ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" квітня 2015 р.Справа № 916/297/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль";

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 41156,55 грн.;

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь представник

Від позивача: Гальцова А.О. - довіреність;

Від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 08.04.2015р. приймали участь представники:

Від позивача: Гальцова А.О. - довіреність;

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Публічного акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 41156,55 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.01.2015 року, було порушено провадження у справі № 916/297/15-г із призначенням справи до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.04.2015р. строк розгляду справи був продовжений на п'ятнадцять дів.

Відповідач в судове засідання не з'являвся, відзив на позов та витребувані судом Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження Фізичної особи -підприємства ОСОБА_3 є саме та адреса на яку судом здійснювалась відправка поштової кореспонденції, а саме: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були здійсненні саме за адресою зазначеною у витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 08.04.2015р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

Відповідно до Договору про відкриття та ведення поточного рахунку НОМЕР_2 від "01" серпня 2012 р. та Додаткового договору №1 до нього від "01" серпня 2012 р. (далі - Кредитний договір) Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" було надано ФОП ОСОБА_3 кредит у вигляді кредитної лінії до поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів, відкритому відповідно до Договору банківського рахунку, в розмірі 34 000,00 гривень строком до 01 серпня 2014 року із сплатою 30% річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначенні договором.

Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог ст. 3 Додаткового договору шляхом здійснення платежів з Рахунку Позичальника у разі відсутності (недостатності) на ньому грошових коштів у межах ліміту кредитної лінії. З моменту здійснення таких платежів Кредитор вважається таким, що надав позичальнику платежів.

Відповідно до п. 5.2. Додаткового договору, Позичальник зобов'язаний до 10 (десятого) числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення цього Договору) датою розрахунку процентних платежів, зараховувати на картковий рахунок щомісячний обов'язковий платіж в сумі не менше 15 (п'ятнадцяти) відсотків від залишку заборгованості за кредитом на день, наступний за датою розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми встановленої відповідним тарифним планом, або в сумі залишку заборгованості, якщо вона менше за зазначену фіксовану суму. При цьому, залишок заборгованості включає в себе суму кредиту, суму нарахованих відсотків, комісій та неустойок та не включає суму внесеного Позичальником щомісячного обов'язкового платежу попередніх періодів.

Однак, Відповідачем не виконуються вищезазначені умови Додаткового договору, а саме Відповідачем порушено зобов'язання по поверненню кредиту та не виконуються умови п. 5.2. Додаткового договору щодо забезпечення наявності коштів на рахунку для сплати обов'язкового платежу.

Відповідачем не виконуються вищезазначені умови та станом на 13.10.2014р. заборгованість ФОП ОСОБА_3 за дозволеним овердрафтом становить 34000,00 гривень. Заборгованість ФОП ОСОБА_3 за недозволеним овердрафтом становить 7156,55гривень.

Позивач зазначає зо у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору та несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, на адресу відповідача була надіслана претензія-вимога щодо погашення заборгованості, яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулось з відповідним позовом до суду.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій -це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до п.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання -це вид цивільних правовідносин.

У відповідності зі ст.204 ЦК України договори укладені між сторонами по справі, як цивільно-правові правочини є правомірними на час розгляду справи, оскільки їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов'язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За положеннями ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Стаття 1054 Цивільного кодексу України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із змісту п.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Пунктом 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до п.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, судом встановлено надання позивачем згідно кредитного договору №011/83122/87493 від 01.08.2012р. кредитних коштів та неповернення їх відповідачем у обумовлений строк, у зв'язку з чим позивач правомірно заявив вимогу про погашення кредитної заборгованості в сумі 41156,55грн., які судом підлягають стягненню в повній мірі.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наведенні позивачем докази у встановленому законом порядку Відповідачем не спростовані.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 77,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -підприємства ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул.Лєскова,9, код 14305909) 41156 (сорок одну тисячу сто п'ятдесят шість) грн. 55коп. заборгованості за кредитом та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14 квітня 2015 р.

Суддя К.Ф. Погребна