РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015Справа №910/4526/15-г
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аліра-Тревел"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ньюз Тревел"

про стягнення 37 474,81 грн.

Представники:

від позивача: Ізман В.В. - представник за довіреністю № б/н від 13.02.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Аліра-Тревел" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ньюз Тревел" про стягнення 37 474,81 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 9 серпня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Аліра-Тревел" та товариством з обмеженою відповідальністю "Ньюз Тревел" укладено агентський договір № 0809/4, відповідно до якого тур агент зобов'язується за дорученням та від імені туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами).

В подальшому 14.01.2015 року між позивачем та фізичною особою Щепіним Володимиром Юрійовичем укладено договір на туристичне обслуговування № 22.

На виконання п.п. 3.1.1., 4.1 агентського договору, позивач здійснив оплату, згідно рахунку-фактури № SF-287181 від 14.01.015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 204 від 14.01.2015 року.

17 січня 2015 року на офіційному сайті товариства з обмеженою відповідальністю "Ньюз Тревел" з'явилось оголошення про призупинення відправки туристів на відпочинок з 17 січня 2015 року.

Та зазначено, що строк реалізації повернення/зарахування грошових коштів до 14 днів.

Позивач подав 19.01.2015 року відповідачеві лист про повернення грошових коштів, зареєстровано за вх. № 7 від 17.01.2015 року.

Проте відповідач свої зобов'язання в частині повернення грошових коштів не виконав, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.02.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.03.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.03.2015 року розгляд справи відкладено на 14.04.2015 року, у зв'язку із неявкою представника відповідача у судове засідання.

В судове засіданні 03.02.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 27.02.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 013.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

9 серпня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Аліра-Тревел" та товариством з обмеженою відповідальністю "Ньюз Тревел" укладено агентський договір № 0809/4, відповідно до якого тур агент зобов'язується за дорученням та від імені туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами).

Договір набуває сили з дати підписання та діє необмежений час (п. 11.1. договору).

Відповідно до п.п. 2.2., 2.3. договору, даний договір встановлює між сторонами агентські відносини, передбачені главою 31 Господарського кодексу України. При цьому турагент (позивач) діє в якості комерційного агента в порядку, визначеному статтею 295 Господарського кодексу України, при здійсненні комерційного посередництва тур агент виконує зокрема функції з пошуку споживачів туристичних послуг, укладання туристичних договорів на предмет надання послуг споживачам туристичного продукту.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором комерційного посередництва (агентським договором).

Відповідно до статті 295 Господарського кодексу України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє.

За правилами статті 297 Господарського кодексу України, за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок.

14.01.2015 року між позивачем та фізичною особою Щепіним Володимиром Юрійовичем укладено договір на туристичне обслуговування № 22, відповідно до якого тур агент виступає від імені туроператора виключно в межах агентського договору між ними для проведення діяльності, яка пов'язана з продажем тур агентом туристу туристичного продукту туроператора.

Пунктом 1.4 договору сторони узгодили, що туристичний продукт (турпродукт) - це комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж 2 послуги, якими в складі тур продукту можуть бути: послуги з авіаперевезення та/або послуги з трансферу автомобілем чи автобусом з аеропорту до готелю та у зворотньому напрямку, та/або готельні послуги, та/або екскурсійні послуги, та/або страхові послуги, та/або додаткові послуги; склад тур продукту визначається тур агентом в замовленні та підтверджується туроператором в підтвердженні замовлення.

Відповідно до пункту 3.2.3 договору, позивач зобов'язався здійснювати переказ туроператору (відповідачу) вартості тур продукту в порядку, визначеному в розділі 4 договору, незалежно від розміру або строку одержання турагентом такої вартості від замовника туристичних послуг.

Статтею 4 договору встановлюється порядок замовлення турпродуктів та порядок розрахунків між сторонами.

На виконання п.п. 3.1.1., 4.1 агентського договору, позивач здійснив оплату, згідно рахунку-фактури № SF-287181 від 14.01.015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 204 від 14.01.2015 року.

17 січня 2015 року на офіційному сайті товариства з обмеженою відповідальністю "Ньюз Тревел" з'явилось оголошення про призупинення відправки туристів на відпочинок з 17 січня 2015 року та строк реалізації повернення/зарахування грошових коштів до 14 днів.

Позивач подав 19.01.2015 року відповідачеві лист про повернення грошових коштів, оплачені за туристичні послуги за рахунком № SF-287181 від 14.01.015 року, зареєстровано за вх. № 7 від 17.01.2015 року.

Відповідач вказані вимоги залишив без уваги та задоволення, кошти позивачу не повернув, відповіді на вимогу не надав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 305 Господарського кодексу України відносини, що виникають при здійсненні комерційного посередництва (агентської діяльності) у сфері господарювання, регулюються цим Кодексом, іншими прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, що визначають особливості комерційного посередництва в окремих галузях господарювання. У частині, не врегульованій нормативно-правовими актами, зазначеними у цій статті, до агентських відносин можуть застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, якими регулюються відносини доручення.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості за агентським договором № 0809/4 від 09.08.2014 року розмірі 37 474,81 грн, належним чином доведений, документально підтверджений, тому вимоги позивача визнаються судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ньюз Тревел" (04210, м.Київ, пр-т Героїв Сталінграду, буд. 6-А, ідентифікаційний код 33782884) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аліра-Тревел" (01034, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 17-б, ідентифікаційний код 37201328) 37 474 (тридцять сім тисяч чотириста сімдесят чотири) грн 81 коп. заборгованості та витрати оплаті судового збору у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 17.04.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий