ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 р. Справа № 902/372/14

Господарський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Тісецького С.С., судді Мельника П.А., судді Яремчука Ю.О.

при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В.,

розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом : приватного підприємства "Нафтотрейдинг" (, 21034, м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 187 Б)

до : публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (, 01601, м. Київ, вул. Жилянська, 43; пошт. адреса : 21009, м. Вінниця, вул. Київська, 38-а)

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Віфарт" (, 21022, м. Вінниця, вул. Тарногродського, 16)

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентина Василівна (21001, м. Вінниця, вул. Ленінградська, 36/2)

про визнання договору іпотеки недійсним

представники сторін :

від позивача : Зінченко А.А. - за довіреністю

від відповідача : Довгаль І.О. - за довіреністю

від третіх осіб : не з'явилися

ВСТАНОВИВ :

Приватне підприємство "Нафтотрейдинг" 28.03.2014 року звернулося в господарський суд Вінницької області з позовом до публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання договору іпотеки недійсним.

Ухвалою суду від 31.03.2014 року порушено провадження за вказаним позовом у справі № 902/372/14 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 15.04.2014 року та залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Віфарт".

Також, ухвалою суду від 15.04.2014 року у справі № 902/372/14 залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентину Василівну та відкладено розгляд справи на 29.04.2014 року.

14.04.2014 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву № В00-12-4-10/245 від 11.04.2014 року слідуючого змісту.

29.02.2012 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та приватним підприємством "Нафтотрейдинг" був укладений договір наступної застави (Іпотеки) № РL 12-026/В00. Уповноваженою особою на підписання даного договору від ПП "Нафотрединг" був його директор Скібицький Є.Е.. Повноваження директора підтверджувалися статутом підприємства в редакції від 18.05.2011 р. та рішенням № 8 від 16.02.2012 р. власника підприємства - Складчікової Л.В..

Пунктом 6.4. статуту підприємства в редакції від 18.05.2011 р. було встановлено, що директор уповноважений вирішувати усі питання діяльності підприємства, крім питань, які віднесені до виключної компетенції Власника.

Укладаючи оскаржуваний договір іпотеки, директор ПП "Нафтотрейдинг" діяв у межах повноважень наданих йому статутом підприємства і не здійснював їх перевищення, у наслідок вчинення дій, що належать до виключної компетенції Власника.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 20.01.2012 р. за № 12810708, будь-яких обмежень у вчиненні юридичних дій за директором підприємства Скібицьким Є.Е. зареєстровано не було.

Крім того, рішенням власника позивача № 8 від 16.02.2012 р. було надано право підписів договорів поруки, договорів застави (іпотеки), договорів страхування, а також інших правочинів за кредитними договорами директору підприємства Скібицькому Євгену Едуардовичу.

Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., в силу положень ст. 44 ЗУ "Про нотаріат", був встановлений обсяг цивільної правоздатності та дієздатності позивача, а також перевірено повноваження його представника - Єкібицького Є.Е.. Нотаріусом, у відповідності до норм чинного законодавства, був посвідчений договір іпотеки.

Зважаючи на вищенаведені обставини, відповідач вважає, що оскаржуваний договір іпотеки - є правомірним і відсутні підстави для визнання його недійсним.

Окрім того, при укладенні оскаржуваного договору іпотеки, ні відповідач, ні нотаріус, що посвідчував такий договір, не були повідомлені про наявні обмеження повноважень директора позивача, зокрема встановлені рішенням № 8 від 24.02.2012 року.

Водночас, позивач не навів жодних доказів повідомлення відповідача про встановленні його власником обмеження у повноваженнях директора ПП "Нафтотрейдйнг".

Також, посилання позивача у позовній заяві на рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 23.12.2012 р., у якому суд прийшов до висновку про те, що гр. Скібицький С.Е. при підписанні оскаржуваного договору іпотеки від імені позивача перевищив надані йому повноваження є необґрунтованим, а саме рішення не може бути підставою для визнання договору іпотеки недійсним. Відповідач не є суб'єктом трудових правовідносин, вказаних в даному рішенні суду і тому обставини, що визначені у процесі розгляду трудового спору не мають значення для господарських відносин, що склалися між позивачем та відповідачем.

З огляду на викладене, представник відповідача у відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову.

29.04.2014 року від представника відповідача надійшли додаткові заперечення на позовну заяву (вх. № 08-46/4101/14 від 29.04.2014 року) щодо таких обставин.

На підставі рішення власника позивача № 8 від 16.02.2012 року, 27.02.2012 року між ПП "Нафтотрейдинг", в особі його директора Складчікова Є.Е. та AT "ОТП Банк" був укладений договір поруки № SR 12-029/В00 (надалі "договір поруки").

Відповідно до умов договору поруки, ПП "Нафтотрейдинг" зобов'язалося нести солідарну відповідальність з ТОВ "Віфарт" за виконання останнім своїх боргових зобов'язань за договором про надання банківських послуг № CR 12-018/В00-4 від 27.02.2012 р. (надалі - "кредитний договір").

У зв'язку з порушенням ТОВ "Віфарт", своїх зобов'язань за кредитним договором, банком була пред'явлена позовна заява до ТОВ "Віфарт", ТОВ "Вінакольд", ПП "Нафтосинтез" та ПП "Фірма "Нафтосинтез" про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Господарським судом м. Києва на підставі поданої банком позовної заяви було відкрито провадження у справі № 5011-19/13239-2012.

У ході судового розгляду справи № 5011-19/13239-2012 ПП "Нафтотрейдинг" був поданий зустрічний позов, у якому позивач визнав факт укладання договору поруки, але з підстав визначених ст. 559 ЦК України та просив суд визнати такий договір припиненим.

Таким чином, ПП "Нафтотрейдинг" не ставило під сумнів правомочність його директора та на укладання договору поруки.

Також в межах справи № 5011-19/13239-2012 ТОВ "Віфарт" була пред'явлена позовна заява до АТ "ОТП Банк" про визнання недійсним договору поруки у зв'язку з тим, що директор ПП "Нафтотрейдинг" можливо не підписував його.

18.12.2013 року по даній справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу для перевірки справжності підпису Скібицького Є.Е. на оскаржуваному договорі поруки.

Однак, дана експертизи не була проведена у зв'язку з не оплатою послуг експертної установи та не можливістю відібрання експериментальних зразків підпису Скібицького Є.Е. в зв'язку з відсутністю у ПП "Нафтотрейдинг" та ТОВ "Віфарт" інформації про його місцезнаходження.

Згодом, ТОВ "Віфарт" було змінено підстави позову, а саме: новою підставою виступила та обставина, що, на його думку, укладаючи оскаржуваний договір Скібицький Є.Е перевищив надані йому повноваження.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.04.2014 р. первісний позов АТ "ОТП Банк" було задоволено у повному обсязі, у задоволенні двох зустрічних позовів було відмовлено з таких обставин : оспорюваний договір поруки був підписаний директором ПП "Нафтотрейдинг" правомірно на підставі статуту підприємства та рішення власника № 8 від 16.02.2012 року; мотивація рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 року у справі № 201/15156/13-ц є оцінкою наданих суду доказів та правозастосування, а не фактами, які не потребують доведення в даній справі; звернення ПП "Нафтотрейдинг" до господарського суду з зустрічною позовною заявою про визнання договору поруки припиненим свідчить про те, що вказаний договір був прийнятий до виконання.

Враховуючи вищенаведене, АТ "ОТП Банк" вважає, що ТОВ "Віфарт" та ПП "Нафтотрейдинг" здійснюються умисні дії у вигляді зловживання процесуальними правами, які спрямовані на ухилення від виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, договором поруки та договором іпотеки.

29.04.2014 року від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентини Василівни надійшли письмові пояснення № 98/01-16 від 21.01.2014 року щодо оспорюваного договору іпотеки.

Зокрема, зазначається, що при перевірці правоздатності та дієздатності юридичної особи та представника нотаріусом витребувано укладення договору іпотеки, а саме: статут ПП "Нафтотрейдинг", затверджений рішенням № 3 власника від 10 травня 2011 року, зареєстрованого 18.05.2011 року, рішення № 2 власника ПП "Нафтотрейдинг" від 07 липня 2008 року, наказ № 1 від 07 липня 2008 року ПП "Нафтотрейдинг", рішення № 8 власника ПП "Нафтотрейдинг" від 16 лютого 2012 року, інші документи, як то, виписки з ДРЮОтаФОП, довідки ЄДРПОУ, свідоцтво про державну реєстрацію тощо.

