РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015Справа №910/3009/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт»

про стягнення 163 435 651,54 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача: Чернишенко А.Г - представник за довіреністю № 18/03 від 26.02.2015

від відповідача: не з'явились

В судовому засіданні 25.02.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім «Еліт» про стягнення 163 435 651,54 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.03.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № 09-11П, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 63 200 000,00 грн., строком по 26.03.2012 року зі сплатою 20,00 % річних за користування кредитними коштами.

За твердженням позивача, в порушення умов договору та норм чинного законодавства, відповідач не виконує свої зобов'язання по договору, у зв'язку з чим у останнього станом на 30.01.2015 року утворилась заборгованість по кредитному договору у розмірі 163 435 651,54 грн, з яких 63 200 000,00 грн - заборгованість по основній сумі кредиту; 49 977 760,70 грн - заборгованість за не сплаченими процентами; 14 018 279,45 грн - неустойка за прострочення сплати кредиту; 9 955 912,24 грн - неустойка за прострочення сплати процентів; 1 714 191,78 грн - проценти за користування чужими грошовими коштами . у розмірі 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України, нараховану на заборгованість по кредиту; 1 126 096,82 грн - проценти за користування чужими грошовими коштами . у розмірі 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України, нараховану на заборгованість по процентам; 13 490 141,94 грн - сума індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язань по сплаті кредиту; 8 689 268,61 грн - сума індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язань по сплаті процентів; 1 264 000,00 грн - штраф за порушення вимог п. 4.2.6. кредитного договору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.02.2015 порушено провадження у справі № 910/3009/15-г за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 25.03.2015.

У судове засідання, призначене на 25.03.2015, представник позивача з'явився, вимоги ухвали суду виконав, надав документи, що були долучені до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання 25.03.2015 явку уповноваженого представника не забезпечив, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 25.03.2015 розгляд справи відкладався на 08.04.2015.

У судове засідання 08.04.2015 р. представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Відповідно до п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Слід також зазначити, що вищезгаданий інформаційний лист містить посилання на пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (із змінами від 08.04.2008 р.), в якому зазначається, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.1997 р. № 02-5/289 із змінами "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

29 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (надалі - позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт» (надалі - відповідача, позичальник) було укладено кредитний договір № 09-11П (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору банк надає позивальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру користування грошові кошти (далі - кредит або кредитна лінія) на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.1.1. договору, кредит надається у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 63 200 000,00 грн.

Термін користування Кредитом: до 26 березня 2012 року (п. 1.1.2. договору).

Згідно з п. 1.1.3. договору, відсоткова ставка за користування Кредитом: 20 (двадцять) відсотків річних.

Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: поповнення обігових коштів (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору встановлено, що після надходження письмових заяв від позичальника про надання коштів в межах відкритої кредитної лінії, банк і позичальник укладають додаткові угоди до цього Договору про надання коштів в розрізі кредитної лінії (окремо по кожній сумі, що має надаватися). Після підписання такої додаткової угоди, банк, протягом 3 (трьох) банківських днів перераховує позичальнику кошти за реквізитами вказаними в його письмовій заяві.

Відповідно до п. 2.1. договору, видача Кредиту на цілі, визначені п. 1.2. цього договору, здійснюється у безготівковій формі на підставі заяви Позичальника та платіжного доручення, укладеної додаткової угоди до цього договору про надання коштів в розрізі кредитної лінії (окремо по кожній сумі, що має надаватися).

Моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, визначені в заяві позичальника (п. 2.3. договору).

За умовами договору, відсотки нараховуються в межах терміну користування кредитом, що визначений п. 1.1.2. цього договору, на суму фактичного залишку заборгованості за Кредитом, із розрахунку календарної кількості днів в році та календарної кількості днів в місяці. При розрахунку відсотків враховується день надання Кредиту і не враховується день повернення Кредиту.

