РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015Справа №910/6023/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

До Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

Про розірвання договору банківського рахунку № 978 від 30.07.10.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Куницький В.В. представник за довіреністю № 14-129 від 13.05.14.

Від відповідача: Сторожук Н.Я. представник за довіреністю № 13-11-4485 від 05.03.15.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про розірвання Договору банківського рахунку № 978 від 30.07.10., укладеного між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання по спірному Договору щодо перерахування за платіжними дорученнями грошових коштів з рахунку позивача його контрагентам, чим порушив умови Договору та норми чинного законодавства України, що є підставою для розірвання договірних відносин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.15. порушено провадження у справі № 910/6023/15-г та призначено її до розгляду на 08.04.15.

В судовому засіданні 08.04.15. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 08.04.15. проти позову заперечував та на підтримання своїх заперечень подав письмовий відзив на позовну заяву.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/6023/15-г.

В судовому засіданні 08.04.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.10. між позивачем (далі - Клієнт) та відповідачем (далі - Банк) було укладено Договір банківського рахунку № 978 (далі - Договір), умовами якого передбачено, що Банк відкриває Клієнту поточний рахунок: № 8001 у національній валюті та № 8501 у доларах США (далі - Рахунок) для здійснення розрахунково-касових операцій та зберігання на ньому коштів.

Додатковим Договором № 2 до Договору сторони погодили, що Банк відкриває Клієнту поточний рахунок: № 2001 у національній валюті та № 2501 у доларах США (далі - Рахунок) для здійснення розрахунково-касових операцій та зберігання на ньому коштів.

Додатковою угодою № 16/4/2/2010/0350 від 26.08.10. до Договору позивач і відповідач погодили, що Клієнт довірив, а Банк взяв на себе зобов'язання по виконанню розрахункового обслуговування поточних рахунків Клієнта, відкритих в Банку, за допомогою програмно-технічного комплексу «Клієнт-банк».

Договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (п. 8.1 Договору).

29.12.14. позивач передав відповідачу для виконання платіжні доручення № 2013279, № 2013280, № 2013281, № 2013282, № 2013283, № 2013284, № 2013285 на загальну суму 307 816 625,53 грн.

За твердженням позивача вищезазначені платіжні доручення Банком виконано не було, як і платіжні доручення позивача, які були надані протягом листопада 2014 року, у зв'язку з чим Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надала на адресу Банку документ на відкликання платіжних доручень від 29.12.14. (лист від 21.01.14. № 40-342/1.8-15). Одночасно було надано для виконання відповідачу платіжне доручення від 22.01.15. № 3000483 на суму 310 400 398,15 грн. (листом від 22.01.15. № 40-406/1.8-15, що отриманий відповідачем 29.01.15.).

Станом на 04.02.15., за твердженням позивача, платіжне доручення № 3000483 на суму 310 400 398,15 грн. виконано не було.

Зазначене відповідачем не заперечується.

Листом від 04.02.15. № 40-815/1.8-15 позивач звернувся до відповідача з пропозицією розірвати Договір та перерахувати залишок грошових коштів на інший рахунок.

Зазначений лист відповідачем відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримано 09.02.15.

Листом від 10.02.15. № 40-947/1.8-15 позивач нагадав відповідачу про необхідність надати відповідь на лист від 04.02.15. № 40-815/1.8-15.

Листом від 25.02.15. № 26-4-3205 відповідач відмовив позивачу в розірвання Договору на підставі того, що в ПАТ «Комерційний банк «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Спір у справі виник в зв'язку з тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання по спірному Договору щодо перерахування за платіжними дорученнями грошових коштів з рахунку позивача його контрагентам, чим порушив умови Договору та норми чинного законодавства України, що є підставою для розірвання договірних відносин.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами Договір є договором банківського рахунку, отже, між сторонами виникли правовідносини які підпадають під правове регулювання глави 72 Цивільного кодексу України.

Положеннями статті 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до пункту 2.2.1 Договору Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму Рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, крім випадків обмеження права розпорядження коштами на Рахунку за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ст. 1071 ЦК України).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.15. № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.15. прийнято рішення № 26 про запровадження з 06.02.15. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію в Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра». Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 06.02.15. по 05.05.15. включно.

Згідно приписів ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові наслідки розірвання договору визначені в частинах 2, 3 ст. 653 ЦК України, згідно яких у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; у разі розірвання договору зобов'язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ч. 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 6.2 Договору, сторона, яка вважає за необхідне розірвати Договір, надсилає пропозиції про це другій стороні за Договором.

Як відзначалось судом, листом від 04.02.15. № 40-815/1.8-15 позивач звернувся до відповідача з пропозицією розірвати Договір та перерахувати залишок грошових коштів на інший рахунок. Зазначений лист відповідачем відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримано 09.02.15.

Листом від 25.02.15. № 26-4-3205 відповідач відмовив позивачу в розірвання Договору на підставі того, що в ПАТ «Комерційний банк «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Сторона, що одержала пропозицію щодо розірвання Договору повинна відповісти на неї не пізніше 20 робочих днів після отримання пропозиції. Якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання Договору, зацікавлена сторона має право передати спір на вирішення господарського суду (п. 6.3 Договору).

Відповідно до п. 6.4 Договору в будь-якому випадку Договір не може бути розірваний за ініціативою Клієнта при наявності у нього невиконаних зобов'язань перед Банком.

Наявність невиконаних зобов'язань позивача перед відповідачем за Договором судом не встановлено, а відповідачем не доведено.

Згідно з ч. 5 ст. 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається змінений або розірваний з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Суд врахував все викладене вище в сукупності та дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Отже, судом першої інстанції правомірно задоволені вимоги позивача про розірвання договору.

Доводи відповідача про те, що Договір не може бути розірвано у зв'язку з тим, що розірвання Договору, закриття рахунку та видача Клієнту залишку грошових коштів чи перерахунок залишку коштів на інший рахунок Клієнта є однією нероздільною операцією, не приймаються судом до уваги з огляду на те, що право позивача на розірвання Договору в будь-який час передбачено як положеннями чинного законодавства України так і Договору. При цьому, вимога позивача про розірвання Договору є вимогою немайнового характеру, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з відповідною позовною вимогою поза межами порядку, визначеного Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічну правову позицію викладено в постанов Віщого господарського суду України від 18.03.15. у справі № 910/11224/14.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та розірвання Договору банківського рахунку № 978 від 30.07.10.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір банківського рахунку № 978 від 30.07.10., укладений між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, б. 6; ідентифікаційний код 20077720) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, б. 15; ідентифікаційний код 20025456).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Артема, б. 15; ідентифікаційний код 20025456) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, б. 6; ідентифікаційний код 20077720) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.15.

Суддя Т.М. Ващенко