РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2015Справа №910/26667/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арма" (вул. Смілянська, 10/31, м. Київ, 03151)

до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" (вул. Здолбунівська, 7-Д, м. Київ, 02081)

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 2 474,94 грн,

Суддя Селівон А.М.

представники сторін:

від позивача: Сухарніков С.О. - представник, дов. № 440 від 30.12.2013 р.;

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арма" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 2 474,94 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виплативши відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 022-777-777-777-00176 від 13.09.12 р. страхувальнику страхове відшкодування в сумі 2474,94 грн., він набув згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" право регресної вимоги про стягнення виплаченого страхового відшкодування до відповідача у справі як особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.12.14 р. порушено провадження у справі № 910/26667/14 та призначено до розгляду на 13.01.15 р..

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.01.15 р. розгляд справи відкладався на 03.02.15р.

У судові засідання 13.01.15 р. та 03.02.15 р. з'явився уповноважений представник позивача, уповноважений представник відповідача у вказані судові засідання не з'явився.

Про дату, час і місце проведення судових засідань 13.01.15 р. та 03.02.15 р. відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 229, 071.

Через канцелярію суду до початку судового засідання 13.01.15 р. представником позивача подано письмове клопотання № 04 від 08.01.15 р. про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволено, документи до матеріалів справи долучені.

В судовому засіданні 13.01.15 р. представником позивача подано письмове клопотання б/н від 13.01.15 р. про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволено, документи до матеріалів справи долучені.

До початку судового засідання 03.02.15 р. через канцелярію суду представником позивача подано клопотання № 15 від 20.01.15р. про долучення документів до матеріалів справи від позивача. Клопотання судом задоволено, документи до матеріалів справи долучені.

Крім того, до початку судового засідання 03.02.15 р. відповідачем через канцелярію суду подано заяву б/н від 02.02.15 р., в якій відповідач вважає обґрунтованими вимоги позивача в сумі 2474,94 грн., а також заявляє клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника ВАТ «НАСК «ОРАНТА». Заява долучена судом до матеріалів справи.

На виконання вимог ухвали суду від 13.02.15 р. від Моторного (транспортного) страхового бюро України через канцелярію суду до початку судового засідання 03.02.15 р. надійшов лист з додатком №7/2-28/2989 від 31.01.15 р. з інформацією з єдиної централізованої бази МТСБУ щодо полісу № АВ/4200289. Лист долучений судом до матеріалів справи.

Документи, витребувані ухвалами суду від 04.12.14 р. та 13.01.15 р., позивачем та відповідачем надані суду не в повному обсязі.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання позивачем та відповідачем суду не надано.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представника відповідача в судові засідання обов'язковою не визнавалась, зважаючи на подане відповідачем клопотання про розгляд справи без участі представника ВАТ «НАСК «ОРАНТА», беручи до уваги те, що представник позивача проти розгляду справи за відсутності представника відповідача не заперечував, суд, здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи відсутність на час проведення судового засідання клопотання представника позивача щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

Перед початком розгляду справи 03.02.15 р. представника позивача ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 03.02.15 р. повідомив суд, що права та обов'язки стороні зрозумілі.

Відводу судді представником позивача не заявлено.

В судовому засіданні 03.02.15 р. представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими сторонами доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. В силу п.6 ч.4 наведеної статті одним із видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту.

13 вересня 2012 р. між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "АРМА" (Страховик за договором, позивач у справі) та гр. Мар'їним Сергієм Олександровичем (Страхувальник за договором) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 022-777-777-777-00176 (далі - Договір), згідно з яким страховик приймає на себе обов'язок на умовах Правил та цього Договору здійснити виплату страхового відшкодування в разі настання страхового випадку за ризиками, зазначеними в цьому Договорі.

Предметом даного Договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з: володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та додатковим обладнанням до нього (пункт 4 Договору).

Відповідно до п. 3 Договору забезпечений транспортний засіб: автомобіль Honda Accord, державний реєстраційний номер АА0803ОО, 2008 року випуску.

Розмір страхової суми становить 192 000,00 грн., безумовна франшиза - 0 грн. (п.п. 4, 6 Договору). Строк дії договору зазначений з 17 вересня 2012 р. по 16 вересня 2013 р. (п. 12 Договору).

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексу України та Законом України "Про страхування".

Як передбачено ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття "договір страхування" містяться в ст. 354 Господарського кодексу України та ст. 979 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 981 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 18 Закону України "Про страхування" договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Страховим випадком згідно ст. 8 Закону України "Про страхування" визначена подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно первинної довідки ДАІ та розгорнутої довідки ДАІ про ДТП № 9170114 (вих. 3 8732 від 26.03.13 р.), копії яких наявні в матеріалах справи, 11 березня 2013 р. по вул. Тростянецька у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу Honda Accord, державний реєстраційний номер АА0803ОО, під керуванням власника гр. Мар'їна С.О., та транспортним засобом Audi державний номер АА7250КК під керуванням власника гр. Голубничого К.І., який, керуючи вказаним транспортним засобом, рухаючись заднім ходом не переконався безпечності даного маневру та не звернувся за допомогою до інших осіб, що призвело до зіткнення в автомобілем Honda Accord, державний реєстраційний номер АА0803ОО, в результаті якого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як вбачається із п.5.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 022-777-777-777-00176 від 13.09.12 р., дана дорожньо - транспортна пригода визначена сторонами як страховий ризик, на випадок якого здійснювалось страхування.

Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом п. 3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" до обов'язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч.16 ст.9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

14 березня 2013 р. страхувальник звернувся до ПАТ «СК "АРМА" із повідомленням №198 про настання події, що може бути визнано страховим випадком та Заявою № 272 від 10.04.13 р. на виплату страхового відшкодування за Договором на рахунок СТО - ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» за рахунком № 218747/60420131, а також із заявою на доплату страхового відшкодування № 474 від 17.06.2013р. на підставі акту виконаних робіт №707М від 14.06.13р. щодо сплати готівкою через касу ПАТ СК "АРМА" на рахунок ПАТ "Дніпро Моторс Інвест" суми вартості послуг у розмірі 494, 99 грн. .

За умовами п.15 Договору ремонт транспортного засобу здійснюється сертифікованою СТО - офіційним дилером автомобілів марки Honda. При виплаті страхового відшкодування не враховується фізичний знос деталей та агрегатів транспортного засобу (п. 10 Договору).

Як зазначено в п.19.7 Договору розмір збитків, яких зазнав страхувальник, встановлюється згідно з чинним законодавством України. Відшкодуванню підлягають тільки прямі збитки, виключаючи моральні збитки, втрату доходу, не отриманого прибутку, втрату товарної вартості, покращення зовнішнього вигляду транспортного засобу.

Відповідно до п.19.18 Договору страховик має право здійснити виплату страхового відшкодування наступним чином: першу частину страхового відшкодування страховик сплачує в строк, передбачений п.19.1.2 Договору у розмір 80% від суми страхового відшкодування , визначеному у страховому акті, при цьому франшиза утримується із першої частини страхового відшкодування в повному обсязі. Решта 20% страхового відшкодування сплачується страховиком лише за наявності документального підтвердження страхувальником оплати вартості ремонтних робіт: платіжного доручення або фіскального чека або прибуткового касового ордеру, надання відповідного акту виконаних робіт та застрахованого транспортного засобу для огляду представником страховика, про що складається і підписується сторонами акт огляду транспортного засобу.

У відповідності до ремонтної калькуляції від 06.04.13 р. (рахунку № 218747/60420131) та акту виконаних робіт № 707м від 14.06.13 р. ПАТ "Дніпро Мотор Інвест" щодо визначення вартості ремонтних робіт автомобіля Honda Accord, державний реєстраційний номер АА0803ОО, копія яких наявні в матеріалах справи, вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем транспортного засобу Honda Accord, державний реєстраційний номер АА0803ОО складає 2 474,94 грн. з ПДВ. При цьому в матеріалах справи наявна копія фіскального чека № 5021 від 14.06.14 р. про сплату ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» за ремонтно - малярні роботи 494,99 грн..

Як свідчать матеріали справи, страховиком - ПАТ «СК "АРМА" складено та підписано страхові акти № 4366-А-К та № 4366-А-К-Д за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 022-0176 від 13.09.12 р., відповідно до яких вищевказана ДТП кваліфікована згідно Договору як страховий випадок та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 1 979,95 грн. та 494,99 грн., у загальному розмірі 2 474,94 грн..

Згідно умов Договору Приватним акціонерним товариством «СК «АРМА», на підставі страхових актів № 4366-А-К та № 4366-А-К-Д здійснено на рахунок ПАТ "Дніпро Моторс Інвест" виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 2 474,94 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжного доручення № 339 від 04.06.13 р. на суму 1979,95 грн. та видаткового касового ордеру позивача від 24.07.13р. на суму 494,99 грн..

Заперечень щодо розміру та факту виплати страхового відшкодування Договором добровільного страхування наземного транспорту № 022-0176 від 13.09.12 р., а також перебування отриманих автомобілем Honda Accord, державний реєстраційний номер АА0803ОО пошкоджень у причинно - наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 11.03.13 р., відповідачем суду не надано.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання ПАТ СК "АРМА" умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № 022-0176 від 13.09.12 р. відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується виконання приватним акціонерним товариством Страхова компанія "АРМА" умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № 022-0176 від 13.09.12 р., а саме виплати страхового відшкодування в сумі 2 474,94 грн. у зв'язку із настанням страхового випадку страхувальнику - Мар'їну С.О. шляхом перерахування суми грошових коштів на рахунок ПАТ "Дніпро Моторс Інвест", яким здійснювався ремонт застрахованого транспортного засобу.

Суд звертає увагу, що зідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р., відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Вищого господарського суду України від 23.08.2011р. у справі № 42/92, від 07.08.2012р. у справі № 2/22, від 01.03.2011р. у справі № 47/372 звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Крім того, листом Верховним Судом України від 19.07.11 р. роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, наявність страхових актів № 4366-А-К та № 4366-А-К-Д, платіжного доручення № 339 від 04.06.13 р. на суму 1979,95 грн. та видаткового касового ордеру від 24.07.13 р. на суму 494,99 грн. є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Пунктом 3 частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу Украйни передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Цивільним кодексом України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 15 квітня 2013р. по справі № 753/4265/13-п встановлено, що гр. Голубничим К.І. порушено п. 10.9 Правил дорожнього руху України, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв'язку з чим останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн..

Згідно з постановою Дарницького районного суду міста Києва від 13 травня 2013р. по справі 3 753/6483/13-п провадження в справі про притягнення гр. Мар'їна С.О. до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу (ч.1 ст. 228 Господарського кодексу України).

Відповідно до положень статті 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно частини 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин, в момент виплати страхового відшкодування у позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРМА» виникло право зворотної вимоги (регресу) до власника джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу Audi 80 державний номер АА7250КК, винного у вчиненні ДТП - Голубничого К.І..

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов'язковим. Одним із видів обов'язкового страхування, згідно п.9 ч. 1 ст.7 "Про страхування", є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно зі ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.6 вищевказаного Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено за матеріалами справи, зокрема, згідно отриманої судом на запит від 13.01.15 р. по справі № 910/26667/14 інформації від Моторного (транспортного) страхового бюро України в листі № 7/2-28/2989 від 31.01.15 р., що на момент вчинення зазначеної вище ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Audi, державний номер АА7250КК, під керуванням Голубничого К.І., вина якого у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи, була застрахована у відкритому акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" згідно Полісу № АВ/4200289 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо страхування транспортного Audi, державний номер АА7250КК, який був чинний на момент скоєння ДТП, а саме 11.03.13 р..

Згідно вказаного Полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 510 грн.

З огляду на вищевикладене, у ПАТ СК "АРМА", як у страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 022-0176 від 13.09.12 р., в межах виплаченої суми в розмірі 2 474,94 грн. виникло право зворотної вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за заподіяну винуватцем ДТП шкоду, в межах ліміту відповідальності, визначеному полісом № АВ/4200289.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на викладене позивач отримує право зворотної вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до зазначених вище норм позивач - ПАТ «СК «АРМА» може реалізувати своє право шляхом подачі відповідного позову до суду. Таку ж позицію підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 28.08.2012р. у справі №23/279).

Реалізуючи вказане право позивач звернувся до відповідача претензіями № 774 від 01.10.13 р. та № 858 від 22.10.13р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 2 474,94 грн. ,у відповідь на які відповідач листом № 09-02-11/26463 від 28.11.13 р. повідомив про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування до надання підтверджуючих документів.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, свої зобов'язання щодо відшкодування ПАТ «СК «АРМА» в порядку регресу суми в розмірі 2 474,94 грн. всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі, яку позивач проси стягнути в позовній заяві.

З урахуванням наявності полісу № АВ/4200289 відповідача, договірних зобов'язань між винною у скоєнні ДТП особою та страховою компанією відповідача, відповідальною особою є саме ВАТ НАСК "Оранта", до якого правомірно заявлено позов.

Суд зазначає, що правила щодо відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В силу ст.12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Крім того, відповідно до ч. 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Оскільки, як вбачається із Полісу № АВ/4200289 та Договору добровільного страхування наземного транспорту № 022-0176 від 13.09.12 р. франшиза становить 510 грн. та 0 грн. відповідно, отже розмір страхового відшкодування, яке просить стягнути позивач, враховуючи розмір завданого застрахованому позивачем транспортному засобу автомобілю Honda Accord, державний реєстраційний номер АА0803ОО, матеріального збитку та розмір права зворотної вимоги, яке перейшло до позивача в межах ліміту відповідальності відповідача за даним Полісом № АВ/4200289 в сумі 50000,00 грн. за спірним страховим випадком, підлягає зменшенню на розмір франшизи.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доказів визнання недійсними чи розірвання Договору добровільного страхування наземного транспорту № 022-777-777-777-00176 від 13.09.12 р. та Полісу № № АВ/4200289 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суду не надано.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" встановлено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати позивачу в порядку регресу суми страхового відшкодування в добровільному порядку та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст. 354 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 43, 44, 49, 78, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (вул. Здолбунівська, 7-д, м. Київ, 02081, код 00034186) на користь приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Арма" (вул. Смілянська, 10/31, м. Київ, 03151, код 21265671) страхового відшкодування у розмірі 1 964 тисячу дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 94 коп. в порядку регресу та 1450 (тисячу чотириста п'ятдесят) грн. 52 коп. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складений та підписаний 08 квітня 2015 року.

Суддя А.М.Селівон