Згідно з п. 2.5. договору, нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту щомісячно з 27 (двадцять сьомого) по 30/31 (тридцяте/тридцять перше) число поточного місяця за період з дня перерахування з позичкового рахунку Позичальника грошових коштів на його поточний або інший вказаний Позичальником рахунок по 26 (двадцять шосте) число включно місяця, в якому надано Кредит.

В подальшому відсотки нараховуються щомісячно з 27 (двадцять сьомого) числа минулого місяця по 26 (двадцяті шосте) число включно поточного місяця, при повному погашенні Кредиту - до дня погашення (не включно).

Відсотки за поточний календарний місяць позичальник сплачує на рахунок вказаний банком, щомісяця до сьомого числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані відсотки, а також в день повернення (в тому числі достроково) строкової заборгованості за кредитом в повному обсязі (п. 2.6.).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяв позичальника та згідно з наступними додатковими угодами до Кредитного договору позичальнику були надані кредитні кошти в розрізі відкличної поновлюваної кредитної лінії:

відповідно до Додаткової угоди № 1 від 29 березня 2011р. надано транш в сумі 9 273 500,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 2 від 01 квітня 2011р. надано транш в сумі 2 000 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 3 від 04 квітня 2011р. надано транш в сумі 4 900 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 4 від 11 квітня 2011р. надано транш в сумі 7 500 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 5 від 14 квітня 2011р.. надано транш в сумі 7 300 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 6 від 19 квітня 2011р. надано транш в сумі 2 500 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 7 від 21 квітня 2011р. надано транш в сумі 8 300 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 8 від 27 квітня 2011р. надано транш в сумі 2 600 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 9 від 04 травня 2011р. надано транш в сумі 2 000 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 10 від 05 травня 2011р. надано транш в сумі 700 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 11 від 11 травня 2011р. надано транш в сумі 5 400 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 12 від 17 травня 2011р. надано транш в сумі 6 450 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 13 від 19 травня 2011р. надано транш в сумі 2 450 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 14 від 24 травня 2011р. надано транш в сумі 700 000,00 грн.;

відповідно до додаткової угоди № 17 від 24 лютого 2012р. надано транш в сумі 1 126 500,00 грн.

Виконання зобов'язань Банком щодо надання кредиту згідно умов Кредитного договору підтверджується платіжними документами.

Додатковою угодою №15 від 06 жовтня 2011р. внесено зміни до п. 2.6. Кредитного договору встановлено, що відсотки за поточний календарний місяць Позичальник сплачує щомісяця не пізніше 26 числа місяця наступного за місяцем, в якому нараховані відсотки, а також в день повернення (в тому числі дострокового) строкової заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

Додатковою угодою №16 від 25 листопада 2011р. встановлено з 01.12.2011р. процентну ставку за користування кредитом на рівні 26 % річних, та починаючи з 25.11.2011р. п.2.6. викладено в новій редакції, відповідно до якої проценти за користування кредитом Позичальник сплачує на рахунок, вказаний Банком в кінці терміну користування кредитом, але не пізніше 26 березня 2012р., а також в день повернення (в тому числі дострокового) строкової заборгованості в повному обсязі.

Згідно Додаткової угоди №18 від 07 березня 2012р., починаючи з 26.03.2012р. п. 1.1.2 Кредитного договору викладено в новій редакції та передбачено що термін користування кредитом продовжено до 27 червня 2012р. (включно) та п. 2.6 Кредитного договору «складено в новій редакції та передбачено, що проценти за користування кредитом Позичальник сплачує на рахунок, вказаний Банком в кінці терміну користування кредитом, те не пізніше 27 червня 2012р., а також в день повернення (в тому числі дострокового) строкової заборгованості в повному обсязі.

Додатковою угодою №19 від 27 квітня 2012р.. починаючи з 27.04.2012р. п. 1.1.3. кредитного договору викладено в новій редакції та передбачено, що процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 22% річних.

