РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015Справа №910/3536/15-г
За позовом Дочірнього підприємство "КСАНТІН"

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ"

про стягнення 35 276,67 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

Від позивача: Миськів С.О. за дов.

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості 35 276,67 грн. за договором № 01-Т-02600/23 банківського рахунку юридичної особи від 22.03.11 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у порушення умов Договору банківського рахунку юридичної особи № № 01-Т-02600/23 від 22.03.11 р., відповідачем не виконані платіжні доручення, надані позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/3536/15-г, розгляд останньої призначено на 24.03.2015 р.

У судовому засіданні представником позивача подано письмове підтвердження про відсутність між сторонами аналогічного спору.

24.03.15 до початку судового засідання через канцелярію суду представником відповідача подано письмові пояснення, в яких повідомляється про запровадження у ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" тимчасової адміністрації, в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

Ухвалою Господарського суду мста Києва від 24.03.2015 р. розгляд справи було відкладено на 07.04.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК України.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2011 р. між позивачем - ДП "КСАНТІН" (клієнт за договором) та відповідачем - ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" (банк) було укладено договір банківського рахунку юридичної особи № 01-Т-02600/23, відповідно до якого банк здійснює обслуговування поточного(-их) рахунка(-ів) клієнта, що використовується (-ються) для зберігання грошових коштів (в національній валюті України та/або в іноземних валютах) та здійснення усіх видів операцій, у відповідності з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.1.1 договору, банк зобов'язаний проводити комплексне обслуговування рахунків клієнта та здійснювати за дорученням клієнта розрахункові та касові операції у відповідності з чинним законодавством України.

Положеннями п. 3.1.5 договору передбачено, що банк має право обмежити права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами на рахунках, у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Так, на виконання умов договору банківського рахунку юридичної особи, позивачу відкрито поточний рахунок № 7201.

26.09.2014 р. позивач звернувся до відповідача з заявою вих. № 01/09-14, про закриття поточного рахунку № 7201, а також надав для виконання платіжне доручення № 811 від 26.09.2014 р. на суму 35 101,20 грн.

Листом від 03.10.2014 р. № 08.1.2/1451 банк повідомив позивачу, що у зв'язку з недостатністю коштів на кореспондентському рахунку, банк не виконав платіжне доручення № 811 від 26.09.2014 р., а взяв зазначене платіжне доручення для обліковування за позабалансовим рахунком № 9804 «Документи до рахунків клієнтів банку (крім фізичних осіб),що не виконані банком у встановлений законодавством України строк» зазначивши, що воно буде виконане по мірі надходження коштів на кореспондентський рахунок.

03.02.2015 р. позивач надав на виконання банку платіжне доручення № 812 на суму 175,47 грн., яке відповідачем виконано не було.

Згідно з ч. 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Як вбачається з матеріалів справи, залишок коштів на рахунку позивача станом на 05.02.2015 р. становить 35 276,67 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача грошові кошти відповідно до платіжних доручень, оскільки вважає, що відповідач порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Однак, на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.02.2015 р. № 128 «Про віднесення ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.02.2015 р. було прийнято рішення № 39 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ». Пунктом 1,2 вказаного рішення було вирішено розпочати з 25.02.2015 р. процедуру виведення ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.02.2015 р. по 24.05.2015 р.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до п. 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з п. 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значені "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

А тому, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Отже, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником.

Враховуючи наведене вище, та з огляду на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.02.2015 № 128 «Про віднесення ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» до категорії неплатоспроможних» у відповідача запроваджено процедуру тимчасової адміністрації з 25.02.2015 по 24.05.2015, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення грошових коштів за договором банківського рахунку не підлягають задоволенню в силу приписів п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд відзначає, що задоволення вимог кредиторів банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію, може бути здійснено виключно у процедурі ліквідації банку та в порядку черговості, визначеної Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.М.Ярмак

Повне рішення складено 10.04.2015р.