ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа № 914/2995/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Мельник Г.І.

суддів Михалюк О.В.

Плотніцький Б.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" № 01-10/3207 від 30.12.2014 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2014р.

у справі № 914/2995/14

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий",

м. Стрий

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк",

м. Київ

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори

Костур Уляни Тарасівни, м. Стрий

за участю у справі третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділу примусового виконання рішень Державної

виконавчої служби України, м. Київ

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

за участю представників сторін:

від позивача - Мартинюк Ю.А. - представник (довіреність б/н від 05.01.2015 року )

від відповідача - Ільченко К.А. - представник (довіреність № 21 від 13.01.2015 року)

від третіх осіб - не з'явилися

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.01.2015р. у складі колегії: головуючого судді Мельник Г.І., суддів Михалюк О.В., Новосад Д.Ф. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. У зв'язку з зайнятістю судді Новосад Д.Ф. в складі іншої судової колегії, розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 року у склад колегії для розгляду вказаної справи замість судді Новосад Д.Ф. введено - суддю Плотніцького Б.Д.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.12.2014 року у справі №914/2995/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Петрашко М.М., судді Ділай У.І., Кидисюк Р.А.) позов задоволено повністю; визнано виконавчий напис вчинений 25 липня 2014р. державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур Уляною Тарасівною зареєстрований в реєстрі за №2417 таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з ПАТ "Український професійний банк" на користь ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий" судовий збір в розмірі 1 218,00 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що подані відповідачем документи для вчинення виконавчого напису, що стосуються заборгованості позивача і сума пені зазначена у виконавчому написі не є безспірними.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду ПАТ "Український професійний банк" оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 01-10/3207 від 30.12.2014 року, в якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2014р. у справі №914/2995/14 повністю та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що рішення місцевого господарського суду є необґрунтованим, винесено з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що рішення суду першої інстанції є передчасним, оскільки вирішуючи спір, предметом якого є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, судом першої інстанції не перевірено дотримання порядку вчинення виконавчого напису, зокрема, чи мало місце прострочення сплати платежів понад 30 днів; відповідності інформації, викладеної в заяві, яка подається нотаріусу, інформації, про необхідність якої зазначено в розділі 2 главі 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; відповідності документів, що подаються стягувачем нотаріусу, документам, про які зазначено в п. 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також не перевірено чи відповідає інформація, викладена у виконавчому написі, інформації, викладеній у заяві стягувача, що подана нотаріусу, про вчинення виконавчого напису.

Водночас, відповідач звертає увагу на те, що при поданні нотаріусу заяви про вчинення виконавчого напису, банком було надано: оригінал іпотечного договору з усіма договорами про внесення змін до нього; оригінал договору про надання кредиту з усіма додатковими договорами до нього; вимогу про усунення порушень; розрахунок заборгованості станом на 18.06.2014р.; меморіальні ордери, що підтверджують факт видачі позивачу кредитних коштів; виписки по рахунках за період з 14.04.2006р. по 18.06.2014р. та рух коштів по кредитному договору.

Крім цього, апелянт вважає, що нарахування пені в розмірі 0,2 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення є правомірним та відповідає вимогам діючого законодавства.

При цьому, скаржник покликається на те, що жодних повідомлень, які оформлені належним чином, із запереченнями щодо розміру боргу чи самого факту наявності заборгованості від позивача до банку не надходило, а тому вважає, що позивач погодився з фактом наявності заборгованості та визнав її розмір.

Скориставшись своїм правом, наданим ст. 96 ГПК України, Товариство з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скаржника спростовує, не визнає їх та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2014р. без змін.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.01.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 11.02.2015р. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.02.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 16.03.2015р. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 08.04.2015р.

У зв'язку зі зміною складу суду розгляд справи розпочато спочатку.

В дане судове засідання прибули представники позивача та відповідача, проте, треті особи явки уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р.

Враховуючи ту обставину, що треті особи належним чином були повідомлені про час, місце розгляду апеляційної скарги та наслідки неявки в судове засідання, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників третьої особи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2014р. у справі №914/2995/14 слід залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" без задоволення, виходячи з наступного.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що 14 квітня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Український Професійний Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Український Професійний Банк") (Банк) та Відкритим акціонерним товариством "Меблевий комбінат "Стрий" (правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий") (Позичальник) укладено Договір про відкриття кредитної лінії №130 (т. 1 а.с. 16-19) (надалі - Договір), відповідно до умов якого (враховуючи Додатки, Додаткові договори про внесення змін та Угоди про внесення змін, т. 4 а.с. 111-160) Банк надає Позичальнику кредит в наступних валютах: 21 713,72 грн., 1 666 026,43 доларів США, 1 299 559,73 Євро, терміном до 26 червня 2014 року.

Згідно з п. 2.1. Договору забезпеченням виконання Позичальником своїх зобов'язань перед Банком по цьому Договору є застава власного майна.

