КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа№ 910/18834/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Євсєєв М.В. - представник за дов. б/н від 12.01.2015;

від відповідача: Ємець Ю.В. - представник за дов. № 12 від 02.03.2015;

від третьої особи: Семененко Є.М. - представник за дов. № 102 від 14.02.2015;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Класик-Ход"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2014

у справі № 910/18834/14 (суддя: Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Класик-Ход"

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Укркомунобслуговування"

про визнання договору продовженим (пролонгованим),

У судовому засіданні 08.04.2015 оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Класик-Ход" (далі - ТОВ "Класик-Ход", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (далі - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Укркомунобслуговування" (далі - третя особа) про визнання договору оренди № 616 від 24.05.2004 р. продовженим (пролонгованим).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що п. 2 додаткової угоди № 616/07 від 27.05.2013 р. до вказаного договору, яким передбачені умови припинення основного договору оренди у разі непроведення оцінки орендованого державного майна, суперечить ст.ст. 11, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", тому невиконання цього пункту позивачем не є підставою для його розірвання, та не спростовує погодженої сторонами пролонгації основного договору оренди до 25.01.2016. У позові ТОВ "Класик-Ход" просить суд визнати договір оренди нерухомого майна № 616 від 24.05.2004 р., укладений ним з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву, продовженим (пролонгованим).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 по справі № 910/18834/14 в задоволенні позову було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, в неповному обсязі з'ясував обставини справи, зокрема, не дослідив, що умови додаткової угоди до договору оренди в частині зобов'язання позивача здійснити оцінку майна, суперечать приписам законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Класик-Ход" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 03.03.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015, у зв'язку з перебуванням судді Майданевича А.Г. у відпустці, змінено склад колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді - Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 розгляд справи було відкладено на 26.03.2015.

У судовому засіданні 26.03.2015 було оголошено перерву до 08.04.2015 на підставі ст. 77 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 08.04.2015 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.04.2015 заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи у судовому засіданні 08.04.2015 також заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень та доповнень до неї, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, заслухавши пояснення представників учасників апеляційного провадження, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24.05.2004 р. між ТОВ "Класик-Ход" (орендар) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 1 408 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, що знаходиться на балансі Інституту "НДІпроектреконструкція".

Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про експертну оцінку вартості об'єкта оренди, складеному за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів (п. 2.3 договору).

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати і становить станом на березень 2004 р. - 9 376,75 грн. Розмір орендної плати переглядається на вимогу однією із сторін в разі зміни методики, її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та інше (п.п. 3.1, 3.4 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір укладено строком на 11 місяців та діє до 24.04.2005 р.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п. 10.5 договору).

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що на виконання умов договору на підставі акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 24.05.2004 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву передало, а ТОВ "Класик-Ход" прийняло в користування нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, загальною плащею 1408,8 кв. м.

Крім того, 15.10.2007 р. на підставі акту приймання-передачі РВ ФДМУ по м. Києву передало, а ТОВ "Класик-Ход" прийняло в користування додаткове нежитлове приміщення загальною площею 149,8 кв. м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 (9 поверх).

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що у подальшому до договору оренди було внесено зміни шляхом укладення додаткових договорів про зміну умов щодо орендної плати, яка станом на січень 2007 р. становила 19035,79 грн., строку оренди до 25.03.2010 р., балансоутримувача - ДП "Укркомунобслуговування", адреси об'єкта оренди - м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26а, (додаткові договори від 10.02.2007 р., 25.04.2007 р., 15.10.2007 р., 23.01.2008 р., 18.07.2011 р.).

З матеріалів справи також вбачається, що 25.12.2012 р. РВ ФДМУ по м. Києву листом № 30-06/13111 надіслало ТОВ "Класик-Ход" заяву про зміну умов договору оренди № 616 від 24.05.2004 р. щодо проведення незалежної оцінки орендованого майна відповідно до вимог Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440.

04.01.2013 р. у відповідь на вказаний лист ТОВ "Класик-Ход" листом № 104 погодилось на запропоновані регіональним відділенням умови та надало необхідні документи для проведення оцінки майна.

21.02.2013 р. позивач направив до РВ ФДМУ по м. Києву проект договору про внесення змін до договору оренди № 616 від 24 травня 2004 р., яким просив продовжити дію договору до 25.01.2016 р.

Крім того, 27.05.2013 р. між ТОВ "Класик-Ход" (орендар) та РВ ФДМ України по м. Києву (орендодавець) був укладений договір № 616/07 про внесення змін до договору оренди.

Відповідно до пунктів 1, 2 договору про внесення змін сторони погодили, що основний договір оренди продовжено строком до 25.01.2016 р., а орендар зобов'язується:

- провести незалежну оцінку орендованого майна згідно договору оренди нерухомого майна, що є державною власністю на нову дату 31.01.2013 р. відповідно до вимог Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав";

- укласти договір про внесення змін до договору оренди у зв'язку із зміною вартості об'єкта оренди, визначеного згідно з висновком про вартість, та як наслідок зміною орендної плати за базовий (перший) місяць оренди;

- сплатити різницю в орендній платі, якщо така виникне внаслідок переоцінки орендованого державного майна, з дати, на яку зроблено звіт про незалежну оцінку.

Згідно зі ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Пунктом 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна") передбачено, що відповідно до статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов. Вичерпного переліку умов, істотних для договорів оренди (найму), ЦК України і ГК України не містять. Однак, за змістом статтей 759 - 762 ЦК України слід дійти висновку, що істотними для даного виду договорів є умови про предмет договору, плату за користування майном та строк такого користування.

