номер провадження справи 33/26/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 Справа № 908/854/15-г

за позовом Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (03134, м. Київ, вул. Григоровича-Барського, буд. 2) в особі Регіонального виробничого управління "Донецькавтогаз" (84300, м. Краматорськ Донецької області, бул. Краматорський, 41 "з")

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Пушкарьов В.М. - довіреність № 94-01/23.02 від 03.03.2015 р.;

від відповідача : не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ в особі РВУ «Донецькавтогаз» звернулося в господарський суд Запорізької області із позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Лозанівка Приморського району Запорізької області заборгованості за договором № 30/12-Дг від 01.06.2012 р. в розмірі 313168,60 грн., з яких: сума 263652,54 грн. - основного боргу, сума 16122,47 грн. - пені, сума 18455,68 грн. - штрафу, сума 1755,28грн. - 3% річних, сума 13182,63 грн. - інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що на виконання умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу стисненого природного газу по безготівковому розрахунку № 30/12-Дг від 01.06.2012 р., позивач протягом червня 2012 р. - квітня 2014р., здійснив реалізацію стисненого природного газу шляхом заправки автомобілів відповідача на автомобільних газонаповнювальних компресорних станціях в м. Бердянську та м. Маріуполі на загальну суму 995475,54 грн. За отриманий стиснений природний газ відповідач розрахувався лише частково в сумі 731823,00 грн. Решта боргу в сумі 263652,54грн. залишилась несплаченою. Направлена на адресу відповідача Вимога про сплату заборгованості, була залишена останнім без задоволення. За порушення строку виконання грошового зобов'язання, на підставі п. 7.3 Договору відповідачу нараховано суму 16122,47 грн. пені і суму 18455,68 грн. 7% штрафу, та на підставі ст. 625 ЦК України суму 1755,28 грн. - 3% річних і суму 13182,63грн. втрат від інфляції. Посилаючись на приписи статей 1, 3, 11, 16, 526, 527, 530, 625, 629, 670 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 20, 174, 193, 232 Господарського кодексу України та умови договору 30/12-Дг від 01.06.2012 р., позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.02.2015 р. порушено провадження у справі № 908/854/15-г, розгляд якої призначено на 10.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.03.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 07.04.2015 р.

Відповідач - вимоги суду, викладені в ухвалах від 11.02.2015 р. та від 10.03.2015 р., щодо надання письмового відзиву та витребуваних судом документів не виконав, процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 визначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за адресою: АДРЕСА_1.

На вказану адресу відповідачу направлялися ухвали господарського суду від 11.02.2015 р. та від 10.03.2015 р.

Тобто, про час та місце слухання даної справи відповідач був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду розглянути спір за наявними у справі матеріалами, у випадку, якщо відзив на позов та витребувані судом документи не надані.

Оскільки про час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні 07.04.2015р. справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 1 червня 2012 року між позивачем (Продавцем) і відповідачем (Покупцем) було укладено договір № 30/12-Дг68-Д купівлі-продажу стисненого природного газу по безготівковому розрахунку (надалі - Договір), за умовами якого, Продавець зобов'язався здійснювати реалізацію стисненого природного газу по безготівковому розрахунку в порядку та на умовах, визначених Договором, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити стиснений природний газ, як моторне паливо.

В п.2.1 Договору сторони визначили, що реалізація стисненого природного газу відбувається шляхом заправки автомобілів Покупця згідно списку (додаток № 1 до Договору) на автомобільній газонаповнювальній компресорній станції Продавця (АГНКС), яка знаходиться в м. Бердянськ.

Згідно із п.2.3 Договору, для отримання стисненого природного газу у Продавця Покупець зобов'язаний до 1-го числа кожного місяця надавати Продавцю довіреність на отримання вказаного пального водіями Покупця.

Як встановлено п. 3.1 Договору, вартість стисненого природного газу, яким заправляються автомобілі Покупця, встановлюються Продавцем на момент відпуску газу Покупцю. На дату укладення Договору ціна за 1 м куб. складає 6,60 грн., в т.ч. ПДВ.

Згідно п.3.2 Договору, Продавець може в односторонньому порядку змінювати ціну на газ, про що зобов'язаний повідомити Покупця за 1 календарний день до такої зміни ціни.

Покупець здійснює оплату за стиснений природний газ у безготівковій формі на умовах 100% передоплати на поточний рахунок Продавця. Датою здійснення передоплати вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця (п.4.1 Договору).

Відповідно до п.4.2 Договору, для обчислення платежу та здійснення Покупцем передоплати, Продавець повинен оформити рахунок-фактуру з зазначенням об'єму стисненого природного газу, який буде відпускатись з АГНКС Продавця.

В п.4.4 Договору сторони погодили, що по закінченню звітного періоду (місяць), на підставі довіреності Покупця та даних відомостей про кількість фактично відпущеного газу Продавець оформляє видаткові накладні на відпуск стисненого природного газу та в термін до 5 числа місяця, наступного за звітним, надсилає їх Покупцю. Покупець зобов'язаний оформити їх належним чином та повернути один екземпляр видаткової накладної Продавцю наступного дня після її отримання.