Згідно наданих документів було встановлено наступне: пунктом 1.1. наданого статуту єдиним власником ПП "Нафтотрейдинг" є громадянка Складчікова Людмила Володимирівна, п. 6.1. - вищим органом підприємства є власник, п. 6.2. передбачено перелік питань, що відносяться до виключної компетенції власника, вказані у цьому пункті, п. 6.3. - на підприємстві створюється одноосібний виконавчий орган - директор, який в межах своєї компетенції має перелік повноважень, передбачений цим же пунктом. Згідно наданого рішення № 2 та наказу № 1 - директором підприємства є Скибіцький Є.Е..

Відповідно до рішення № 8 від 16.02.2012 року право підпису договору іпотеки на умовах на розсуд банку надано директору Скибіцькому Є.Е.. Оскільки повноваження надані директору статутом та іншими документами не мають чіткого визначення, тому нотаріусом і витребуване рішення вищого органу підприємства - власника. В зв'язку з цим в тексті договору зазначено, що директор діє на підставі статуту ПП та рішення № 8.

Окрім того, в поясненнях звертається увага на те, що згідно ст. 27 ЗУ "Про нотаріат", нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії: подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа.

В підтвердження викладених обставин, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., надано копії відповідних документів.

16.05.2014 року від представника відповідача до суду надійшли додаткові заперечення № В00-12-4-10/323 від 15.05.2014 року стосовно наступних обставин.

29.04.2014 року представником ПП "Нафтотрейдинг" Зінченко А.А. через канцелярію суду з супровідним листом були подані: копія рішення власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 24.02.2012 року з відтиском штампу вхідної кореспонденції №1 Регіонального відділення АТ "ОТП Банк" датованого 24.02.2012 року, без вхідного номеру, та копії журналу реєстрації рішень власника ПП "Нафтотрейдинг".

Дані документи були надані позивачем для підтвердження своїх позовних вимог в якості доказів існування рішення № 8 власника ПП "Нафтотрейдинг" від 24.02.2012 року та повідомлення відповідача про існування такого рішення в той же день - 24.02.2012 року.

АТ "ОТП Банк" вважає надану ПП "Нафтотрейдинг" копію вказаного рішення недопустимим та неналежним доказом у зв'язку з тим, що він містить ознаки підроблення, оскільки станом на 24.02.2012 року - не існувало такого структурного підрозділу публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", як Регіональне відділення публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" у м. Вінниця. Рішення про створення Регіонального відділення АТ "ОТП Банк" у м. Вінниця було прийнято Рішенням правління Банку № 110 18.04.2012 року. Штемпельна продукція з логотипом Регіонального відділення АТ "ОТП Банк", зокрема і штамп вхідної кореспонденції № 1, була отримана працівниками відповідача у м. Вінниця лише 27.07.2012 року.

За вищенаведених обставин є неможливим проставлення відтиску штампу вхідної кореспонденції № 1 Регіонального відділення АТ "ОТП Банк" у м. Вінниця на будь-якому документі 24.02.2012 року.

На копії рішення № 8 від 24.02.2012 р. власника ПП "Нафтотрейдинг", посвідченого директором позивача - Темеркес В.М., що було подане разом з позовною заявою та міститься в матеріалах справи відсутня будь-яка відмітка відповідача про її отримання 24.02.2012 року. Копія такого документу з відбитком штампу вхідної кореспонденції № 1 Регіонального відділення АТ "ОТП Банк" у м. Вінниця, АТ "ОТП Банк" за 24.02.2012 р. була подана до суду 29.04.2014 р., після отримання позивачем відзиву відповідача на позову заяву, що з врахуванням вищенаведеного свідчить про те, що відмітка штампу вхідної кореспонденції №1 Регіонального відділення АТ "ОТП Банк" у м. Вінниця АТ "ОТП Банк" була поставлена на рішенні власника № 8 від 24.02.2012 р. після відкриття провадження у справі.

Окрім цього, про факт не отримання відповідачем Рішення № 8 від 24.02.2012 р. власника ПП "Нафтотрейдинг" 24.02.2012 року свідчить відсутність реєстраційного номера вхідної кореспонденції відповідача на такому рішенні та відсутність запису про його реєстрацію у журналі реєстрації вхідної кореспонденції структурного підрозділу відповідача 24.02.2012 р. у м. Вінниця.

Таким чином, рішення власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 24.02.2012 року є неналежним та недопустимим доказом.

В подальшому, ухвалою суду від 28.05.2014 року в даній справі призначено комплексну (технічну та почеркознавчу) судову експертизу документу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Після надходження 13.10.2014 року від вказаної вище експертної установи висновку експерта, ухвалою суду від 14.10.2014 року поновлено провадження у справі № 902/372/14 та призначено розгляд справи на 28.10.2014 року.

28.10.2014 року від представника відповідача до суду надійшли пояснення в яких наводяться обставини, вказані у попередніх запереченнях на позов.

Водночас, ухвалою суду від 28.10.2014 року було призначено у справі № 902/372/14 додаткову технічну судову експертизу документу, проведення якої доручено Науково-дослiдному експертно-кримiналiстичному центру при УМВС України у Вінницькій області.

Після надходження, 27.02.2015 року від зазначеної вище експертної установи висновку експерта, ухвалою суду від 02.03.2015 року відповідно до розпорядження керівника апарату господарського суду Вінницької області від 02.03.2015 року створено колегію для розгляду даної справи у складі головуючого судді Тісецького С.С., суддів: Мельника П.А., Яремчука Ю.О., в зв'язку з чим поновлено провадження у справі № 902/372/14, справу прийнято до колегіального провадження та призначено слухання на 17.03.2015 року.

В зв'язку з неявкою представника позивача, представників третіх осіб та необхідністю витребування доказів, ухвалою суду від 17.03.2015 року відкладено розгляд справи на 07.04.2015 року.

На визначену дату 07.04.2015 року в судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача.

Треті особи правом участі своїх представників в судовому засіданні не скористалися.

Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентина Василівна про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення вх. № 06-69/2380/2015 від 30.03.2015 року.

При цьому, ухвала суду від 17.03.2015 року надіслана на адресу відповідача, згідно витягу з ЄДРПОУ, а саме : 21022, м. Вінниця, вул. Тарногродського, 16, підтверджується реєстром поштових відправлень № 346 від 24.03.2015 року.

Згідно абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Відсутність представників третіх осіб в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення третіх осіб належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

07.04.2015 року від представника відповідача надійшли додаткові заперечення на позовну заяву в яких вказується, що наданий судовим експертом висновок № 370-П від 12.11.2014 року є неналежним доказом, оскільки, судовим експертом у додатковій експертизі не були надані відповіді на питання № 2, № 3 та № 4 чим, по суті, було нівельовано мету її призначення, що полягає в усуненні неповноти та неясності результатів первинної експертизи, що, зокрема, полягає у наданні відповідей на питання, які були поставленні на дослідження первинної експертизи, але залишилися нею без відповіді.

При цьому, результати дослідження при наданні відповіді на питання № 5 не стосуються предмета розгляду справи № 902/372/14 та не наділені властивостями, що властиві доказам, а саме: можливістю спростувати або довести обставини, що стосуються предмета спору.

Крім того, встановлення послідовності виконання реквізитів документу не є доказом його підроблення.

В ході розгляду справи по суті, представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з'ясував наступне.

Згідно п. 1.1 статуту ПП "Нафтотрейдинг", затвердженого рішенням власника № 3 від 10.05.2011 року, дане підприємство створене та діє на підставі підприємницької ініціативи громадянки України Складчікової Л.В.. Підприємство за дорученням власника здійснює права управління, користування, розпорядження закріпленим за ним майном, фінансовими засобами, матеріальними цінностями у відповідності з цілями і завданням своєї діяльності і призначенням майна (п. 5.7). Вищим органом управління підприємством є власник (п. 6.1). На підприємстві створюється одноосібний виконавчий орган - директор. Директор призначається власником і будує з ним свої відносини на основі контракту (п.6.3). Директор в межах своєї компетенції розпоряджається майном підприємства, включаючи його грошові засоби, в межах повноважень наданих йому (п. 6.4).

