ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Справа № 916/4111/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддівКорсака В.А., Данилової М.В., Алєєвої І.В.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кипрей"
на ухвалуОдеського апеляційного господарського суду від 20.01.2015
у справі№ 916/4111/14 Господарського суду Одеської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Кипрей"
простягнення 402 845, 47 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники :

- - позивачане з'явився
- - відповідачане з'явився
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.12.2014 у даній справі позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кипрей" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю " ДУНАПАК ТАВРІЯ " основного боргу у розмірі 367 248, 35 грн., 3 % річних у розмірі 3 158, 13грн., індекс інфляції у розмірі 8 839, 12 грн., пеню у розмірі 23 599, 87 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 056, 91грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кипрей" оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 (головуючий Журавльов О.О., судді: Савицький Я.Ф., Гладишева Т.Я.) у даній справі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кипрей" на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2014 повернуто скаржнику без розгляду на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з тим, що скаржником не було додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам) та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кипрей" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати з направленням справи до суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" не скористалось правом, наданим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, не надіслали відзив на касаційну скаргу, що в силу положень зазначеної статті не перешкоджає перегляду судового акту, що оскаржується.

Учасники судового процесу не реалізували процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були повідомлені належним чином

Розпорядженням секретаря судової палати від 07.04.2015 склад колегії суддів змінено та сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий - Корсак В.А., судді - Данилова М.В., Алєєва І.В. для розгляду даної справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 94 Господарського процесуального кодексу України передбачено, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно із частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Статтею 3 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 із змінами і доповненнями (далі - Закон) встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення. Платниками судового збору, згідно із статтею 2 цього Закону, є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам) та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кипрей" не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам) та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. При цьому як вбачається з матеріалів справи, серед додатків, які додаються апелянтом до апеляційної скарги, не міститься посилання на докази сплати судового збору та докази направлення матеріалів скарги сторонам у справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги без розгляду і вважає, що судом вірно застосовані норми процесуального права.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам законодавства, чинного на момент її винесення, що свідчить про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Стосовно посилання касатора у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції повертаючи апеляційну скаргу без розгляду не врахував майновий стан сторони в порядку статті 8 Закону України "Про судовий збір", слід зазначити наступне.

Статтею 8 зазначеного Закону передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У пункті 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 (із змінами і доповненнями) зазначено, що при розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З наведеного випливає, що відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати судового збору, є правом суду і може мати місце за наявності виключних обставин.

Відповідно до матеріалів справи, клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати судового збору, при зверненні до суду з апеляційною скаргою, Товариством з обмеженою відповідальністю "Кипрей" не заявлялось. Отже, посилання касатора на неврахування судом апеляційної інстанції майнового стану відповідача є безпідставними.

За таких обставин, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Доводи, що викладені в касаційній скарзі пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими і фактично зводяться до необхідності надання нової оцінки доказів по справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 у справі № 916/4111/14 залишити без змін.

Головуючий суддя В.А. Корсак

С у д д і М.В. Данилова

І.В. Алєєва