РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015Справа №910/2441/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання недійсним односторонього правочину

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від позивача: Доценко О.В. за дов.

Від відповідача: Єфременко О.О. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.03.2015р., 24.03.2015р. у засіданнях суду оголошувались перерви на підставі ст. 77 ГПК України.

Пред'явлені вимоги про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про зарахування зустрічних однорідних вимог № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р. відповідно до ст. 203, ч.1 ст. 215, ст. 601 ЦК України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що подана відповідачем заява про зарахування зустрічних однорідних вимог № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р. є одностороннім правочином, при вчиненні якого не додержано загальних вимог до такого правочину, зокрема у позивача перед відповідачем фактично з 13.05.2013р. відсутній обов'язок щодо сплати орендної плати по договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 від 01.10.2004р. у сумі 82 062,19 грн., тому вимоги заяви не є однорідними, строк оплати боргу не настав; договірні відносини сторін за вказаним правочином припинені.

Відповідач позов не визнає, у відзиві на позовну заяву вказує про наявність зобов'язання позивача оплатити 82 062,19 грн., нарахованих по договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 від 01.10.2004р. за період з грудня 2013 року по листопад 2014 року, наполягає на законності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р., у задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 6 січня 2014 року відповідач звернувся до позивача з заявою № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р. про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України.

Відповідно до змісту вказаної заяви, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зазначено, що за даними бухгалтерського обліку рахується дебіторська заборгованість ПАТ "Хмельницькгаз" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за договором оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 від 01.10.2004р. в сумі 82 062,19 грн. В свою чергу, станом на 01.12.2014р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" має кредиторську заборгованість перед ПАТ "Хмельницькгаз" за договором з надання послуг з транспортування природного газу розподільному трубопроводами від 30.01.2014р. №14-108-ТН у сумі 5 638 273,94 грн. Вищевказані зобов'язання у сумі 82 062,19 грн. є зустрічними, однорідними, строк виконання яких настав.

Позивач, не погоджуючись, з проведенням зарахуванням зустрічних однорідних вимог, направив відповідачу лист № 284/18 від 26.01.2015р. про відмову від проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, виклавши власні доводи, вважаючи, що у ПАТ "Хмельницькгаз" на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2014р. у справі № 910/4114/14 відсутній обов'язок перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" щодо внесення орендної плати, заява № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р. має бути відкликана.

В обґрунтування вимог про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про зарахування зустрічних однорідних вимог № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р. позивач посилається на вимоги ст. 203, ч.1 ст. 215, ст. 601 ЦК України.

Так, статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. До таких умов відносяться: законність змісту правочину, наявність в особи, яка його вчиняє, необхідного обсягу цивільної дієздатності, вільне волевиявлення учасника правочину, відповідність форми вчинення правочину вимогам закону, певна спрямованість правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, визначеними законом, а тому слід встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Таким чином, підставою для визнання правочину недійсним є недодержання стороною чи сторонами вимог закону в момент укладення правочину.

Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна/коштів боржника.

Зарахування можливе за наявності таких умов:

зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні;

- однорідність вимог (гроші, однорідні речі);

- настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент;

- ясність вимог - відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання;

- звернення з заявою однієї сторони до іншої.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Судом встановлено, що предметом зарахування спірного правочину вказано зобов'язання позивача по договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 від 01.10.2004р. у сумі 82 062,19 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2004 р. року між позивачем - ПАТ "Хмельницькгаз" та відповідачем - ПАТ «НАК «НАК «Нафтогаз України» був укладений договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04, за умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Хмельницької області та отримання на цій основі прибутку, зі строком дії договору з 01.10.2004р. по 25.09.2005р. включно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2014р. у справі № 910/4114/14 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", внесено зміни в договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 в редакції додаткової угоди № 1 до договору оренди газопроводів та споруд на них, зокрема викладено умови договору газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 від 01.10.2004р. в новій редакції: Договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України від 13.05.2013р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2014р. рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2014р. у справі № 910/4114/14 скасовано, прийняте нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.01.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2014р. у справі № 910/4114/14 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2014р. залишено без змін.

Вказаним рішеннями встановлено, що з часу укладення між сторонами спірного договору обставини, за якими він був укладений, істотно змінились. Це було зумовлено змінами у нормативно-правовому регулюванні правовідносин на підставі Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №228 від 07.03.2013 р. "Про затвердження Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)".

Умови запропонованої позивачем Додаткової угоди №1 до Договору оренди газопроводів та споруд на них №14/1292/04 від 01.10.2004 р. відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), не порушують прав та охоронюваних законом інтересів сторін та інших осіб.

Договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України від 13.05.2013р., є укладеним і набирає чинності з 13.05.2013 року і діє до 31.12.2018 року.

Відповідно до ч.2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Натомість, як стверджує позивач та не заперечує відповідач, до спірної заяви включено зобов'язання щодо сплати позивачем суми 82 062,19 грн., які виникли за договором оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 від 01.10.2004р. за період з грудня 2013р. по листопад 2014р.

При цьому, доказів дії вказаного правочину у визначений період, підписання сторонами актів наданих послуг по договору оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 від 01.10.2004р. за період з грудня 2013р. по листопад 2014р., суду не надано.

Посилання відповідача на той факт, що спірна заява була направлена позивачу у період після набрання законної сили постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2014р. у справі № 910/4114/14, не приймається судом до уваги, у зв'язку з необґрунтованістю.

Таким чином, спірний правочин не відповідає вимогам ст. 601 ЦК України, встановленому для погашення зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

В порушення ст. 33 ГПК України відповідачем не доведено факту наявності дебіторської заборгованості ПАТ "Хмельницькгаз" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за договором оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 від 01.10.2004р. в сумі 82 062,19 грн. станом на час звернення відповідачем із вказаним правочином, настання строків оплати вказаної суми, що було б підставою для зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення зобов'язання зустрічним зарахуванням.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст.49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволено повністю.

1. Визнати недійсним односторонній правочин - заяву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про зарахування зустрічних однорідних вимог № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014р.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (29019, м.Хмельницький, пр.Миру, 41, ) 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак

Повне рішення складено 10.04.2015р.