ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 квітня 2015 року Справа № 904/5627/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Губенко Н.М.,
суддів:Дунаєвської Н.Г.,
Кочерової Н.О.,
Мележик Н.І.,
Самусенко С.С.,

перевіривши заявуДержавного підприємства "Придніпровська залізниця"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 29.01.2015
у справі№ 904/5627/14
за позовомДержавного підприємства "Придніпровська залізниця"
доПублічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"
простягнення 153 566,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" 148 332,24 грн. плати за користування вагонами та 5 233,92 грн. збору за зберігання вантажу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 у справі № 904/5627/14, залишеним без зміни постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.11.2014, позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2015 у справі № 904/5627/14 рішення та постанову судів попередніх інстанцій скасовано в частині стягнення 15 912,34 грн. плати за користування вагонами; у цій частині прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено; у решті рішення та постанову залишено без змін.

Державним підприємством "Придніпровська залізниця" подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 29.01.2015 у справі № 904/5627/14, у якій просить вказану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити в силі рішення та постанову судів попередніх інстанцій.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 12.11.2014 у справі № 904/3299/14, від 20.11.2014 у справі № 904/4039/14, від 27.11.2014 у справі № 904/4112/14, від 23.12.2014 у справі № 904/4293/14 та від 05.02.2015 у справі № 904/4439/14, мотивовано неоднаковим застосуванням Вищим господарським судом України одних і тих самих норм права, а саме пункту 12 Правил користування вагонами та контейнерами, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в допуску даної справи до провадження Верховного Суду України з таких підстав.

Відповідно до статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно на таких підставах: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 частини першої цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета і підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 29.01.2015 у справі № 904/5627/14, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, виходячи при цьому із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи про те, що позивачем були затримані вагони відповідача на підходах до станції призначення, через скупчення з вини відповідача на станції призначення вагонів, що мали бути прийняті ним на його під'їзну колію. При цьому, зазначивши про те, що сума плати за користування вагонами має бути розрахована на підставі кількості годин затримки, вказаних у актах загальної форми, суд касаційної інстанції перевірив розрахунок заявленої суми та дійшов висновку щодо часткової відмови у стягненні плати за користування вагонами.

Водночас у постановах від 12.11.2014 у справі № 904/3299/14, від 20.11.2014 у справі № 904/4039/14, від 27.11.2014 у справі № 904/4112/14, від 23.12.2014 у справі № 904/4293/14 та від 05.02.2015 у справі № 904/4439/14, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для стягнення з відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, виходячи при цьому із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи про те, що: затримка вагонів відбулась з вини відповідача, яким несвоєчасно приймались раніше прибулі вагони на свою під'їзну колію, що призвело до скупченості вагонів на станції призначення; вказані обставини, а також розрахунок нарахованої позивачем плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу не спростовані відповідачем.

Таким чином, зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, а свідчать лише про наявність у згаданих справах різних обставин, залежно від яких суд касаційної інстанції дійшов відповідних правових висновків.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116 - 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству "Придніпровська залізниця" у допуску справи № 904/5627/14 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяН. Губенко
Судді:Н. Дунаєвська
Н. Кочерова
Н. Мележик
С. Самусенко