ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Справа № 916/420/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго"

про стягнення 188 771,75 грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: Ященко Р.Ю. за довіреністю

Від відповідача: Зязюн І.В. за довіреністю

Суть спору: про стягнення 188 771,75 грн.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" про стягнення пені у розмірі 42 319,45 грн., інфляційних витрат у розмірі 126 025,18 грн. та 3 % річних у розмірі 20 427,12 грн., всього - 188 771,75 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.02.2015 року порушено провадження у справі № 916/420/15-г.

18.03.2015р. до матеріалів справи надійшов відзив Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" № 590 від 17.03.2015р. (вх. № 6991/15 від 18.03.2015р.) відповідно до якого відповідач просить суд у задоволені позову відмовити в повному обсязі, а у випадку визнання наведених у відзиві обставин недостатніми для відмови у задоволені позовних вимог - задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій № 589 від 17.03.2015р., надане разом із зазначеним відзивом.

19.03.2015р. до матеріалів справи надійшло клопотання представника відповідача (вх. № 2-1430/15 від 019.03.2015р.) про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.04.2015р. строк розгляду справи № 916/420/15-г було продовжено до 17.04.2015р.

У судовому засіданні від 14.04.2015р. представником відповідача було надане клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів (вх. № 9607/15 від 14.04.2015р.).

У судовому засіданні від 14.04.2015р. представником позивача було надано клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів (вх. № 9608/15 від 14.04.2015р.).

Розглянув матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

30 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 13/4036-БО(Р)-23 (надалі - договір № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р.) відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. Продавець передає Покупцеві у вересні 2013 року газ в обсязі 1 241,108 тис. куб. м., спожитий Покупцем у період січень - серпень 2013 року.

Згідно з п. 3.2 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 5.2 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. передбачено, що ціна за 1000 куб. м. газу, спожитого в період січень - червень 2013 року, становить 3 509,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб. м. газу - 3 884,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Відповідно до п. 5.2.2 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. ціна за 1000 куб. м. газу, спожитого в період липень - серпень 2013 року, становить 3 459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб. м. газу - 3 823,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 764,76 грн., всього з ПДВ - 4588,54 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. оплата за газ, що передається згідно з п. 2.1 цього Договору, здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок Продавця протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання акту приймання - передачі газу, зазначеному у п. 3.3 цього договору

Згідно з окремими положеннями п. 7.2 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів і діє в частині передачі газу до 30 вересня 2013 року включно, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р.).

При цьому, як зазначає позивач у своєму позові, на виконання вищенаведених умов договору Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" протягом січня - квітня 2013р. було поставлено, а Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" прийнято природного газу на загальну суму 5 785 717,83 грн. згідно з актами приймання - передачі природного газу від 30.09.2013р.

Проте враховуючи, що відповідачем було погашено заборгованість за отриманий за договором № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. природний газ, але з порушеннями строків цих оплат, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" про стягнення пені у розмірі 42 319,45 грн., інфляційних витрат у розмірі 126 025,18 грн. та 3 % річних у розмірі 20 427,12 грн., всього - 188 771,75 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем прийнятих на себе за договором купівлі - продажу природного газу № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. зобов'язань в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ, а також положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідач - Комунальне підприємство "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву № 590 від 17.03.2015р. (вх. № 6991/15 від 18.03.2015р.). Так, відповідач зазначає, що основною причиною утворення заборгованості за спожитий природний газ була економічна необґрунтованість тарифів на теплову енергію встановлених для відповідача, а також відсутність своєчасних субвенцій з державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці тарифах. Тобто, невиконання державою своїх зобов'язань, визначених Законом України "Про теплопостачання" та Законом України "Про житлово-комунальні послуги", є об'єктивною обставиною, яка не залежить від волі Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго", а отже стверджувати про наявність вини останнього в несвоєчасному розрахунку за спожитий газ немає жодних підстав.

Крім того відповідач зауважує, що на виконання умов договору між сторонами було досягнуто згоди щодо способу розрахунку за спожитий природний газ - за рахунок коштів державного бюджету, а не коштів відповідача, про що свідчать пункти 7, 8 договору про організацію взаєморозрахунків № 870/30 від 22.10.2014р., укладеного на виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та Порядку і умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, затверджених постановою КМ України від 29.01.2014р. № 30.

Отже, за твердженням відповідача, після укладання договору № 870/30 від 22.10.2014р. між сторонами було досягнуто згоди щодо способу проведення остаточних розрахунків за спожитий природний газ згідно з умовами договору купівлі - продажу природного газу № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. в частині джерел фінансування за рахунок яких було проведено розрахунки за поставлений газ, а також щодо відсутності претензій один до одного після проведення взаєморозрахунків. Тобто відбулась зміна умов договору в частині порядку та строків розрахунку за природний газ, що виключила можливість застосування заходів відповідальності з боку позивача до відповідача у справі за несвоєчасний розрахунок за поставлений природний газ.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 3.2 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 5.2 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. передбачено, що ціна за 1000 куб. м. газу, спожитого в період січень - червень 2013 року, становить 3 509,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб. м. газу - 3 884,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Відповідно до п. 5.2.2 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. ціна за 1000 куб. м. газу, спожитого в період липень - серпень 2013 року, становить 3 459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб. м. газу - 3 823,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 764,76 грн., всього з ПДВ - 4588,54 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. оплата за газ, що передається згідно з п. 2.1 цього Договору, здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом перерахування на рахунок Продавця протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання акту приймання - передачі газу, зазначеному у п. 3.3 цього договору

Так, як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищенаведених умов договору Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" протягом січня - квітня 2013р. було поставлено, а Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" прийнято природного газу на загальну суму 5 785 717,83 грн. згідно з актами приймання - передачі природного газу від 30.09.2013р.

