33), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним поштовим чеком від 22.09.2014 р. та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 34-35).

Замовник в добровільному порядку заборгованість за виконані роботи не сплатив, що стало підставою для звернення ТОВ "КСК-Автоматизація" до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з ПАТ "Азозагальмаш" 317300,00 грн. основного боргу, 3442,49 грн. 3% річних та 23721,24 грн. інфляційних втрат.

Приймаючи рішення суд першої інстанції визнав позовні вимоги правомірними, обґрунтованими, та дійшов висновку про їх задоволення .

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду з огляду на таке.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до приписів ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатись на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Виходячи з вимог чинного законодавства, роботи можуть вважатися виконаними (а обов'язок по їх оплаті - таким, що настав) тільки після складання акту виконаних робіт. Тільки складений акт породжує правові наслідки.

Матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем робіт, передача виконаних робіт замовнику та їх отримання останнім. Проте, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження своєчасної та повної оплати замовником виконаних робіт. Факт нездійснення повної оплати за виконані підрядні роботи не заперечується відповідачем.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу, та задовольнив позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 317300,00 грн.

Стосовно задоволення позову в частині стягнення 3442,49 грн. 3% річних та 23721,24 грн. інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, а також їх перерахунок, здійснений господарським судом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, зазначивши, що, оскільки відповідач згідно умов договору не проводив оплату за виконані позивачем роботи, то весь цей час він користувався грошовими коштами позивача, та ці грошові кошти знецінилися за цей час, дійшов правомірного висновку про їх відповідність вимогам чинного законодавства та задовольнив позов в цій частині.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує про необґрунтованість позовних вимог, оскільки підрядник, в порушення вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, не звертався до замовника з вимогою про оплату заборгованості у вигляді інфляційної різниці та 3% річних.

Такі твердження апелянта колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки чинним законодавством не визначено форму пред'явлення такої вимоги підрядника, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для їх задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 04.03.2015 р. у справі №908/341/15-г прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в зв'язку з чим, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 91, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 04.03.2015 р. у справі №908/341/15-г залишити без змін.

Повна постанова складена 22.04.2015 р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.