Відповідно до п. п. 6.1, 6.2 статуту ПП "Нафтотрейдинг", затвердженого засіданням зборів власників ПП "Нафтотрейдинг" протокол № 1 від 11.05.2012 року, вищим органом управління підприємством є збори власників. До компетенції зборів власників підприємства відноситься, зокрема, надання директору, заступнику директора дозволу на укладення та затвердження правочинів щодо відчуження (застави, іпотеки) основних фондів.

Поряд з цим, за змістом довідки б/н від 29.02.2012 року виданої директором приватного підприємства "Нафтотрейдинг" Скібицьким Є.Е. на адресу РВ "Подільська регіональна дирекція" АТ "ОТП Банк", станом на 29.02.2012 року чинним є статут ПП "Нафтотрейдинг" від 10.05.2011 року, затверджений рішенням власника № 3 від 10.05.2011 року.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ станом на 20.01.2012 року, керівником ПП "Нафтотрейдинг" зазначено Скібицького Євгена Едуардовича.

Пунктом 2 рішення власника приватного підприємства "Нафтотрейдинг" № 2 від 07.07.2008 року, обов'язки директора приватного підприємства "Нафтотрейдинг" покладено на Скібицького Євгена Едуардовича на підставі якого останнім видано наказ № 1 від 07.07.2008 року про обов'язки директора.

Відповідно до п. 6 рішення власника приватного підприємства "Нафтотрейдинг" Складчікової Л.В. № 8 від 16.02.2012 року надано право підписів договорів порук, договорів застави (іпотек), договорів страхування, а також інших правочинів пов'язаних з кредитом 1, кредитом 2, кредитом 3, кредитом 4, кредитом 5 на власний розсуд директору підприємства Скібицькому Євгену Едуардовичу, на умовах запропонованих банком.

Оригінал даного рішення оглянуто в судовому засіданні 28.05.2014 року (а.с.168, т.1).

Тотожні повноваження директора приватного підприємства "Нафтотрейдинг" Скібицького Є.Е. наведені в рішенні власника позивача № 7 від 26.01.2012 року.

При цьому, рішенням власника приватного підприємства "Нафтотрейдинг" № 8 від 24.02.2012 року скасовано рішення № 7 від 26.01.2012 року (оригінал цього рішення оглянуто в судовому засіданні 29.04.2014 року, а. с. 141, т.1).

29.02.2012 року між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (банк) та приватним підприємством "Нафтотрейдинг" (іпотекодавеь) в особі директора Скібицького Євгена Едуардовича, який діє на підставі статуту іпотекодавця та рішення власника іпотекодавця № 8 від 16.02.2012 року, укладено договір наступної застави (іпотеки) № PL 12-026/B00 на таких умовах :

В силу іпотеки (застави), створеної відповідно до умов договору застави, Банк має право, у разі невиконання клієнтом боргових зобов'язань, одержати задоволення своїх вимог за рахунок Комплексу переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця. Іпотека (застава) виникає з моменту нотаріального посвідчення договору застави та є чинною протягом всього строку (терміну) дії боргових зобов'язань (п. 3).

Ціна (сума) договору дорівнює генеральному ліміту у випадку визначення Генерального ліміту в валюті - гривня, або гривневому еквіваленту генерального ліміту - у випадку визначення генерального ліміту в валюті іншій, ніж гривня, із застосуванням валютного курсу НБУ, встановленого на (для) дату визначення. Значення Генерального ліміту наведене в пункті 26 договору застави (п. 6).

Строк дії договору дорівнює генеральному строку за обставини, що відсутній Випадок невиконання умов договору. За обставини наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинний до тих пір, поки всі зобов'язання клієнта перед Банком не будуть виконані в повному обсязі. Значення генерального строку наведене в пункті 26 договору застави (п. 7).

Опис предмета іпоткеки/предсмета застави : комплекс, будівель та споруд автозаправлювальної станції; автозаправочна станція; нежитлові будівлі; будівлі та споруди; земельні ділянки (п.п. 25.1, 25.2, 25.3, 25.4, 25.5, 25.6, 25.7, 25.8).

Вартість комплексу предмету іпотеки/предмету застави складає : заставна вартість 20994849,00 грн.; зважена вартість - 9 165 503,70 грн..