Відповідно до п. 4.1. Договору Позичальник зобов'язується повернути одержаний кредит в строк у відповідності до п.1.1. цього Договору та сплатити нараховані проценти шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок, відповідно до встановлених в п.7.1. цього Договору строків.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що нарахування та сплата процентів за користування кредитними ресурсами здійснюється щомісячно та одночасно з остаточним погашенням кредиту, але не пізніше 26.06.2014р. Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом.

У відповідності до п. 8.1. Договору за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом Позичальник сплачує на вимогу Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,2% від суми простроченої заборгованості за процентами на рахунок банку №639709503. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати процентів за фактичний час користування кредитом згідно з умовами цього Договору.

Для забезпечення виконання зобов'язань за Договором про відкриття кредитної лінії №130, 14 квітня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Український Професійний Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Український Професійний Банк") (Іпотекодержатель) та Відкритим акціонерним товариством "Меблевий комбінат "Стрий" (правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий") (Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір (т. 2 а.с. 81-86) відповідно до умов якого (враховуючи Додаткові договори та Договори про внесення змін, т. 2 а.с. 87-100), предметом цього договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку майна, зазначеного в п. 6 цього договору, в забезпечення виконання власних зобов'язань перед Іпотекодержателем, в силу чого Іпотекодержатель має право в разі невиконання Іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця (п. 1. Іпотечного договору).

Згідно з п. 2. Іпотечного договору іпотекою забезпечується виконання зобов'язань Іпотекодавця відповідно до договору про відкриття кредитної лінії № 130 від 14.04.2006р. (кредитного договору), згідно з яким Іпотекодержатель надав Позичальнику кредит у наступних валютах: 21 713,72 грн.; 1 666 026,43 доларів США; 1 299 559,73 Євро терміном до 26.06.2014р. на поповнення обігових коштів Позичальника.

Відповідно до п. 6. Іпотечного договору в забезпечення виконання власних зобов'язань за кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності наступне нерухоме майно:

- комплекс, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Грабовецька, буд. 3, який складається із об'єктів, передбачених п. 6.1. Іпотечного договору;

- комплекс, що знаходиться за адресою: с. Гірне Стрийського району Львівської області, вул. Шевченка, буд. 447, який складається з об'єктів, передбачених п. 6.2. Іпотечного договору.

Пунктом п. 16.10. Іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з п. 16. 8. цього договору Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повноу обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмета іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.

У відповідності до п. 22. Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.8.1., 16.8.2., 16.9. цього договору, відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі.

З'ясуванням документальних доказів у справі встановлено, що 18.06.2014р. відповідачем на адресу позивача було надіслано вимогу про усунення порушень (т. 1 а.с. 25), яка була отримана позивачем 24.06.2014р.

У вказаній вимозі Банк покликається на те, що заборгованість за кредитними ресурсами, що надані Позичальнику в гривні складає 21 987,38 грн.; в доларах - 1 748 127,28 доларів США; в євро - 1 373 982,70 євро, як заборгованість по строковому кредиту, процентах та пені, яку відповідач просив протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї вимоги погасити. Крім того, відповідач зазначив, що у випадку невиконання вказаних зобов'язань у визначений строк, банк буде змушений достроково стягнути кредит, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

22.07.2014р. позивач через Стрийське відділення ПАТ "Український професійний банк" скерував лист № 315 щодо погашення заборгованості за кредитним договором у відповідь на вищевказану вимогу відповідача (вхідний № 34/03-04/74 від 22.07.2014р.) (т. 1 а.с. 26), в якому позивач зазначає, що до вимоги про усунення порушень не додано жодних документів, які б підтверджували обставини, зазначені у вимозі, а отже ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий" позбавлене можливості перевірити факт наявності заборгованості, розмір можливої заборгованості, строк її нарахування та правильність нарахувань, що були здійснені банком, що унеможливлює розгляд вказаної вимоги та її виконання в строк визначений нормами чинного законодавства.

Одночасно, у вищевказаному листі ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий" покликається на те, що Банком при нарахуванні пені не враховано положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", відповідно до якого розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ. А також, просить ПАТ "Український Професійний Банк" надати: первинні бухгалтерські документи, що підтверджують нарахування кожної з сум, зазначених у вимозі; розрахунок заборгованості, на підставі якого банк дійшов саме до такої суми вимоги.

Разом з тим, з'ясуванням доказів у справі встановлено, що 25.07.2014 року ПАТ "Український Професійний Банк" звернувся до Державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. із заявою № 01-10/1777 про вчинення виконавчого напису (т. 1 а.с. 77-78). Відтак, 25.07.2014р. Державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2417 (т. 1 а.с. 90), відповідно до якого, запропоновано звернути стягнення на нежитлові будівлі за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Грабовецька, буд. 3.

При цьому, на підставі виконавчого напису нотаріуса, 31.07.2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44221685 (т. 1 а.с. 28-32).

