номер провадження справи 14/52/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 Справа № 908/1531/15-г

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод металевих рукавів» (адреса - 69000 м. Запоріжжя, бул. Центральний, б. 22 кв. 90)

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» (адреса - 69600 м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, б. 3)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Бурдак О.В., довіреність б/н від 02.02.2015р.

від відповідача: Романенко М.В., довіреність №1/05-рн від 30.12.2014р.

Суть спору:

10 березня 2015 року Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод металевих рукавів» (далі за текстом ТОВ «Запорізький завод металевих рукавів» ) звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача - Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» (далі за текстом ПАТ «ЗТР») про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.03.2015р. порушено провадження у справі №908/1531/15-г, судове засідання призначено на 02.04.2015р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 02.04.2015р. справу розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, за згодою представника Позивача, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про час складання повного рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 20.11.2014р. по справі №908/4129/14 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. видано судовий наказ від 06.02.2015 р. про примусове виконання судового рішення, який було надіслано до виконання до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ.

Згідно розпорядження № 46483824 Відповідач 16.02.2015 р. перерахував грошові кошти на депозитний рахунок Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ, тобто 16.02.2015р. відповідач виконав своє зобов'язання, що виникло за Договором поставки №К003904 від 12.03.2013р. Оскільки Відповідачем порушено строки виконання своїх зобов'язань за Договором щодо своєчасності оплати відповідно до діючого законодавства України та умов Договору у Позивача виникає право на стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

З урахуванням зазначених обставин, Позивач просить стягнути з ПАТ «ЗТР» на користь ТОВ «Запорізький завод металевих рукавів» 778,20 грн. 3% річних за період з 16.10.2014р. по 16.02.2015р., 8 065,26 грн. інфляційних збитків за період жовтень 2014 року - січень 2015р. та покласти на Відповідача судові витрати.

Відповідач частково заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Зазначає, що Позивачем невірно застосовано період нарахування інфляційних втрат з 16.10.2015р., оскільки відповідно до приписів чинного законодавства інфляційні втрати розраховуються за повний місяць. Відтак Позивач повинен був застосовувати період з листопада 2014 року по січень 2014 року. На думку Відповідача, сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню становить 6268,83 грн.

В частині нарахування відсотків річних Відповідач зазначив, що Позивач безпідставно включив до розрахунку дату 16.02.2015р., оскільки це дата виконання зобов'язання (день сплати заборгованості). Відтак стягненню підлягає 771,93 грн. 3% річних за період з 16.10.2014р. по 15.02.2015р.

Крім того, посилаючись на тяжке матеріальне становище, Відповідач просить розстрочити виконання судового рішення строком на три місяці зі сплатою заборгованості рівними частинами щомісячно.

За клопотанням представників Сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників Сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.11.2014р. по справі №908/4129/14 за позовом ТОВ «Запорізький завод металевих рукавів» до Відповідача ПАТ «ЗТР» позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ЗТР» на користь ТОВ «Запорізький завод металевих рукавів» 76 356,00 грн. основного боргу, 9298,70 грн. пені за період з 14.03.2014р. по 15.10.2014р., 1349,31 грн. 3% річних за період з 14.03.2014р. по 15.10.2014р., 11 651,93 грн. інфляційних втрат за період березень - вересень 2014 року, а також судові витрати.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. рішення господарського суду Запорізької області від 20.11.2014р. в частині стягнення пені та судового збору змінено, а саме: замість цифр та слів « 9298,31 грн.» та « 1973,12 грн.» читати: « 7754,84 грн.» та « 1921,94 грн.» відповідно.

06.02.2015р. на виконання зазначеного рішення та постанови господарським судом видано наказ про примусове виконання рішення суду.

Як вбачається з розпорядження Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ №46483824 від 23.02.2015р., Відповідачем грошові кошти на виконання наказу по справі №908/4129/14 перераховано на депозитний рахунок Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ 16.02.2015р.

Відтак Відповідач виконав своє зобов'язання 16.02.2015р.

У зв'язку з порушенням Відповідачем строків виконання зобов'язання Позивач просить стягнути з останнього 778,20 грн. 3% річних за період з 16.10.2014р. по 16.02.2015р., 8 065,26 грн. інфляційних збитків за період жовтень 2014 року - січень 2015р.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» правильність нарахування 3% річних та інфляційних збитків судом встановлено, що розрахунок інфляційних втрат Позивачем здійснено вірно, відтак стягненню підлягає сума 8 095,26 грн.

В частині строку нарахування відсотків річних суд погоджується з доводами Відповідача щодо неправильності нарахування відсотків річних в день виконання Відповідачем зобов'язання. Відтак 3% річних повинні бути нараховані за період з 16.10.2014р. по 15.02.2015р. та сума становить 771,93 грн.

Крім того, посилаючись на тяжке матеріальне становище, Відповідач просить розстрочити виконання судового рішення строком на три місяці зі сплатою заборгованості рівними частинами щомісячно.

Позивач заперечив проти розстрочення виконання судового рішення.

Згідно із п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Проаналізувавши обставини, на які посилається Відповідач, приймаючи до уваги матеріальний стан Сторін та незначний розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Відповідача.

За таких обставин, клопотання ПАТ «ЗТР» про розстрочення виконання судового рішення строком на три місяці судом не задовольняється.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, Сторонами надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

За викладених обставин, позовні вимоги ТОВ «Запорізький завод металевих рукавів» до ПАТ «ЗТР» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод металевих рукавів» до Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» (69069 м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, б. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод металевих рукавів» (69000 м. Запоріжжя, бул. Центральний, б. 22 кв. 90, ) 8 095 (вісім тисяч дев'яносто п'ять) грн. 26 коп. інфляційних втрат, 771 (сімсот сімдесят одну) грн. 93 коп. 3% річних, судовий збір у розмірі 1 825 (одна тисяча вісімсот двадцять п'ять) грн. 71 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 07.04.2015р.