Як вбачається із матеріалів справи, за період: червень 2012 р. - квітень 2014 р., включно, позивач, здійснив реалізацію стисненого природного газу шляхом заправки автомобілів відповідача на автомобільних газонаповнювальних компресорних станціях в м. Бердянську та м. Маріуполі на загальну суму 995475,54 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями видаткових накладних, копіями відомостей обліку, які підписані повноважними представниками сторін та засвідчені печатками (том 1 арк. справи 18-148, том 2 арк. Справи 1-20 ).

Також, в матеріалах справи містяться Довіреності на отримання стисненого газу.

Проте, в строки, передбачені Договором, відповідач оплату отриманого стисненого газу у повному обсязі не здійснив. Так, за спірний період, в якості оплати за поставлений газ позивачем було прийнято від відповідача 731823,00 грн. в рахунок погашення боргу за Договором, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень.

Решта боргу в сумі 263652,54 грн., залишалась несплаченою.

23.05.2015 р. позивачем на адресу відповідача було направлено Вимогу (вих. №461-01/23.02) про сплату протягом трьох банківських днів після отримання Вимоги дебіторської заборгованості за Договором.

Вимога позивача була залишена відповідачем без задоволення.

Позовні вимоги про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості за договором № 30/12-Дг від 01.06.2012 р. в розмірі 313168,60 грн., з яких: сума 263652,54 грн. - основного боргу, сума 16122,47 грн. - пені, сума 18455,68 грн. - штрафу, сума 1755,28 грн. - 3% річних, сума 13182,63 грн. - інфляційних втрат, стали предметом судового розгляду у даній справі.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини... Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 статті 193 Господарського Кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься в ст. 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого у спірний період стисненого газу, всупереч умов Договору та вимог закону, належним чином своєчасно не виконав, внаслідок чого, у нього існує основний борг за Договором в сумі 263652,54 грн.

Факт поставки, кількість та вартість отриманого за Договором газу у спірний період підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині оплати отриманого газу, та вищезазначені приписи норми чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 263652,54 грн., а тому задовольняє її у повному обсязі.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми пені, штрафу, 3% річних та втрат від інфляції.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього 3% річних та втрат від інфляції заявлені позивачем правомірно.

Однак, перевіривши здійснений позивачем розрахунок втрат від інфляції за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», суд відзначає, що вимога про їх стягнення підлягає частковому задоволенню. Так, за заявлений позивачем період часу (з листопада 2014 р. по грудень 2014 р.) належний до стягнення розмір втрат від інфляції становить суму 13069,25 грн., але не суму 13182,63 грн., яка заявлена позивачем до стягнення, тому в решті позовної вимоги про стягнення втрат від інфляції слід відмовити, як заявленої та нарахованої необґрунтовано.

Вимога ж про стягнення 3% річних (за період з 01.11.2014 р. по 20.01.2015 р.) в сумі 1755,28 грн. задовольняється у повному обсязі. Розрахунок судом перевірено та визнано вірним.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в ст.ст. 216, 230, 231 Господарського кодексу України.

Так, ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України встановлено: у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вимоги про стягнення пені та штрафу заявлені позивачем на підставі п. 7.3 Договору, яким передбачено, що за порушення строків оплати за поставлений газ Покупець зобов'язується сплатити Продавцю пеню у розмірі 0,1% від вартості поставленого газу за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 7% вказаної вартості поставленого газу, та штрафні санкції, передбачені ст. 625 ЦК України.

Оскільки відповідачем не виконувались своєчасно та належним чином зобов'язання щодо оплати вартості отриманого за Договором газу, позивачем нараховані до сплати пеня та штраф.

В даному випадку, факт порушення відповідачем умов Договору щодо строків оплати підтверджується матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем строків оплати за Договором, умови Договору та приписи чинного законодавства, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача суми 16122,47 грн. пені (за період з 01.11.2014 р. по 20.01.2015 р.) та суми 18455,68 грн. штрафу (в розмірі 7% від суми простроченої заборгованості), заявлені позивачем обґрунтовано, а тому задовольняються у повному обсязі.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 22 ГПК України встановлено загальний обов'язок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В даному випадку відповідач не надав суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання ним своїх договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми 6200,73 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, п/р № НОМЕР_2 АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, МФО 380805) на користь Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (03134, м. Київ, вул. Григоровича-Барського, буд. 2, ) в особі Регіонального виробничого управління "Донецькавтогаз" (84300, м. Краматорськ Донецької області, бул. Краматорський, 41 "з", р/ № 8892 в АКБ Укрсоцбанк м. Краматорськ, МФО 300023) суму 263652 (двісті шістдесят три тисячі шістсот п'ятдесят дві) грн. 54 коп. основного боргу, суму 16122 (шістнадцять тисяч сто двадцять дві) грн. 47 коп. пені, суму 18455 (вісімнадцять тисяч чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 68 коп. штрафу, суму 1755 (одна тисяча сімсот п'ятдесят п'ять) грн. 28 коп. 3% річних, суму 13069 (тринадцять тисяч шістдесят дев'ять) грн. 25 коп. втрат від інфляції та суму 6200 (шість тисяч двісті) грн. 73 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 10.04.2015р.

Суддя М.В. Мірошниченко