КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа№ 910/29178/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

секретаря судового засідання Ворони В.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Ноздрачева А.В., дов. № 27/11-12Д від 13.01.2015 р.;

від відповідача - Миколаєнко В.Ю., дов., б/н від 18.03.2015 р.,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Дочірнього підприємства Державної компанії

«Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова

зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 17.02.2015 року

у справі № 910/29178/14 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії

«Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова

зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш»

до Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк»

про розірвання договору № 35-1 від 15.03.2010 року та

стягнення 94 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року по справі № 910/29178/14 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року по справі № 910/29178/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь відповідача судовий збір у розмірі 2 772,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено до розгляду на 08.04.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року по справі № 910/29178/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства «Завод «Маяк» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

15.03.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Завод «Маяк» (далі - виконавець, ПАТ «Завод «Маяк») та Дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» (далі - замовник) було укладено договір на виготовлення виробів № 35-1 (далі - Договір).

За умовами Договору замовник доручає, а виконавець бере виконання робіт по створенню 5 одиниць подарункових екземплярів 7,62 кулеметів КМ (далі - вироби) у наступній комплектації:

- виріб хромовий;

- новий металевий приклад;

- коробки, виготовлені із тканого матеріалу (кордури), зі стрічкою на 100 набоїв;

- планка Пікатіні;

Зовнішній вигляд виробів повинен відповідати раніше наданим і затвердженим матеріалам.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору вартість одного виробу становить 31 500,00 грн., загальна сума Договору становить 157 500,00 грн.

Згідно з п. 2.4 Договору замовник виплачує виконавцеві кошти у розмірі 50% від загальної суми цього Договору прямим переказом коштів на розрахунковий рахунок виконавця у якості передоплати протягом 5 (п'яти) банківських днів після вступу цього договору в силу.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що залишок коштів у розмірі 50% загальної суми цього договору замовник сплачує прямим переказом на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання актів прийому-передачі виробів.

У відповідності до п. 3.1 Договору, термін виконання послуг по цьому договору 30 діб від дати підписання сторонами даного договору.

Платіжним дорученням № 912 від 02.07.2010 року позивач перерахував відповідачу плату за вироби в розмірі 157 500,00 грн., тобто з порушенням строків встановлених Договором (а.с. 15).

Нового терміну виконання Договору встановлено сторонами не було.

Як передбачено п. 3.2 Договору, сторони дійшли згоди, що датою повного закінчення послуг в обсязі прийнятих виконавцем зобов'язань по цьому договору є дата підписання акта прийому-передачі виробів.

Додатковою угодою № 1 від 18.10.2010 року сторонами внесено зміни до договору, збільшено обсяг виробів до 10 одиниць та встановлено загальну суму договору в розмірі 315 000,00 грн.

Платіжним дорученням № 2169 від 29.11.2010 року позивач перерахував відповідачу плату за вироби в розмірі 157 500,00 грн. (а.с. 16).

Відповідачем було передано, а позивачем отримано 7 (сім) виробів, що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № МА-0000180 від 01.07.2010 року;

- № МА-0000230 від 19.08.2010 року;

- № МА-0000280 від 18.10.2010 року;

- № МА-0000312 від 26.11.2010 року;

- № МА-0000326 від 17.12.2010 року;

- № МА-0000012 від 04.02.2011 року;

- № МА-0000043 від 16.03.2012 року.

За доводами позивача, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань у визначений строк вироби у кількості 3 (трьох) одиниць позивачу не передав, у зв'язку з чим зобов'язання втратило інтерес для позивача, а отже є підстави для розірвання договору та повернення сплачених коштів.

Згідно із положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.5 Договору зазначено, якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством України, цей договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Згідно з п. 6.6 Договору, він вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або чинному законодавстві України.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Підставою для розірвання договору може бути належним чином доведений факт невиконання відповідачем передбачених договором зобов'язань, що призводить до завдання іншій стороні значної шкоди.

Позивач, посилається на порушення відповідачем умов Договору в частині дотримання строку його виконання, у зв'язку з чим виконання Договору втратило для нього інтерес.

Проте, умовами Додаткової угоди № 1 від 18.10.2010 року сторони збільшивши обсяг виробів не встановили строк виконання зобов'язання відповідача щодо виконання робіт по створенню додаткових виробів.

Тобто, ані договором, ані додатковою угодою сторони не передбачили порядок та строки передачі виробів позивачу.

Оскільки умови додаткової угоди не містять строку виконання зобов'язання відповідача по виготовленню виробів та відповідно не можливо встановити строк виконання зобов'язання відповідача, кредитор вправі вимагати його виконання у порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якою встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів того, що він звертався з вимогою до відповідача про передачу йому виробів матеріали справи не містять.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Колегія суддів зазначає, що ані доказів звернення до відповідача з вимогою виконати умови Договору та передати йому вироби, ані доказів порушення умов Договору відповідачем щодо своєчасності виконання виробів та їх передачі позивачу матеріали справи не містять.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для розірвання Договору на виготовлення виробів № 35-1 від 15.03.2010 року.

За таких обставин, похідна вимога про повернення сплачених ним коштів у розмірі 94 500,00 грн., як безпідставно набутих (підстава, на якій кошти були набуті, згодом відпала) є необґрунтованою та безпідставною, оскільки вони сплачені на підставі Договору, який є дійсним та який не розірвано сторонами у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів звертає увагу, що вимога позивача (а.с. 34-35) про повернення передплачених коштів, по-перше, не містить вимоги про передачу виробів, по-друге, не містить вимоги про розірвання договору, напротивагу цьому, станом на дату вказаного листа матеріали справи містять витяги з оборотно-сальдової відомості про наявність на складі відповідача виробів за Договором (а.с. 47). Крім того, у матеріалах справи є лист № 150-909 датований 06.02.2012 року (а.с. 53), у якому відповідач просить позивача направити уповноваженого представника для приймання-передачі виробів.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року по справі № 910/29178/14 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторгівельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2015 року по справі № 910/29178/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/29178/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 14.04.2015 року.