КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2015 р. справа№ 910/18656/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - не з'явились

відповідача - не з'явились

третьої особи - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мостобуд»

на рішення Господарського суду м. Києва від 20.11.2014 р.

у справі № 910/18656/14 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Мостобуд»

до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Глоінвест»

про визнання поруки припиненою

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Мостобуд» звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненою поруки, наданої Публічним акціонерним товариством «Мостобуд» на підставі договору поруки № 393-П/11 від 08.09.2011 р., в забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» основного зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011 р. перед Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.11.2014 р. у справі № 910/18656/14 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що оскільки до кредитного договору були внесені зміни без згоди ПАТ «Мостобуд», який виступав поручителем відповідно до договору поруки, та це призвело до збільшення обсягу відповідальності ПАТ «Мостобуд», тому порука позивача в порядку ст. ч. 1 ст. 559 ЦК України є припиненою. Також, скаржник посилається на п. 5.8 договору поруки, згідно з яким будь-які повідомлення, попередження, згоди та інший обмін інформацією між сторонами, що стосується цього договору, незалежно від того передбачені вони цим договором або ні, мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» прийнято до провадження у складі колегії суддів: Агрикова О.В. (головуючий), Мальченко А.О., Чорногуз М.Г., а розгляд справи призначено на 21.01.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 04.02.2015 р. у зв`язку з неявкою представників позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 р. продовжено строк розгляду спору на п`ятнадцять днів, залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» та відкладено розгляд справи на 25.02.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 04.03.2015 р.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/255/15 від 03.03.2015 р. у зв`язку з перебуванням головуючої судді Агрикової О.В. у відпустці призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/18656/14, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 р. було прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» до провадження у визначеному складі суду, а розгляд справи призначено на 24.03.2015 р.

У судовому засіданні 24.03.2015 р. після заслуховування пояснень представників сторін було оголошено перерву до 09.04.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 р. розгляд справи було відкладено до 23.04.2015 р.

В засідання суду, призначене на 23.04.2015 р., представники сторін та третьої особи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, наданих у судовому засіданні 24.03.2014 р., дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

08.09.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» (далі - позичальник, боржник) було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 128/11 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору банк відкриває позичальнику невідновлювану кредитну лінію у національній валюті та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредит у порядку і на умовах, визначених цим договором, а останній зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у п. 1.5 цього договору, своєчасно та в повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором.

Згідно з п. 1.4 кредитного договору строк дії кредитної лінії закінчується 06.09.2016 р.

Як передбачено п. 2.1 кредитного договору, належне виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується, зокрема, порукою Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» на повну суму зобов'язань позичальника на строк дії цього договору.

Засоби забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань, передбачені п. 2.1 цього договору, оформлюються окремими документами, що укладаються одночасно з цим договором або після його укладення та іменуються надалі «Документи забезпечення» (п. 2.2 кредитного договору).

Так, 08.09.2011 р. в забезпечення виконання позичальником основного зобов'язання за вказаним кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Мостобуд» (далі - поручитель) та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено договір поруки № 392-П/11.

У відповідності до п. 2.1 договору поруки поручитель поручається за виконання боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі основного договору (кредитного договору) або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому:

- обов'язок повернути банку наданий згідно з кредитним договором кредит шляхом повернення кожного траншу частинами у строки та згідно з графіком, що визначений в кредитному договорі або додатковій угоді на підставі якої цей транш наданий, при цьому кінцевий строк повернення кожного з траншів не може перевищувати строк дії кредитної лінії;

- обов'язок сплачувати банку проценти за користування кредитом, наданим за кредитною лінією в розмірі 16,5% річних або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни кредитного договору, у строки, визначені в основному договорі.

- обов'язок сплачувати банку комісію у строки і розмірі, визначені в кредитному договорі;

- обов'язок, у випадках передбачених кредитними договором або законодавством України, достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із основного договору.

- обов'язок сплачувати банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

В подальшому, між банком та позичальником додатковими угодами до кредитного договору № 1 від 08.09.2011 р. та № 3 від 05.12.2011 р. були внесені зміни до кредитного договору, без внесення подальших змін до договору поруки.

Додатковою угодою № 1 від 08.09.2011 р. до кредитного договору було внесено зміни до п. 11.6 кредитного договору, який надає банку право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ними і виконання усіх інших зобов'язань позичальника за кредитним договором у строк не пізніше 10 календарних днів з дати направлення позичальнику відповідної вимоги, було доповнено абзацом, який встановлює додаткову підставу для зазначеної вимоги банку: у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-якого з обов'язків, передбачених п. 8.13 кредитного договору.

Додатковою угодою № 3 від 05.12.2011 р. до кредитного договору було доповнено статтю 8 кредитного договору пунктом 8.14, відповідно до якого позичальник зобов'язаний після прийняття об'єкта в експлуатацію щоквартально, в строк до 25-го числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку виписки про надходження коштів за звітний квартал по всім відкритим рахункам в інших банках.