За умовами Додаткової угоди №20 від 27 червня 2012р., починаючи з 27.06.2012р. п. 1.1.2 Кредитного договору викладено в новій редакції та передбачено що термін користування кредитом продовжено до 26 червня 2013р. (включно); крім того п. 2.6 Кредитного договору викладено в новій редакції та передбачено, що проценти за користування кредитом позичальник сплачує на рахунок, вказаний Банком в кінці терміну користування кредитом, але не пізніше 26 червня 2013р. а також в день повернення (в тому числі дострокового) строкової заборгованості в повному обсязі.

Додатковою угодою №21 від 16 липня 2012р. внесено зміни до п. 2.5. Кредитного договору та передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісяця, при цьому:

а) починаючи з 16 липня 2012р. нарахування процентів за користування кредитом Банк здійснює за період з 27 червня 2012р. по передостанній робочий день, включно, поточного місяця;

б) в подальшому, проценти нараховуються за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день включно поточного місяця;

в) при повному погашенні Кредиту (у тому числі достроковому) - з останнього робочого дня попереднього місяця, до дня погашення (не включно).

Додатковою угодою №22 від 07 травня 2013р. п.2.6 Кредитного договору викладено наступній редакції та передбачено, що «Позичальник щомісяця, починаючи з 07 травня 2013р. направляє в погашення процентів по Договору грошові кошти у сумі не 5 000.00 грн. на рахунок вказаний Банком. Залишок несплачених процентів позичальник сплачує в останній місяць користування кредитом, але не пізніше 26 червня 2013р.».

Відповідно до додаткової угоди №23 від 17 червня 2013р. термін користування кредитом продовжено до 05 березня 2014 року (включно), внесено зміни до п. 2.7. кредитного договору та передбачено, що повернення кредиту відбувається шляхом здійснення платежу на позичковий рахунок, відкритий Банком Позичальнику в строк не пізніше 05 березня 2014р. Також внесено зміни до п.2.6. Кредитного договору та передбачено, що позичальник щомісяця, починаючи з 17 червня 2013р. направляє в погашення процентів за договором грошові кошти у сумі не менше 5 000,00 грн. на рахунок вказаний Банком. Залишок несплачених процентів позичальник сплачує в останній місяць користування кредитом, але не пізніше 05 березня 2014р.

Крім того, додатковою угодою №23 від 17 червня 2013 п. 1.1.3. договору викладено в новій редакції, відповідно до якої процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 22 % річних. Сторони погоджуються, що не погашення Позичальником кредиту та/або процентів у строк, визначений в п.п. 1.1.2., 2.6. та п.2.7. кредитного договору, починаючи з наступного календарного дня за датою вказаною у п. п.1.1.2., п.2.6. та п.2.7. Кредитного договору, нарахування процентів за простроченою частиною кредиту здійснюється за фіксованою процентною ставкою у розмірі 27 % річних.

За доводами позивача відповідачем не виконуються зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів у строки, передбачені умовами Кредитного договору.

У зв'язку з наявною простроченою заборгованістю, Банк направив Позичальнику лист-претензію щодо погашення простроченої заборгованості (вих. №6611/012-01 від 16.06.2014р.), що було отримано відповідачем, проте не усунуто порушень та не сплачено заборгованості.

У зв'язку з чим позивача звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявними в матеріалах справи заявками, платіжними дорученнями та меморіальним ордером.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що факт наявності заборгованості за кредитним договором № 09-11П від 29.03.2011 р. у розмірі 63 200 000,00 грн - основній сумі кредиту та 49 977 760,70 грн - за не сплаченими процентами відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та позичальником не спростований. А тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 14 018 279,45 грн - неустойка за прострочення сплати кредиту; 9 955 912,24 грн - неустойка за прострочення сплати процентів; 1 714 191,78 грн - проценти за користування чужими грошовими коштами . у розмірі 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України, нараховану на заборгованість по кредиту; 1 126 096,82 грн - проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України, нараховану на заборгованість по процентам; 13 490 141,94 грн - сума індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язань по сплаті кредиту; 8 689 268,61 грн - сума індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язань по сплаті процентів; 1 264 000,00 грн - штраф за порушення вимог п. 4.2.6. кредитного договору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України Божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом та/або строків сплати процентів за користування Кредитом та/або комісій Банк має право нараховувати Позичальнику неустойку в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 1.1.3. Кредитного договору, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При розрахунку неустойки приймаються: рік - 365 (триста шістдесят п'ять) днів, місяць - рівний календарній кількості днів.