Таким чином, предметом даного спору є вимога ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Водночас, ст.174 ГК України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч.1 ст.574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо дотримання порядку вчинення виконавчого напису, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 вказаного закону передбачено, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (надалі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання.

Також, Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (надалі - Порядок) встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1. Порядку).

У відповідності до п. 3.2. Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Згідно з п. 3.5. Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення необхідні документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172.

Таким чином, з врахуванням викладеного, нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Одночасно, слід зазначити, що при розгляді спору про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню суд повинен перевірити правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, та встановити у зв'язку з цим наявність у іпотекодержателя права на звернення стягнення на майно в сумі, яка зазначена у цьому виконавчому написі.

Відтак, перевіряючи правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, судом з'ясовано, що вимогу про усунення порушень від 18.06.2014р. (т. 1 а.с. 25) ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий" не визнає, оскільки до неї не додано жодних документів, щодо розміру заборгованості, строку та правильності її нарахування.

Таким чином, враховуючи тривалість договірних відносин між сторонами те, що Договір про відкриття кредитної лінії № 130 укладено ще у 2006 році та те, що до вказаного Договору укладено 24 Додаткових договорів про внесення змін та 4 Угоди про внесення змін (т. 4 а.с. 111-160), а також те, що до вимоги про усунення порушень від 18.06.2014р. не додано жодних первинних документів на підтвердження суми заборгованості, судова колегія вважає, що покликання скаржника на те, що судом першої інстанції не перевірено чи дотримано порядок вчинення виконавчого напису є голослівними, а звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису було передчасним.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що документи, які подаються для вчинення виконавчого напису нотаріуса, що підтверджують безспірність вимог, мають бути однозначними та беззаперечними. При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, оскільки ТзДВ "Меблевий комбінат "Стрий" були наведені заперечення щодо розміру заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 130, що підтверджується листом №315 від 22.07.2014р. (т. 1 а.с. 26). Відтак, і покликання в апеляційній скарзі на те, що жодних повідомлень із запереченнями щодо розміру боргу чи самого факту наявності заборгованості від позивача до банку не надходило, колегія суддів вважає необгрунтованими та такими, що спростовуються документальними доказами у справі.

Більше того, в судовому засіданні Львівського апеляційного господарського суду представник відповідача змінила в цій частині підставу апеляційної скарги та не заперечує, що ПАТ «Український Професійний Банк» отримало лист № 315 від 22.07.2014р. Однак, покликається на те, що позивачем не доведено спірності суми визначеної у вимозі про усунення порушень від 18.06.2014р. Разом з тим, представником ПАТ «Український Професійний Банк» не враховано того факту, що не позивач повинен доводити спірність суми при подачі документів про видачу виконавчого напису нотаріуса, а безспірність суми заборгованості повинна бути визначеною при наданні відповідачем нотаріусу всіх необхідних документів.

Перевіркою доводів апеляційної скарги встановлено, що відповідачем на підставі п.8.1. Договору про відкриття кредитної лінії № 130 нараховано позивачу пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи те, що розмір пені значно перевищує розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період нарахування і те, що пеня нараховувалась з порушенням приписів Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", колегія суддів вважає, що заборгованість позивача за Договором про відкриття кредитної лінії № 130 не є безспірною, а тому покликання скаржника є необгрунтованими.

Відтак, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сума пені зазначена у виконавчому написі не є безспірною.

Крім цього, у апеляційній скарзі відповідач покликається на те, що ним було подано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису в тому числі і Договір про відкриття кредитної лінії № 130 від 14.04.2006р. та додатки до нього, проте згідно супровідного листа з переліком документів від 25.07.2014р. (т. 1 а.с. 82), які були подані Державному нотаріусу Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. для вчинення виконавчого напису, вбачається, що нотаріусу не було подано Договору про відкриття кредитної лінії № 130 від 14.04.2006р. та 28 додатків до нього, що в подальшому не заперечує представник відповідача у судовому засіданні Львівського апеляційного господарського суду. При цьому, покликається на те, що власне нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. було посвідчено ці Договори, а тому не було необхідності для їх повторного подання.

Відтак, враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що саме на підставі вказаного Договору про відкриття кредитної лінії № 130 від 14.04.2006р., а не договору іпотеки, сторонами погоджено умови надання та отримання кредиту, порядок розрахунків за договором, строк його дії, порядок та розмір нарахування процентів, штрафних санкцій тощо, а тому покликання скаржника в цій частині, вважає безпідставними.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції обгрунтовано задоволено позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Меблевий комбінат "Стрий" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що скаржником у справі не доведено обставини на які він покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2014р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2014р. у справі № 914/2995/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" № 01-10/3207 від 30.12.2014 року - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Львівської області в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складений 10.04.2015р.

Головуючий-суддя Мельник Г.І.

Суддя Михалюк О.В.

Суддя Плотніцький Б.Д.