При цьому, згідно з наявними в матеріалах справи копіями виписок банку, платіжних доручень, а також листа № 2542 від 30.09.2013р., Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" було здійснено оплату за отриманий за договором № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. природний газ у повному обсязі, що також не заперечується позивачем, шляхом оплати суми у розмірі 401 717,83 грн. на виконання умов договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р., суми у розмірі 545 000 грн. згідно з умовами договору про організацію взаєморозрахунків № 870/30 від 22.10.2014р. та суми у розмірі 4 839 000 грн. зарахованої в рахунок погашення заборгованості за договором № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. згідно з листом Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" № 2542 від 30.09.2013р.

Так, відповідачем було погашено заборгованість за отриманий природний газ у розмірі 401 717,83 грн. на виконання умов договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. та суми у розмірі 4 839 000 грн. зарахованої в рахунок погашення заборгованості за договором № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. згідно з листом Комунального підприємства "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" № 2542 від 30.09.2013р., при цьому в подальшому, 22 жовтня 2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області (Сторона 1), Департаментом фінансів Одеської облдержадміністрації (Сторона 2), Департаментом розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської облдержадміністрації (Сторона 3), Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго" (Сторона 4) та Національною акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Сторона остання) було укладено договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") № 870/30 (надалі - договір № 870/30 від 22.10.2014р.) предметом якого відповідно до п. 1 є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. N 30.

Відповідно до пунктів 2-6 договору № 870/30 від 22.10.2014р. сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведені взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору. Казначейство перераховує кошти, які надійшли до спеціального фонду державного бюджету від продажу облігацій внутрішньої державної позики згідно з пунктом 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Стороні 1 в сумі 545 000 грн. на підставі рішення Мінфіну. Сторона 1 перераховує на рахунок Сторони 2 кошти в сумі 545 000 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню. Сторона 2 перераховує на рахунок Сторони 3 кошти в сумі 545 000 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню. Сторона 3 перераховує на рахунок Сторони 4 кошти в сумі 545 000 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню.

Згідно з п. 7 договору № 870/30 від 22.10.2014р. Сторона 4 перераховує на рахунок Сторони останньої, крім іншого, кошти в сумі 545 000 грн. у тому числі податок на додану вартість 90 833,33 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2013 рік згідно з договором від 30.09.2013р. № 13/4036-БО(Р)-23.

Пунктом 8 договору № 870/30 від 22.10.2014р. передбачено, що Сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Відповідно до п. 15 договору № 870/30 від 22.10.2014р. сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна жодної претензії стосовно предмета договору.

Як вбачається з платіжного доручення № 29 від 21.11.2014р., копія якого міститься в матеріалах справи, Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" на підставі договору № 870/30 від 22.10.2014р. сплачено Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за спожитий природний газ за 2013 рік за договором від 30.09.2013 № 13/4036-БО(Р)-23, у розмірі 545 000 грн.

У своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 04.10.2013р. по 14.03.2014р. в сумі 33 473,05 грн., за 04.10.2013р. в сумі 8 846,40 грн., у загальному розмірі 42 319,45 грн., інфляційних витрат за період жовтень 2013р. - листопад 2014р. у загальному розмірі 126 025,18 грн. та 3 % річних за період з 04.10.2013р. по 03.04.2014р. в сумі 15 716,02 грн., за період з 04.10.2013р. по 03.04.2014р. в сумі 4 711,10 грн. у загальному розмірі 20 427,12 грн., згідно наданого розрахунку.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" було погашено заборгованість за отриманий за договором № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. природний газ у повному обсязі, в тому числі за рахунок виконання умов договору № 870/30 від 22.10.2014р., але з порушенням строків даних погашень, що й стало підставою для звернення Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до суду з відповідним позовом.

Дійсно, згідно з окремими положеннями п. 7.2 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Однак, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") № 870/30 від 22.10.2014р., предметом яких відповідно до п. 1 є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. N 30, сторони, зокрема, сторони у справі, змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений за договором купівлі - продажу природного газу № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р., тому підстави для стягнення з відповідача пені, передбаченої п. 7.2 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р., у суду відсутні.

Водночас, законодавством передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 Цивільного кодексу України).

При цьому, згідно з п. 15 договору № 870/30 від 22.10.2014р. сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна жодної претензії стосовно предмета договору.

Але, суд зазначає, що для застосування як санкцій, передбачених положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України, так і п. 7.2 договору № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") № 870/30 від 22.10.2014р. і відповідно до п. 15 договору № 870/30 від 22.10.2014р. сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору, а отже підстави для стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних витрат, у суду також відсутні.

В той же час, матеріалами справи підтверджується розрахунок Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" за поставлений договором купівлі - продажу природного газу № 13/4036-БО(Р)-23 від 30.09.2013р. природний газ відбувся у порядок, передбачений договором про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") № 870/30 від 22.10.2014р.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволенню не підлягають.

Відповідна правова позиція також міститься і у постанові Верховного Суду України від 09.09.2014р.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 20.04.2015 року

Суддя Степанова Л.В.

Повне рішення складено 20 квітня 2015 р.