ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.04.2015 Справа № 6/51

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп»яненко О.Ю.,

при секретарі Пігарєвій І.О.,

за участю представників сторін:

кредитора - УПФУ в Тростянецькому районі - Макаренко Н.М. (довіреність № 4829/08-09 від 16.12.2014 року),

боржника - Турченко С.П.

ліквідатор - Воловик Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи №6/51

про банкрутство Відкритого акціонерного товариства Тростянецьке підприємство "Райагротехсервіс" (вул. Набережна, 31, м. Тростянець, Сумська область, 42600, )

встановив:

Ухвалою господарського суду від 10.03.2015 року було призначено на 02.04.2015 року розгляд заяви № 4618/08-25 від 28.11.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі про визнання поточних кредиторських вимог у розмірі 743 грн. 05 коп., заяви УПФУ в Тростянецькому районі №40/08-25 від 06.01.2015 року про визнання поточних кредиторських вимог в сумі 743,05 грн., заяви УПФУ в Тростянецькому районі № 370/08-25 від 29.01.2015 року про визнання поточних кредиторських вимог в сумі 743,06 грн.

В березні 2015 року до господарського суду надійшла заява № 881/08-25 від 27.02.2015 року УПФУ в Тростянецькому районі про визнання кредиторських вимог на суму 743,05 грн.

Ухвалою господарського суду від 13.03.2015 року розгляд вказаної заяви було призначено на 02.04.2015 року.

В судовому засіданні представник УПФУ підтримав подані заяви та просив суд їх задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши подані документи, заслухавши пояснення кредитора, суд встановив наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 29.07.2003 року порушено провадження у справі № 6/51 про визнання Відкритого акціонерного товариства Тростянецьке підприємство "Райагротехсервіс" банкрутом.

Постановою господарського суду від 17.12.2007 року боржника ВАТ Тростянецьке підприємство "Райагротехсервіс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

В грудні 2014 року до господарського суду надійшла заява № 4618/08-25 від 28.11.2014 року УПФУ в Тростянецькому районі про визнання кредиторських вимог на суму 743,05 грн. (а.с. 184 Том 15).

З поданих документів вбачається, що вимоги складаються з боргу по сплаті відшкодування на виплату та доставку пільгових пенсій за сп. 2 за листопад 2014 року, що підтверджується розрахунками сум сплати витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до п.п. "б" "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В січні 2015 року до господарського суду надійшла заява № 40/08-25 від 06.01.2015 року УПФУ в Тростянецькому районі про визнання кредиторських вимог на суму 743,05 грн. (а.с. 61 Том 16).

З поданих документів вбачається, що вимоги складаються з боргу по сплаті відшкодування на виплату та доставку пільгових пенсій за сп. 2 за грудень 2014 року, що підтверджується розрахунками сум сплати витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до п.п. "б" "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В лютому 2015 року до господарського суду надійшла заява № 370/08-25 від 29.01.2015 року УПФУ в Тростянецькому районі про визнання кредиторських вимог на суму 743,05 грн. (а.с. 84 Том 16).

З поданих документів вбачається, що вимоги складаються з боргу по сплаті відшкодування на виплату та доставку пільгових пенсій за сп. 2 за січень 2015 року, що підтверджується розрахунками сум сплати витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до п.п. "б" "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В березні 2015 року до господарського суду надійшла заява № 881/08-25 від 27.02.2015 року УПФУ в Тростянецькому районі про визнання кредиторських вимог на суму 743,05 грн. (а.с. 99 Том 16).

З поданих документів вбачається, що вимоги складаються з боргу по сплаті відшкодування на виплату та доставку пільгових пенсій за сп. 2 за лютий 2015 року, що підтверджується розрахунками сум сплати витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до п.п. "б" "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч.3 п.1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції діючій до набрання чинності змінами внесеними Законом України №4212-VI від 22.12.2011р.) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважається таким, що настав.

Згідно з листом Вищого господарського суду України від 05.02.2010р. №05-06/520/78 "Щодо деяких питань розгляду справ про банкрутство" відповідно до статті 23 Закону про банкрутство у зв'язку з визнанням боржника банкрутом в такої особи виникає особливий статус, який є значно відмінним від статусу боржника. Виходячи з аналізу положень статей 23, 25, 30, 31 Закону про банкрутство, в ліквідаційній процедурі нові зобов'язання у банкрута в особі його органу управління - ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть виникати виключно у випадках, прямо передбачених Законом про банкрутство. Такими випадками є зобов'язання з оплати комунальних і експлуатаційних витрат та інших витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (ч.9 статті 30 Закону про банкрутство).

З викладеного вбачається, що відшкодування витрат на виплату пільгових пенсій до зобов'язань, пов'язаних зі здійсненням ліквідаційної процедури не відноситься.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 2 Прикінцевих положень "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виходячи з викладеного порядку формування джерел (коштів, призначених на оплату праці), з яких підприємства та організації здійснюють внесення до Пенсійного фонду України плати, що покривають фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій та враховуючи, що відповідно до норм п. 1 статті 25 Закону про банкрутство з дня визнання підприємства банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури працівників цього підприємства повідомляється про звільнення в установленому законом порядку, кошти на оплату праці не перераховуються, виплата заробітної плати припиняється, а фонд оплати праці саме з метою оплати праці працівників з вказаного часу припиняє своє формування.

Зазначена правова позиція відображена також в постанові Вищого господарського суду України від 19.06.2013р. у справі №11/Б-5022/1293/2011.

Слід також зазначити, що Верховний суд України у постановах від 18.03.2014 року по справах № 3-4гс14 та № 3-5гс14 та від 27.05.2014 року по справі № 3-19гс14 дійшов висновку, що вимоги УПФУ не мають характеру поточних в розумінні ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобов'язань, що можуть бути заявлені в порядку ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для визнання вимог УПФУ в Тростянецькому районі, які нараховані за період після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі.

Керуючись статями 1, 23, 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції діючій до набрання чинності змінами внесеними законом №4212-VI від 22.12.2011р.), статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

1. У задоволенні заяви № 4618/08-25 від 28.11.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі про визнання поточних кредиторських вимог у розмірі 743 грн. 05 коп. - відмовити.

2. У задоволенні заяви УПФУ в Тростянецькому районі №40/08-25 від 06.01.2015 року про визнання поточних кредиторських вимог в сумі 743,05 грн. - відмовити.

3. У задоволенні заяви УПФУ в Тростянецькому районі № 370/08-25 від 29.01.2015 року про визнання поточних кредиторських вимог в сумі 743,06 грн. - відмовити.

4. У задоволенні заяви № 881/08-25 від 27.02.2015 року УПФУ в Тростянецькому районі про визнання кредиторських вимог на суму 743,05 грн. - відмовити.

5. Копію даної ухвали направити кредитору, ліквідатору.

Суддя О.Ю.Соп»яненко