Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" квітня 2015 р. Справа № 906/483/14.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Машевської О.П.

Розглянувши скаргу стягувача Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ) на дії органу ДВС за №14/2-590В від 30.03.15р. у справі

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

До: Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (м.Бердичів)

про стягнення 17 456 666,02 грн.

за участю представників сторін:

від стягувача: Гриньок О.А. - дов. №14-126 від 13.05.14 р., дійсна до 13.05.17 р.

від боржника: не з'явився

від органу ДВС: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

На примусове виконання рішення господарського суду від 12.06.14р. судом 20.08.14р. видано наказ.

31 березня 2015р. до господарського суду Житомирської області надійшла скарга стягувача ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ) на дії органу ДВС, відповідно до якої стягувач просить суд визнати незаконними дії Державної виконавчої служби України щодо винесення 10.03.15р. постанови про зупинення виконавчого провадження ВП №45469019 з примусового виконання наказу господарського суду Житомирської області від 20.08.14р. у справі №906/483/14 про стягнення з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 14 152 627, 40 грн. основного боргу, 520 211, 47 грн. пені, 400 004, 83 грн. 3% річних, 174 854, 69 грн. інфляційних втрат, 65 498, 52 грн. судового збору та визнати оскаржену постанову недійсною.

В обґрунтування доводів скарги стягувач посилається на порушення державним виконавцем ДВС України Кедою М.В. вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" №2711 і, як наслідок, порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою від 01.04.15р. господарський суд прийняв до розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ), вжив заходи по підготовці скарги до розгляду, одночасно повідомлено учасників судового процесу.

В засідання суду 20.04.15р. з'явився представник стягувача, вимоги скарги на дії органу ДВС від 30.03.15р. за №14/2-590В підтримав в повному обсязі, просить суд її задовольнити.

До початку розгляду скарги по суті судом встановлено, що всі учасники судового процесу належним чином повідомлені про засідання суду. До початку розгляду скарги від боржника надійшла заява про відкладення розгляду скарги , посилаючись на участь в іншій судовій справі, на підтвердження чого надав суду повістку про виклик до суду від 07.04.15р. апеляційного суду Житомирської області.

Господарський суд, відмовив у задоволенні клопотання боржника, оскільки, за змістом ст. 28 ГПК України, кількість представників юридичної особи не обмежена. Відповідно, неявка представника боржника та державного виконавця не перешкоджає розгляду скарги по суті, про що прямо визначає ч.2 ст. 121-2 ГПК України.

Окрім того, невиконання відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (м. Київ) вимог ухвали суду від 01.04.15р. в частині подання відзиву на скаргу стягувача та належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження №45469019, оскільки останні були витребувані судом при розгляді скарги боржника на дії органу державної виконавчої служби.

Господарський суд, розглянувши скаргу, заслухавши усні пояснення представника стягувача по суті її доводів та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку її задовольнити, з огляду на наступне.

Стаття 115 Господарського процесуального кодексу України визначає, що рішення господарського суду, які набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Накази про стягнення судового збору надсилаються до місцевих органів державної податкової служби.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, в тому числі наказів господарських судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В свою чергу, у частині першій статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік підстав, за яких виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню.

Так, згідно з п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених: пунктом 15 статті 37 цього Закону, - до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 10.03.2015 р. про зупинення виконавчого провадження ВП № 45469010 з виконання наказу господарського суду Житомирської області від 20.08.2014р. у справі №906/483/14 вмотивована тим, що оскільки боржника внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", та заборгованість за виконавчим документом виникла у зв'язку з неповними розрахунками за енергоносії, виконавче провадження підлягає зупиненню відповідно до п.15 ч.1 ст. 37 Закону України " Про виконавче провадження" .

У п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/77/2013 від 21.01.2013р. «Про Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 зі справи № 1-26/2012 (справи про стягнення заборгованості з підприємств паливно-енергетичного комплексу) роз'яснено, що Конституційним Судом України вирішено (пункт 1 резолютивної частини Рішення), що в аспекті конституційного звернення положення пункту 15 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, з наступними змінами, у взаємозв'язку з положеннями частини першої статті 41, частини п'ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23 червня 2005 року № 2711-IV, з наступними змінами, треба розуміти так, що: обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу"; внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Згідно з п. 3.4. ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (Закон № 2711-IV) (у редакції станом на 21.11.2014р.) процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 січня 2016 року (зміни діють з 01.08.2014р. на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення розрахунків у паливно-енергетичному комплексі" від 3 липня 2014 року № 1571-VII).