Домовленості сторін : договір про надання банківських послуг № CR 12-018/В00-4 від 27.02.2012 року, укладений між банком та клієнтом - ТОВ "Віфарт"; генеральний ліміт - 9 940 000,00 грн.; генеральний строк - до 29 серпня 2014 року.

Зазначений договір наступної застави (іпотеки) № PL 12-026/B00 від 29.02.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. за № 379.

15.03.2012 року власником приватного підприємства "Нафтотрейдинг" видано наказ, яким оголошено Скібицькому Євгену Едуардовичу, директору приватного підприємства "Нафтотрейдинг" догану, у зв'язку з неналежним виконанням службових обов'язків, а саме: підписання 27.02.2012 року договору поруки № SR 12-029/В00 та 29.02.2012 року договору іпотеки № РL 12-026/В00 між ПП "Нафтотрейдннг" та АТ "ОТП Банк", згідно доповідної записки, що є порушенням рішення власника від 24.02.2012 року та відповідно п. 6.4. статуту ПП "Нафтотрейдинг".

27.04.2012 року власником приватного підприємства "Нафтотрейдинг" прийнято рішення № 4 про звільнення з посади директора приватного підприємства "Нафтотрейдинг" Скібицького Євгена Едуардовича згідно поданої ним заяви з 27.04.2012 року та призначення на вказану посаду Темеркеса В'ячеслава Миколайовича на підставі його заяви від 27.04.2012 року.

23.12.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі № 201/15156/13-ц за позовом Скібицького Євгена Едуардовича до приватного підприємства "Нафтотрейдинг" про оскарження наказу власника приватного підприємства "Нафтотрейдинг" від 15.03.2012 року про оголошення догани, прийнято рішення, яким повністю відмовлено в задоволенні позову.

В подальшому, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року у справі № 201/15156/13-ц, скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 року та прийнято нове рішення про задоволення позову та визнано незаконним і скасовано наказ власника приватного підприємства "Нафтотрейдинг" від 15.03.2012 року про оголошення догани.

В ході перегляду вказаного рішення суду по справі № 201/15156/13-ц, апеляційний суд зазначив : відповідно до договору наступної застави (іпотеки) № PL 12-026/B00 від 29 лютого 2012 року та договору поруки № SR 12-029/B00 та 29 лютого 2012 року, укладених між ПАТ "ОТП Банк" та ПП "Нафтотрейдінг" в особі його директора Скібицького Є.Е., останній діяв на підставі рішення власника цього товариства № 8 від 16 лютого 2012 року, а як вбачається з рішення власника ПП "Нафтотрейдінг" № 8 від 16 лютого 2012 року, Складчікова Л.В. надала Скібицькому Є.Е. право підпису договорів порук, договорів застави (іпотек), договорів страхування, а також інших правочинів пов'язаних з кредитом 1, кредитом 2, кредитом 3, кредитом 4, кредитом 5 на власний розсуд на умовах запропонованих Банком (а.с. 29-64, 111).

Разом з цим в цих договорах не йде мова про рішення власника ПП "Нафтотрейдінг" №7 від 26 січня 2012 року, оскільки ці договори, укладалися саме на підставі рішення власника цього підприємства № 8 від 16 лютого 2012 року, у зв'язку з чим відповідач незаконно притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідачем саме рішення № 7 від 26 січня 2012 року суду надано не було, проте суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалене з порушення норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

З метою з'ясування обставин щодо виготовлення та підписання рішення власника позивача № 8 від 16.02.2012 року, ухвалою господарського суду Вінницької області від 28.05.2014 року у справі № 902/372/14 було призначено комплексну (технічну та почеркознавчу) судову експертизу документу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На розгляд комплексної судової експертизи були поставити наступні питання:

1) чи виконано підпис Складчіковою Людмилою Володимирівною від імені власника ПП "Нафтотрейдинг" на рішенні № 8 від 16.02.2012 року або іншою особою? (т. 2, а.с.122). Оригінал даного документу та вільні зразки підписів Складчікової Л.В. було долучено судом до матеріалів справи № 902/372/14 (т. 2, а.с. 118-122);

2) Чи відповідає дата рішення власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 16.02.2012 року фактичній даті його виготовлення;

3) У який період часу був виконаний підпис навпроти прізвища Складчікової Л.В. на рішенні власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 16.02.2012 року;

4) У який період часу (відносна давність) було виготовлено рішення власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 16.02.2012 року надане приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В..

За результатами проведення даної експертизи, суду надано 13.10.2014 року висновок експертів № 962/963/14-21 від 03.10.2014 року за змістом якого підпис від імені Складчікової Л.В., що розташований у рішенні власника приватного підприємства "Нафтотрейдинг" від 16.02.2012 року, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Питання ухвали суду № 2, 3, 4, не вирішувались у зв'язку з відсутністю спеціаліста з даної галузі знань. Підпис від імені Складчікової Л.В., що розташований у рішенні № 8 власника приватного підприємства "Нафтотрейдинг" від 16.02.2012, виконаний самою Складчіковою Людмилою Володимирівною.

З огляду на відсутність експертних висновків на вказані вище питання суду № 2, 3, 4, ухвалою суду від 28.10.2014 року призначено у справі № 902/372/14 додаткову технічну судову експертизу документу - рішення власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 16.02.2012 року, проведення якої доручено Науково-дослiдному експертно-кримiналiстичному центру при УМВС України у Вінницькій області.

На розгляд цієї експертизи судом були визначені такі питання : чи відповідає дата рішення власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 16.02.2012 року фактичній даті його виготовлення (т. 2, а.с. 122)?; 2) у який період часу був виконаний підпис навпроти прізвища Складчікової Л.В. на рішенні власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 16.02.2012 року?; 3) у який період часу (відносна давність) було виготовлено рішення власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 16.02.2012 року надане приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В. В.?; 4) у якій послідовності виконувались реквізити рішення власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 16.02.2012 року (підпис, нанесення друкованого тексту)?

Від вказаної експертної установи надійшов до суду 27.02.2015 року висновок експерта № 370-П від 12.11.2014 року, яким встановлено, що в рішенні власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 16.02.2012 року, першочергово був виконаний підпис, а поверх нього нанесений друкований текст. Питання ухвали суду № 1, 2, 3 не вирішувалось у зв'язку з відсутністю спеціаліста з даної галузі знань.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідниси щодо передачі в заставу (іпотеку) нерухомого майна.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Частина 1 ст. 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приписами ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Позивач свої вимоги у позові обґрунтував тим, що 27.02.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Віфарт" та публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" був укладений договір про надання банківських послуг № СK 12-018/В00-4, згідно умов якого, банк надає ТОВ "Віфарт" кредит у розмірі 5 640 000 грн. та кредитну лінію у розмірі 4 300 000 грн..

29.02.2012 року для забезпечення виконання зобов'язання ТОВ "Віфарт" за договором про надання банківських послуг, між Банком та приватним підприємством "Нафтотрейдинг" був укладений договір наступної застави (іпотеки) № РL 12-026/В00 (надалі - "договір іпотеки"), який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 379.

На думку позивача, даний договір іпотеки був укладений директором Скібицьким Є.Е. з перевищенням наданих йому повноважень.

Рішенням № 7 власника ПП "Нафтотрейдинг" від 26.01.12 р. директора Скібицького Є.Е. було уповноважено на укладення договору іпотеки з банком. Проте рішенням № 8 від 24.02.12 р. дане рішення було скасовано. Рішення № 8 від 16.02.12 р. про надання повноважень директору на укладення договору іпотеки власником підприємства взагалі не приймалось.

Не зважаючи на це директор Скібицький Є.Е. підписав договір іпотеки, за що наказом від 15.03.2012 р. йому власником підприємства Складчіковою Л.В. було оголошено догану.

Рішенням Жовтенового районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.13 р. даний наказ був залишений в силі.

Згідно тексту договору іпотеки, банк був обізнаний про обмеження повноважень директора Скібицького Є.Е., оскільки вони містяться в статуті підприємства. Не зважаючи на це банк уклав спірний договір іпотеки.

За вказаних підстав, позивач просить суд визнати договір наступної застави (іпотеки) № РL 12-026/В00 від 29.02.2012 року недійсним.

Згідно абз. 4 п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року № 11, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За змістом п. п. 3.3, 3.4 даної постанови, у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Судом встановлено, дійсно, 29.02.2012 року, між публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та приватним підприємством "Нафтотрейдинг" був укладений договір наступної застави (іпотеки) № РL 12-026/В00, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 379.

Даний договір іпотеки від імені приватного підприємства "Нафтотрейдинг" був підписаний директором Скібицьким Євгеном Едуардовичем, який діяв на підставі статуту та рішення власника підприємства № 8 від 16.02.2012 року.

Як вказувалося вище, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року у справі № 201/15156/13-ц, скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2013 року та прийнято нове рішення про задоволення позову та визнано незаконним і скасовано наказ власника приватного підприємства "Нафтотрейдинг" від 15.03.2012 року про оголошення догани.

Таким чином, твердження позивача про чинність наказу від 15.03.2012 року щодо оголошення догани директору Скібицькому Є.Е. внаслідок укладення оспорюваного договору, спростовується за вказаних вище обставин.

Окрім того, висновком експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 962/963/14-21 від 03.10.2014 року, встановлено, що підпис від імені Складчікової Л.В., який розташований у рішенні № 8 власника приватного підприємства "Нафтотрейдинг" від 16.02.2012, виконаний самою Складчіковою Людмилою Володимирівною.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що директор приватного підприємства "Нафтотрейдинг" Скібицький Є.Е., укладаючи оспорюваний договір діяв у межах наданий йому повноважень, згідно рішення власника підприємства № 8 від 16.02.2012 року та статуту ПП "Нафтотрейдинг", затвердженого рішенням власника № 3 від 10.05.2011 року, редакція якого діяла на момент укладення цього договору.

При цьому, позивачем вчинялися дії, які свідчать про визнання оспорюваного правочину, що підтверджується довідкою б/н від 29.02.2012 року щодо чинності статуту ПП "Нафтотрейдинг", довідкою б/н від 29.02.2012 року щодо відсутності судових справ та виконавчих проваджень, договором № 1 про зміну договору добровільного страхування майна підприємств № 004-ип/12 (в) від 02.02.2012 року (а. с. 66-67, 84, т.1).

Окрім того, правомірність дій директора приватного підприємства "Нафтотрейдинг" Скібицького Є.Е. стосовно укладення договору наступної застави (іпотеки) № РL 12-026/В00 підтверджується рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2014 року у справі № 201/15156/13-ц.

Поряд з цим, твердження експерта, викладене у висновку № 370-П від 12.11.2014 року, про те, що в рішенні власника ПП "Нафтотрейдинг" № 8 від 16.02.2012 року, першочергово був виконаний підпис, а поверх нього нанесений друкований текст, судом до уваги не береться, оскільки правомірність виконання таких дій відноситься до компетенції відповідних державних органів та законність даного рішення підтверджена судом апеляційної інстанції по справі № 201/15156/13-ц.

З огляду на викладене, обставини, викладені позивачем у позові спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Також судом встановлено, що 15.04.2014 року та 17.03.2015 року від представника відповідача до суду надійшли заяви про накладення арешту.

Зокрема, в поданих заявах вказується, що у випадку визнання недійсним договору наступної застави (іпотеки) № PL-12-026/B00 від 29.02.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. за № 379, відповідач просить винести ухвалу про накладення арешту на предмет іпотеки.

Суд розглянувши зазначені заяви, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 1057-1 (правові наслідки недійсності кредитного договору), Цивільного кодексу України, у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. Визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором, а у разі визнання кредитного договору недійсним - після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої цієї статті.

Слід зазначити, що приписи даної норми закону стосуються правових наслідків недійсності кредитного договору. При цьому, вимоги вказані у заявах поставлені під умовою.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що судом відмовлено в задоволенні позову, суд приходить до висновку відмовити повністю в задоволенні заяв про накладення арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при відмові в позові - на позивача.

Згідно абз. 5 п. 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Оскільки, судом відмовлено в задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору та витрат за проведення судових експертиз підлягають покладенню на позивача відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст.4-3, 4-5, 32, 33, 34, 36, 43, 82, 83, 84, 85, 115 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Копію рішення направити третім особам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повне рішення складено 14 квітня 2015 р.

Головуючий суддя Тісецький С.С.

Суддя Мельник П.А.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - третій особі : ТОВ "Віфарт" (21022, м. Вінниця, вул. Тарногродського, 16);

3 - третій особі : приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентині Василівні (21001, м. Вінниця,

вул. Ленінградська, 36/2).