ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа № 908/5649/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача - Гур'єв М.В. - дов. № 422 від 17.11.2014р.,

відповідачів - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №1192 З/1-9) на рішення господарського суду Запорізької області від 13.01.2015 р. у справі № 908/5649/14,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії", м. Київ,

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Спецметаллпром", м. Донецьк,

2) Публічного акціонерного товариства "Конструкція", м. Донецьк,

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Технологическое бюро", м. Донецьк,

про стягнення солідарно суми 6 009 365,13 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивач - Публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії" звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача частини заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 62-Н/11/66/ЮО від 06.10.2011 р. у сумі 6009365,13 грн., з яких: загальна заборгованість за кредитною лінією - 4750000,00 грн., проценти за користування кредитною лінією - 783320,49 грн., пеня за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією - 363914,04 грн., пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією - 112130,60 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.01.2015 р. (суддя Гандюкова Л.П.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії", з рішенням суду першої інстанції не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 13.01.2015р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства.

2-й відповідач, ПАТ "Конструкція", відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання вдруге не прибув, 01.04.2015р. на адресу суд електронною поштою від нього надійшло клопотання (вх. 5167) про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю виїзду з зони АТО.

Дане клопотання є не доведеним та не підлягає задоволенню, оскільки розгляд апеляційної скарги вже відкладався (ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015р.) у зв'язку з неявкою відповідачів та наданням можливості направити своїх уповноважених представників в судове засідання для надання пояснень щодо правового обґрунтування своїх доводів по справі. Тим більш, що 2-й відповідач ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не забезпечив явку свого представника.

1-й та 3-й відповідачі, ТОВ "НВО "Спецметаллпром", та ТОВ "Технологическое бюро", відзивів на апеляційну скаргу не надали, в судове засідання також вдруге не прибули та про причини неявки суд не сповістили.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи (телефонограма та офіційний веб-портал "Судова влада в Україні"), проте відповідачі не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі вищевказаних осіб за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06.10.2011 р. між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Спецметаллпром" (позичальник, 1-й відповідач) було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 62-Н/11/66/ЮО (кредитний договір), згідно з п. 1.1. якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України, що надалі іменується "кредитна лінія", та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредитні кошти (кредит) у порядку і на умовах, визначених цим договором. Позичальник, у свою чергу, зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у пункті 1.5 цього договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором та/або додатковими угодами до цього договору.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 даного Кодексу встановлено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору встановлено, що ліміт кредитної лінії складає 5000000,00 грн.; розмір процентів за користування кредитом визначається в порядку, передбаченому в додатку № 1 до цього договору; останній день кредитної лінії - 05.10.2013 р. У цьому договорі терміном "останній день кредитної лінії" позначається термін, з настанням якого зобов'язання банку з надання позичальнику кредиту на умовах цього договору припиняються.

Відповідно до п. 4.2 банк надає позичальнику кредит лише у межах строку дії кредитної лінії окремими частинами (траншами) шляхом надання траншу у сумі, що дорівнює ліміту кредитної лінії, або декількох траншів. Кожний транш надається на підставі окремої додаткової угоди до цього договору.

На підставі п. 8.1 договору 1-й відповідач зобов'язався повертати позивачу кожен із траншів кредиту у термін, зазначений у відповідній додатковій угоді до цього договору.

Згідно з п. 10.1 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати сплати позичальником пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від простроченої суми за кожний день прострочення: за прострочення строку/ів повернення кредиту; за прострочення строку/ів сплати процентів за користування кредитом. Для розрахунку пені приймається 360 днів у році.

Договір набуває чинності з дати його підписання банком та позичальником, скріплення печатками сторін, і діє до повного виконання зобов'язань позичальника по цьому договору (п. 11.3 договору).

Позивач та 1-й відповідач підписали додаток № 1 до кредитного договору "Порядок визначення розміру процентної ставки по кредитному договору". У пункті 2 додатку визначено, що за період з дати укладання кредитного договору і до підписання акту звірки, зазначеного в п. 5 цього додатку, відносно визначення кредитового обороту позичальника в банку та його частки в банку за початковий період, позичальнику будуть нараховуватись проценти за користування кредитом, наданим в національній валюті України, як сума базової процентної ставки та маржі, за наведеною формулою.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та 1-м відповідачем укладені додаткові договори до кредитного договору (а.с. 52-74 том І). Даними додатковими договорами встановлений розмір процентів за користування кожним траншем кредиту.

Також, в матеріалах справи містяться копії меморіальних ордерів (а.с. 87-109 т. І), згідно з якими позивач видавав 1-му відповідачу транши кредиту.