Згідно з п. 11.2 додаткової угоди № 3 за кожний випадок дострокового повернення кредиту або траншу або частини кредиту без згоди банку позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 3% річних від суми достроково поверненого кредиту або траншу, або частини кредиту, розрахованих за період від дати дострокового повернення кредиту або траншу до дати повернення кредиту, встановленої в цьому договорі та додатковій угоді про надання траншу; за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання умов пунктів 8.10 та/або 8.11 та/або 8.14 цього договору у розмірі 10 000,00 грн.

Таким чином, вказаними змінами була встановлена додаткова відповідальність позичальника за неналежне виконання умов кредитного договору.

Разом з тим, пунктом 5.4 договору поруки передбачено, що поручитель надає свою згоду на будь-які зміни обсягу відповідальності позичальника за кредитним договором, в тому числі такі, внаслідок яких відбудеться збільшення обсягу відповідальності поручителя за договором поруки, зокрема, але не виключно, будь-які зміни кредитного договору, внаслідок яких збільшується ліміт кредитної лінії, що надається позичальникові, строк користування кредитом/частиною або розмір процентів за користування кредитом або комісійних винагород або неустойки (пені, штрафів) або будь-яких інших платежів, які позичальник, згідно з кредитним договором повинен сплачувати банку та за виконання яких поручитель поручається, згідно з договором поруки і погоджується з тим, що такі зміни не є підставою для припинення встановленої цим договором поруки, і встановлена цим договором порука залишається чинною протягом строку, встановленого п. 5.3 цього договору, а поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник з урахуванням будь-яких майбутніх змін обсягу відповідальності боржника за основним договором. Дана згода поручителя є безумовною, безвідкличною і не обмежена строком дії.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненим забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового решту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 5.4 договору поруки поручитель надає свою згоду на будь-які зміни обсягу відповідальності позичальника за кредитним договором.

Зазначена умова договору є результатом домовленості сторін, які вільні у визначені зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Тобто, вказаним пунктом договору поруки сторони погодили можливість зміни умов кредитного договору на майбутнє.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 30.05.2012 р. у справі № 8/27-10-3856-59/349-10.

Крім того, відповідно до п. 4.1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» у разі якщо поручитель під час укладення договору поруки погодив встановлення у майбутньому розміру процентної ставки за кредитним договором на підставі додаткових договорів, то таке встановлення процентної ставки за додатковими договорами не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя і не може бути підставою для припинення договору поруки згідно із статтею 559 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГК України, факти, встановлені рішенням господарського суду ( іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» зверталось з позовом до ТОВ «Глоінвест» та ПАТ «Мостобуд» про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.12.2013 р. у справі № 910/17195/13 позов ПАТ «Альфа-Банк» було задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2014 р. вказане рішення Господарського суду м. Києва було залишено без змін.

Так, під час розгляду справи № 910/17195/13, місцевим судом було встановлено, що оскільки Публічним акціонерним товариством «Мостобуд» умовами договору поруки було надано згоду на збільшення його відповідальності, тому відсутні правові підстави для припинення поруки внаслідок зміни умов основного зобов'язання, що призвели до збільшення розміру відповідальності поручителя.

Аналогічну правову позицію стосовно того, що підстави для припинення поруки відсутні, оскільки закон пов'язує припинення договору поруки не із зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою, а із зміною основного зобов'язання, за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу його відповідальності, наведено в постановах Верховного Суду України від 29.11.2007 р. у справі № 22/455-26/287 та від 17.01.2011 р. у справі № 5020-10/012.

Крім цього, рішенням Господарського суду м. Києва від 25.02.2014 р. у справі № 910/21926/13 також було відмовлено в позові ПАТ «Мостобуд» до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсними положень договору поруки № 393-П/11 від 08.09.2011 р. та визнання договору поруки припиненим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги про визнання припиненою поруки, наданої Публічним акціонерним товариством «Мостобуд» на підставі договору поруки № 393-П/11 від 08.09.2011 р. в забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Глоінвест» основного зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії № 128/11 від 08.09.2011 р. перед Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання скаржника на п. 5.8 договору поруки, який передбачає обов'язок відповідача погодити з позивачем будь-які зміни до договору про відкриття кредитної лінії, судова колегія вважає необґрунтованими враховуючи наступне.

Відповідно до п. 5.8 договору поруки будь-які повідомлення, попередження, згоди та інший обмін інформацією між сторонами, що стосується цього договору, незалежно від того передбачені вони цим договором або ні, мають юридичну силу, якщо вони викладені письмово і направлені іншій стороні на її поштову адресу рекомендованим або цінним листом (телеграмою) або доведені до відома іншої сторони кур'єром під розписку.

Однак, вказаним пунктом договору сторони лише визначили порядок та спосіб обміну інформацією, що стосується укладеного договору поруки та погодили порядок направлення будь-яких повідомлень, попереджень.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 20.11.2014 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 20.11.2014 р. у справі № 910/18656/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/18656/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран