РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/3173/15-г
За позовом Приватного підприємства «Світанок»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна»

про стягнення 281,10 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Бандура В.І. (директор), Свіжий О.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Міщенко А.Л. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство «Світанок» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» (далі - Відповідач) 228056,22 грн. безпідставно отриманих коштів та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, у зв'язку утримуванням Відповідачем перерахованих йому коштів та невиконанні вимог щодо їх повернення.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи, що кошти були перераховані не безпідставно, а за волевиявленням обох сторін укласти договір фінансового лізингу як платежі за цим договором, що відображено у платіжних дорученнях та банківських виписках, однак працівниками Відповідача не було вчасно повідомлено керівні органи підприємства, що договір фактично укладено так і не було, тому кошти Відповідач повернув двома платежами лише 23 та 24.02.2015, тобто коли дізнався про наявність претензій до нього та після порушення провадження судом у даній справі. Покладення на Відповідача витрат по оплаті судового збору та за адвокатські послуги Відповідач вважає необґрунтованим, оскільки не відмовляв Позивачу у поверненні коштів, а лише деякий час проводив розслідування на підприємстві щодо питання укладення чи не укладення договору фінансового лізингу з Позивачем.

Представником Позивача у судовому засіданні було підтверджено здійснену Відповідачем оплату, в зв'язку з чим змінено розмір позовних вимог (фактично зменшено позовні вимоги) та Позивач просить стягнути з Відповідача 281,10 грн. 3% річних за період 07.02.2015 - 22.02.2015. Судом дана заява прийнята, тому відповідно до ст. 55 ГПК України має місце нова ціна позову, з якої і вирішується спір у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з наданих сторонами пояснень, вони мали намір вступити в договірні відносини шляхом укладення договору фінансового лізингу, та обома сторонами визнається, що фактично договір укладено не було, хоча 29.01.2015 Позивачем було перераховано Відповідачу разом 228000 грн. як адміністративний та авансовий платежі в рахунок майбутнього договору, що підтверджується залученими до справи платіжними дорученнями та випивками банку про рух коштів.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 ГПК України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Обома сторонами визнається, що ними не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору фінансового лізингу, тому він не є укладеним, а отже правових підстав перебування у Відповідача 228000 грн. не було, і Відповідач був зобов'язаний повернути ці кошти Позивачу на підставі ст.ст. 1212-1213 ЦК України та ст. 530 ЦК України протягом 7ми днів з часу отримання Відповідачем письмової вимоги Позивача про повернення коштів (отримано 02.02.2015, тобто повернути по 09.02.2015 включно), оскільки ця вимога містила волевиявлення Позивача щодо не бажання подальшого укладення договору з Відповідачем.

Тобто, з отримання такої вимоги Відповідач знав, що підстава, на якій кошти в сумі 228000 грн. утримувалися Відповідачем, відпала (домовленість щодо укладення Договору досягнута не була), але через службові перевірки на підприємстві Відповідача, які є питаннями суто його господарської діяльності та предмету даного спору не стосуються, Відповідачем було повернуто кошти лише 23 та 24.02.2015, тобто коли Відповідач дізнався про наявність претензій до нього та після порушення провадження судом у даній справі

З огляду на наведене, має місце прострочення повернення грошових коштів Відповідачем з 10.02.2015 по 23 та 24.02.2015 відповідно, тому на підставі ст.ст. 530, 610, 611, 612 та за ст. 625 ЦК України Позивач обгрунтвоано скористався правом нарахувати Відповідачу 3% річних за порушення грошового зобов'язання з повернення коштів.

Однак період нарахування Позивачем обрано неправильно, оскільки Позивач починає нараховувати 3% річних до початку періоду прострочення (до 10.02.2015), тому суд робить власний розрахунок 3% річних в межах заявленого Позивачем періоду, але з урахуванням встановленого судом періоду дійсного прострочення.

Сума 3% річних за період прострочення 10.02.2015 - 22.02.2015 становить 243,62 грн., тому позовні вимоги судом задовольняються частково в сумі 243,62 грн.

Судовий збір та витрати по оплаті послуг адвоката відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. І також у зв'язку зі зменшенням позовних вимог Позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 2773 грн. судового збору.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» (м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, офіс 9СДЗ; ідентифікаційний код 39321814) на користь Приватного підприємства «Світанок» (31645, Хмельницька область, Чемеровецький район, село Карачківці, вул. Центральна, 9; ідентифікаційний код 31949168) 243 (двісті сорок три) грн. 62 коп. 3% річних, а також 1583 (одну тисячу п'ятсот вісімдесят три) грн. 40 коп. судового збору і 1646 (одну тисячу шістсот сорок шість) грн. 67 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

Видати наказ.

У іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Повернути Приватному підприємству «Світанок» (31645, Хмельницька область, Чемеровецький район, село Карачківці, вул. Центральна, 9; ідентифікаційний код 31949168) з Державного бюджету України 2773 (дві тисячі сімсот сімдесят три) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.04.2015

Суддя Сташків Р.Б.