У п.п. 6 п. 3.7. ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" визначено, що на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України.

У розумінні наведеного вище Закону № 2711-IV (п.п. 1 п. 1.4. ч. 1 ст. 1 Закону) заборгованість - підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена.

За умовами п. 1.8. ч. 1 ст. 1 Закону № 2711-IV, розрахункова дата - дата фіксації учасниками розрахунків сум кредиторської та дебіторської заборгованостей, що належать до погашення з використанням передбачених цим Законом механізмів. Розрахунковою датою встановлюється 1 січня 2013 року, а для казенних підприємств, у тому числі тих, які були казенними станом на 1 січня 2011 року, за зобов'язаннями з оплати електричної енергії - 1 липня 2011 року.

За рішенням суду у цій справі стягнуто заборгованість, яка виникла після 1 січня 2013 року, у зв'язку з чим, виданий на його примусове виконання наказ підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" на загальних підставах.

У постанові від 20.05.14року у справі № 922/660/13-г Верховний Суд України виклав правову позицію про те, що аналізуючи нормативно-правові акти у цій сфері суспільних відносин, зокрема, Закон України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", слід дійти висновку, що метою цього спеціального закону є вирішення проблеми сплати боргів, забезпечення умов для підвищення рівня поточних розрахунків за спожитий природний газ та електричну енергію, а також створення умов для поліпшення фінансово-економічного стану підприємств, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, а також суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність, пов'язану з постачанням природного газу та електричної енергії за регульованими тарифами, запобіганню їх банкрутству тощо.

Отже, аналіз наведених вище нормативно-правових приписів свідчить про те, що Закон України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" ставить застосування механізму зупинення виконавчого провадження у залежність від характеру заборгованості, строку та підстав її виникнення.

Внесення підприємства ПЕК до Реєстру підприємств ПЕК, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" не є достатньою безумовною підставою зупинення виконавчого провадження.

У п. 13. постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 " Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснено, що предметом судового розгляду можуть, зокрема, бути :

- рішення державного виконавця щодо виконання рішення господарського суду;

- дії державного виконавця щодо виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд, зокрема, визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною , а дії органу Державної виконавчої служби - незаконними.

У п. 1.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юст України від 02.04.2012 № 512/5 ( далі - Інструкція) зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов.

З врахуванням вищевикладеного, суд погоджується з доводами скарги в частині незаконності дії державного виконавця, вчиненої 10.03.15року, в частині винесення оскаржуваної постанови про зупинення виконавчого провадження №45469019 відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", що має наслідком визнання її недійсною.

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 12211 ГПК України) ( п.12. Постанови ВГСУ від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення".

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 121-2 , п.21ч.1 ст. 106 ГПК України ухвала про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби підлягає апеляційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України" від 30.03.15р. № 14/2-590В на дії Державної виконавчої служби України та визнання постанови недійсною задовольнити.

2. Визнати незаконною дію старшого державного виконавця відділу виконання рішень Державної виконавчої служби України Кеди М.В. щодо винесення постанови від 10.03.15 року про зупинення виконавчого провадження № 45469019 з примусового виконання наказу господарського суду Житомирської області від 20.08.14р. у справі № 906/483/14 про стягнення з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 14 152 627,40 грн. основного боргу, 520 211, 47 грн. пені, 400 004,83 грн. 3% річних, 174 854,69 грн. інфляційних втрат, 65 498,52 грн. судового збору.

3. Визнати недійсною постанову старшого державного виконавця відділу виконання рішень Державної виконавчої служби України Кеди М.В. від 10.03.15року про зупинення виконавчого провадження № 45469019 з примусового виконання наказу господарського суду Житомирської області від 20.08.14р. у справі № 906/483/14 про стягнення з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 14 152 627,40 грн. основного боргу, 520 211, 47 грн. пені, 400 004,83 грн. 3% річних, 174 854,69 грн. інфляційних втрат, 65 498,52 грн. судового збору.

Ухвала вступила в законну силу 20 квітня 2015року, однак підлягає апеляційному оскарженню.

Суддя Машевська О.П.

Друк:

1 - в справу

2- стягувачу (простою)

3- боржнику (рек. з повід.)

4- ВПВР Дер. виконавчої служби України (04053, м. Київ, вул. Артема, 73) реком. з повід.