РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015№910/4571/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "НАСТА"

про відшкодування шкоди у розмірі 16 028,16 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Невідома Т.М. - представник за дов.;

від відповідача: не з'явились.

У судовому засіданні 15.04.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "НАСТА" про відшкодування шкоди 16 028,16 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2015 порушено провадження у справі №910/4571/15-г та призначено розгляд справи на 23.03.2015.

Ухвалою від 23.03.2015, відкладено розгляд справи на 15.04.2015.

Відповідач явку уповноважених представників в судові засідання не забезпечив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Процесуальні документи направлялись на адресу відповідача зазначену витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 01103, м. Київ, Залізничне шосе, 6.

Однак, із вказаної адреси повернулась поштова кореспонденція з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 постанови пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд зазначає про належне повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 15.04.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про страхування", страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Страхування наземного транспорту (крім залізничного), відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України "Про страхування", є видом добровільного страхування.

В статті 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

31.08.2012 між ПАТ "СК "ПЗУ Україна" в особі ТОВ "Брокерський дім "Крісто" (далі - позивач, страховик) та Курановим Є.С. (далі - страхувальник) укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту АМ.040892 (далі - Договір), за яким був застрахований автомобіль "Ford Focus" державний номер АА0288РВ.

08.04.2013 на в м. Києві по вул. Автозаводська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Ford Focus" державний номер АА0288РВ під керуванням Курановим Є.С. та транспортного засобу марки "ТАТА LPT613", державний номер АІ8315ВХ під керуванням Гараніна С.М.

Страховим актом №UA133/L01/03 від 30.05.2013, №UA133/L01/04 від 14.06.2013 пошкодження транспортного засобу марки "Ford Focus" державний номер АА0288РВ внаслідок ДТП, яка відбулася 08.04.2013, визнано позивачем страховим випадком.

11.04.2013 страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту №22-3/04-ТЗ від 14.05.2013 вартість матеріального збитку складає у розмірі 15 119,92 грн.

На підставі Договору №АМ.040892 від 31.08.2012, заяви страхувальника від 11.04.2013, страхового акту №UA133/L01/03 від 30.05.2013, № UA133/L01/04 від 14.06.2013, рахунку ТОВ "ВІДІ Край Моторз" №АдС-00003593 від 15.04.2013, позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 16 028,16 грн., про що свідчить платіжне доручення №13033 від 31.05.2013 на суму 13 064,92 грн. та № 13437 від 14.06.2013 на суму 2 963,24 грн.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 2. ст. 1187 Цивільного кодексу України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи, в межах суми 16 028,16 грн.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно внаслідок експлуатації транспортного засобу марки "ТАТА LPT613", державний номер АІ8315ВХ під керуванням Гараніна С.М. відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.05.2013 (справа №3-2588/13).

Вищезазначеною постановою районного суду Гараніна С.М. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення - акт судового розгляду справи, який є результатом дослідження всіх документів та з'ясування всіх необхідних обставин. Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, дорожньо-транспортні пригоди, належним доказом є довідка Державної автомобільної інспекції, складена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. У свою чергу, протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, остаточний висновок щодо наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення міститься у постанові суду.

На момент скоєння даної ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "ТАТА LPT613", державний номер АІ8315ВХ, була застрахована у ТДВ СК "НАСТА" (відповідача) на підставі договору (полісу) АЕ547357 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності по майну - 50 000,00 грн., франшиза - 00,00 грн.).

Отже, відповідач є особою на яку полісом АЕ547357 покладено обов'язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації транспортного засобу марки ТАТА LPT613", державний номер АІ8315ВХ на час спірної ДТП.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України "Про страхування").

Позивач заявив до стягнення 16 028,16 грн., що є обґрунтованим та доведеним документально. Доказів сплати заявленої до стягнення суми коштів, відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У зв'язку із задоволенням позову, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" (01103, М. Київ, Залізничне шосе, 6, код 35893575) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Артема, 40, код 20782312) відшкодування шкоди у розмірі 16 028,16 грн. (шістнадцять тисяч двадцять вісім гривень 16 коп.) та 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 20.04.2015.

Суддя М.Є. Літвінова