П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 року м. Київ

Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Барбари В.П.,

суддів: Берднік І.С., Гуля В.С., Ємця А.А., Жайворонок Т.Є., Колесника П.І., Потильчака О.І., Шицького І.Б., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 9 грудня 2014 року у справі № 5021/1506/12 за заявою голови ліквідаційної комісії товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська ремонтно-будівельна дільниця «Рембуд» до товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська ремонтно-будівельна дільниця «Рембуд» (далі - ТОВ «СРБД «Рембуд») про визнання банкрутом,

в с т а н о в и л а:

До Верховного Суду України звернувся ОСОБА_1 із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 9 грудня 2014 року у справі № 5021/1506/12.

Заяву мотивовано тим, що зокрема у справі № 27/68б Вищий господарський суд України, застосувавши до спірних правовідносин ті самі норми матеріального права, дійшов висновку, що на момент подачі заяв із грошовими вимогами до боржника заявники не були учасниками товариства, оскільки вибули у встановленому порядку зі складу учасників товариства до прийняття рішення про ліквідацію, а отже, є кредиторами з грошовими вимогами, які випливають із норм корпоративного права, тому вимоги таких кредиторів правомірно визнано боржником і враховано до загальної суми кредиторської заборгованості, яка включена до проміжного ліквідаційного балансу та підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ТОВ «СРБД «Рембуд», ОСОБА_1, перевіривши наведені заявником обставини, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав.

При вирішенні справи судами встановлено, що 23 червня 2008 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «СРБД «Рембуд» ОСОБА_1 виключено зі складу учасників товариства.

Оскільки у визначений Законом України «Про господарські товариства» строк ТОВ «СРБД «Рембуд» не виплатило ОСОБА_1 вартість його частки майна у статутному капіталі, він звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням господарського суду Сумської області від 25 серпня 2011 року у справі № 3/102-10, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 1 листопада 2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 29 жовтня 2012 року, стягнуто з ТОВ «СРБД «Рембуд» на користь ОСОБА_1 1 783 689,60 грн - основний борг, 21 090,75 грн - витрати зі сплати державного мита та 236,00 грн - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішенням господарського суду Сумської області від 7 червня 2012 року у справі № 5021/327/12 з ТОВ «СРБД «Рембуд» на користь ОСОБА_1 стягнуто 400 586,55 грн - інфляційні збитки, 140 740,44 грн - 3 % річних, 10 826,55 грн - витрати зі сплати судового збору.

Судами також установлено, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «СРБД «Рембуд» від 17 квітня 2012 року припинено діяльність товариства шляхом ліквідації, утворено ліквідаційну комісію з відповідними повноваженнями, головою якої призначено Савочку А.А.

1 жовтня 2012 року головою ліквідаційної комісії ТОВ «СРБД «Рембуд» Савочкою А.А. повідомлено ОСОБА_1, що заявлені ним кредиторські вимоги у розмірі 2 357 169,89 грн згідно з рішеннями господарського суду Сумської області від 25 серпня 2011 року у справі № 3/102-10 та від 7 червня 2012 року у справі № 5021/327/12 визнано в повному обсязі, включено до реєстру вимог кредиторів товариства та буде задоволено у порядку черговості, визначеної статтею 112 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо не буде встановлено неплатоспроможність ТОВ «СРБД «Рембуд».

Ухвалою господарського суду Сумської області від 18 жовтня 2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «СРБД «Рембуд» на підставі статті 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою господарського суду Сумської області від 24 грудня 2012 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Корнілова Є.О.

17 січня 2013 року ліквідатором ТОВ «СРБД «Рембуд» Корніловим Є.О. повідомлено ОСОБА_1 про визнання його кредиторських вимог у розмірі 2 357 169,89 грн та внесення їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ «СРБД «Рембуд».

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13 лютого 2013 року постанову господарського суду Сумської області від 24 грудня 2012 року скасовано в частині призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Корнілова Є.О., ліквідатором ТОВ «СРБД «Рембуд» призначено Савочку А.А., в іншій частині постанову залишено без змін.

12 червня 2013 року ліквідатором ТОВ «СРБД «Рембуд» Савочкою А.А. повідомлено ОСОБА_1, що заявлені ним кредиторські вимоги до боржника, підтверджені судовими рішеннями, не визнаються в повному обсязі та виключаються з реєстру вимог кредиторів ТОВ «СРБД «Рембуд» як внесені до нього незаконно.

Скасовуючи постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21 жовтня 2014 року, ухвалу господарського суду Сумської області від 15 вересня 2014 року та відмовляючи у задоволенні заяви про визнання кредиторських вимог ОСОБА_1, Вищий господарський суд України, враховуючи положення Закону України «Про господарські товариства», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», дійшов висновку, що грошові вимоги ОСОБА_1 за своєю суттю випливають із корпоративних прав, та незважаючи на те, що мають грошовий вираз, не є грошовими зобов'язаннями у розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Проте з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3 статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 54 Закону України «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Отже, при виході учасника із товариства з обмеженою відповідальністю у товариства виникає обов'язок сплатити йому вартість частини майна товариства, пропорційну його частці у статутному фонді товариства, або здійснити такий розрахунок на вимогу учасника та за згодою товариства у натуральній формі.

Як установлено судами, 23 червня 2008 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «СРБД «Рембуд» ОСОБА_1 виключено зі складу учасників товариства, відтак, на момент прийняття рішення загальними зборами ТОВ «СРБД «Рембуд» про припинення діяльності товариства та порушення судом провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 не був учасником ТОВ «СРБД «Рембуд».

Аналіз норм статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «СРБД «Рембуд» є безспірними, оскільки підтверджені судовими рішеннями і мають бути зараховані до грошових зобов'язань боржника, через те, що на момент їх виникнення ОСОБА_1 не був учасником ТОВ «СРБД «Рембуд», а отже дія зазначеної норми на нього не поширюється.

Враховуючи викладене, висновок суду касаційної інстанції, що заявлені грошові вимоги ОСОБА_1 за своєю суттю випливають із корпоративних прав та незважаючи на те, що мають грошовий вираз, не є грошовими зобов'язаннями у розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», є необґрунтованим.

За таких обставин заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова Вищого господарського суду України від 9 грудня 2014 року - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» і керуючись статтями 11123- 11125 Господарського процесуального кодексу України (у редакції до 28 березня 2015 року), Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вищого господарського суду України від 9 грудня 2014 року у справі № 5021/1506/12 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 2 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий В.П. Барбара

Судді: І.С. Берднік В.С. Гуль А.А. Ємець Т.Є. Жайворонок П.І. Колесник О.І. Потильчак І.Б. Шицький