Умовами п.4.2.6. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язувався надавати Банку всі необхідні документи для здійснення перевірки цільового використання Кредиту, аналізу фінансового стану Позичальника, зокрема щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати Банку фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю Позичальника у звітному кварталі (в тому числі баланс (форму №1), звіт про фінансові результати (форму №2),

Відповідно до п.7.3. Кредитного договору Банк має право нараховувати Позичальнику неустойку в розмірі 0,5 % від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом у разі невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов п.4.2.6., 4.2.7. Кредитного договору за кожен факт порушення.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку щодо повернення кредиту та процентів за користування кредиту не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Суд погоджується з обґрунтованими розрахунками неустойки, 3% річних інфляційних втрат та штрафу, які містяться в матеріалах справи, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 14 018 279,45 грн - неустойка за прострочення сплати кредиту; 9 955 912,24 грн - неустойка за прострочення сплати процентів; 1 714 191,78 грн - проценти за користування чужими грошовими коштами . у розмірі 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України, нараховану на заборгованість по кредиту; 1 126 096,82 грн - проценти за користування чужими грошовими коштами . у розмірі 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України, нараховану на заборгованість по процентам; 13 490 141,94 грн - сума індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язань по сплаті кредиту; 8 689 268,61 грн - сума індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язань по сплаті процентів; 1 264 000,00 грн - штраф за порушення вимог п. 4.2.6. кредитного договору підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідач жодних обґрунтованих заперечень та належних доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

Отже, оцінивши всі надані докази та пояснення в їх сукупності, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач -установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та не довів суду належними та допустимими доказами належного виконання ними своїх зобов'язань за кредитним договором, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначені пільгові категорії щодо сплати судового збору, в т.ч. повноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход Державного бюджету України в сумі 73 080,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст. 44, ч. 2 ст. 49 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт» (01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, 30, ідентифікаційний код 34965659) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 41; ідентифікаційний код 19357489) 63 200 000 (шістдесят три мільйони двісті тисяч) грн 00 коп. - заборгованості по основній сумі кредиту; 49 977 760 (сорок дев'ять мільйонів дев'ятсот сімдесят сім тисяч сімсот шістдесят) грн 70 коп. - заборгованості за не сплаченими процентами; 14 018 279 (чотирнадцять мільйонів вісімнадцять тисяч двісті сімдесят дев'ять) грн 45 - неустойки за прострочення сплати кредиту; 9 955 912 (дев'ять мільйонів дев'ятсот п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот дванадцять) грн 24 коп. - неустойки за прострочення сплати процентів; 1 714 191 (один мільйон сімсот чотирнадцять тисяч сто дев'яносто одну) грн 78 коп. - 3% річних, нарахованих на заборгованість по кредиту; 1 126 096 (один мільйон сто двадцять шість тисяч дев'яносто шість) грн 82 коп. - 3% річних нарахованих на заборгованість по процентам; 13 490 141 (тринадцять мільйонів чотириста дев'яносто тисяч сто сорок одну) грн 94 коп. - інфляційних нарахувань за час прострочення виконання зобов'язань по сплаті кредиту; 8 689 268 (вісім мільйонів шістсот вісімдесят дев'ять тисяч двісті шістдесят вісім) грн 61 коп. - інфляційних нарахувань за час прострочення виконання зобов'язань по сплаті процентів; 1 264 000 (один мільйон двісті шістдесят чотири тисячі) грн 00 коп. - штрафу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт» (01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, 30; ідентифікаційний код 34965659) судовий збір в розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. до Державного бюджету України.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.04.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.