20.03.2014 р. позивач цінним листом з описом вкладення направив 1-му відповідачу повідомлення-вимогу № 2033/5/28-3, якою вимагав сплати простроченої заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до ст. 554 Цивільного кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із метою забезпечення виконання ТОВ "НВО "Спецметаллпром" зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 62-Н/11/66/ЮО від 06.10.2011 р., 30.04.2013 р. між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії", Публічним акціонерним товариством "Конструкція" (2-й відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технологическое бюро" (3-й відповідач) були укладені окремі договори поруки, згідно з умовами яких (стаття 2), відповідальність поручителів перед кредитором (позивачем) включає зобов'язання, які були невиконані боржником (1-м відповідачем), та які передбачені договором про відкриття кредитної лінії № 62-Н/11/66/ЮО від 06.10.2011 р., зокрема, але не обмежуючись: зобов'язання повернути кредитору кредит, наданий в національній валюті України - гривні, в межах кредитної лінії, відкритої строком до 05.10.2013 р. за договором з граничним лімітом користування в сумі 5000000,00 грн. (з урахуванням індексу інфляції у разі прострочення повернення кредиту, наданого в межах ліміту кредитної лінії в національній валюті України), в строк, який зазначений в договорі, або достроково; зобов'язання сплачувати кредитору проценти за користування кредитом; зобов'язання сплатити кредитору штрафні санкції, неустойки (пені, штрафи) за невиконання та/або неналежне виконання зобов'язань по договору у строки та у розмірах, які зазначаються в кредитному договорі. Поручителі відповідно до цього договору приймають на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника.

У пункті 4.1 договорів поруки зазначено, що боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобов'язання за основним кредитним договором не будуть виконані повністю.

Відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором. У такому випадку кредитор звертається з письмовим повідомленням до поручителя про невиконання боржником зобов'язань, що зазначені в ст. 2 цього договору, та їх обсяг, та вимогою виконання цих зобов'язань поручителем як солідарним боржником (п. 4.2 договорів поруки).

Відповідно до п. 4.3 договорів поруки поручитель протягом 10 календарних днів із моменту поштового відправлення йому кредитором письмового повідомлення або в інший термін, зазначений у такому повідомленні, зобов'язаний погасити заборгованість боржника за кредитним договором за реквізитами, зазначеними в повідомленні кредитора.

Згідно з п. 5.4.1 поручитель зобов'язався виконати за боржника зобов'язання за основним договором шляхом перерахування суми заборгованості боржника, вказаної кредитором у письмовому повідомленні (вимозі), в рахунок погашення такої заборгованості, в порядку та у строки, зазначені в п.4.3 договору поруки.

Договір поруки набирає чинності з моменту його укладення в письмовій формі. Строк дії цього договору - до 29.09.2017 р.

20.03.2014 р. цінними листами з описом вкладення позивач направив на адреси поручителів (2-й та 3-й відповідачі) письмові вимоги-повідомлення з вимогою погасити заборгованість у сумі 5746534,44 грн. по кредитному договору № 62-Н/11/66/ЮО.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, видавши позичальнику (1-му відповідачу) згідно з меморіальними ордерами обумовлені договором грошові кошти в сумі 5000000,00 грн. Договором та додатковими договорами до нього передбачено щоденне нарахування процентів за користування кредитом. Строк повернення кредиту встановлений сторонами - по 05.10.2013 р. Проценти, нараховані за період, в якому позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит банку, повинні бути сплачені не пізніше дня, передбаченого для повернення кредиту.

1-й відповідач, в свою чергу, зобов'язання за кредитним договором не виконав, грошові кошти, отримані за договором № 62-Н/11/66/ЮО від 06.10.2011 р., позивачу не повернув.

Матеріали справи свідчать, що позивач заявив позов про солідарне стягнення з відповідачів (боржника та поручителів за договорами поруки) заборгованості та пені.

Згідно зі ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України). Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 1 ст. 544 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 554 Цивільного кодексу України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

В п. 4.1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" передбачено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина третя статті 554 ЦК України). Ця норма не може бути застосована до правовідносин, що виникли з декількох договорів поруки, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності один перед одним, якщо інше не передбачено договором, і таку поруку не можна вважати їхньою спільною. Таким чином, порука кількох осіб може бути визначена як спільна у разі укладення договору поруки декількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише у такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Як вже було зазначено, позивачем укладено з 2-м та 3-м відповідачами окремі договори поруки. Пунктом 4.2 договорів поруки визначено, що боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. У пункті 5.1.1 договорів поруки визначено право кредитора на пред'явлення своїх вимог безпосередньо до поручителя у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Тобто, договорами поруки, які покладено в підставу позову, не визначено, що поручителі (ПАТ "Конструкція" та ТОВ "Технологическое бюро") відповідають перед кредитором (позивачем) солідарно з боржником та солідарно між собою.

Враховуючи все вищенаведене та те, що укладеними договорами поруки не передбачена спільна солідарна порука (поручителів між собою), суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а посилання апелянта на те, що він має право звернутися до суду про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителів за договором про відкриття кредитної лінії № 62-Н/11/66/ЮО від 06.10.2011р., не мають під собою правового підґрунтя.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду повністю погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Запорізької області від 13.01.2015 р. у справі № 908/5649/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 13.01.2015 р. у справі № 908/5649/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 10.04.2015р.

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Россолов В.В.

Суддя Тихий П.В.