Стаття 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає умови, які є істотними для даних договорів, до того ж, відповідно до статті 12 цього Закону договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Таким чином, лише за наявності у договорі істотних умов, якщо їх не врегульовано чинним законодавством, договір оренди майна можна вважати укладеним. При цьому умова договору щодо вартості об'єкта оренди державного або комунального майна повинна відповідати Методиці оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.95 N 629 (з подальшими змінами та доповненнями).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновкам місцевого господарського суду про те, що спірний договір оренди містить всі необхідні суттєві умови, передбачені законом: предмет, порядок передачі приміщення та майна в оренду, строк оренди, орендну плату та порядок розрахунків, порядок повернення приміщення, права, обов'язки та відповідальність сторін, періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном, що узгоджується з вимогами ст.ст. 638, 759 Цивільного кодексу України, а також умови припинення договору, його розірвання та продовження. У подальшому зазначений договір був скріплений підписами повноважених осіб і печатками підприємств, а протокол розбіжностей щодо умов даного договору сторони не підписували.

Доказів визнання недійсним договору, його окремих частин або додаткових угод до нього сторонами надано не було. Також відсутні докази того, що договір є припиненим або розірваним у встановленому законом порядку. В свою чергу судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Київського апеляційного господарського суду перебуває справа № 910/7737/14, за позовом РВ ФДМУ по м. Києву до ТОВ "Класик-Ход", предметом розгляду якої є розірвання спірного договору від 24.05.2004 та виселення ТОВ "Класик-Ход" з орендованого нерухомого майна. Разом з цим, провадження у справі № 910/7737/14 зупинено, а рішення суду першої інстанції не набрало законної сили у встановленому законом порядку. Таким чином, на даний момент у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати спірний договір (в тому числі його окремі частини або додаткові угоди до нього) розірваним, припиненим або недійсним. До того ж, той факт, що рішення по справі № 910/7737/14 не набрало законної сили, виключає можливість застосування ст. 115 ГПК України, а також ст. 35 ГПК України в частині преюдиціальності обставин, встановлених у даній справі.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає про передчасність висновків місцевого господарського суду щодо того, що договір оренди є припиненим.

В свою чергу, пунктом 5 договору від 27.05.2013 № 616/07 про внесення змін до договору оренди встановлено, що цей договір є невід'ємною частиною договору оренди № 616, вступає в силу з моменту підписання і діє протягом всього строку дії договору оренди. Доказів недійсності або розірвання додаткового договору № 616/07 матеріали справі також не містять.

У пунктах 10.3., 10.11. договору сторони погодили, що усі зміни та доповнення до цього договору (в тому числі про розірвання договору) оформлюються в письмовій формі додатковою угодою і вступають в силу після їх підписання сторонами.

При цьому, сторонами не заперечується, що додаткових угод про розірвання договору ними укладено не було. До того ж, у направленій відповідачем на адресу позивача пропозиції про дострокове розірвання договору оренди (а.с. 66-67) було визначено порядок повернення майна та розірвання договору, який передбачав виключно письмове оформлення таких дій. Акт приймання-передачі орендного майна від орендаря орендодавцю сторонами не підписувався, що підтверджує доводи відповідача про продовження користування позивачем орендованим майном.

Суд апеляційної інстанції зазначає про необґрунтованість доводів апелянта в частині того, що пункт 2 додаткового договору № 616/07, зокрема, щодо обов'язку орендаря провести незалежну оцінку орендованого майна, порушує права та інтереси позивача. Зокрема, вимогами чинного законодавства не заборонено вчиняти подобного роду дії (проводити оцінку майна) саме орендарю, також не заборонено визначати такий пункт в умовах договору оренди, навпаки, у ст. 6 ЦК України зазначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Разом з цим, судом першої інстанції було правомірно встановлено, що проведення експертної оцінки було погоджено з ТОВ "Класик-Ход" ще до укладання додаткового договору № 616/07 (лист від 04.01.2013 р. № 104).

Крім того, більш ніж за два місяці до укладання додаткового договору № 616/07, а саме 18.03.2013 р. між ТОВ "Класик-Ход" (платник), Регіональним відділення Фонду державного майна України по м. Києву (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Шульгою О.М. (виконавець) був підписаний окремий договір на проведення незалежної оцінки майна № 18/03/2013-2о (підписання такого договору та його дійсність сторонами також не заперечується).

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта в частині того, що обов'язок здійснити оцінку орендованого майна не є істотною умовою договору оренди, в розумінні ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Разом з цим, обов'язок оплатити оцінку орендованого майна (нежитлових приміщень площею 1 558,6 кв. м., розташованих за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26) було покладено на ТОВ "Класик-Ход" умовами договору № 18/03/2013-2о, правомірність якого не є предметом розгляду даного спору та який було укладено раніше додаткового договору № 616/07 до договору оренди. В свою чергу, як було вищевстановлено, зазначення у договорі оренди обов'язку орендаря провести оцінку майна, не суперечить чинному законодавству, при цьому підписання та скріплення печаткою сторони такого договору, безпосередньо свідчить про дійсну волі сторони взяти на себе такий обов'язок.

Матеріалами справи також підтверджується, що листом № 30-06/9647 від 23.08.2013 р. відповідач проінформував ТОВ "Класик-Ход" про результати проведення оцінки майна та направив примірник договору про внесення змін до договору оренди з урахуванням нової вартості майна.

Разом з цим, сторонами не заперечується, що саме цей примірник договору не був підписаний позивачем, відтак вказані у ньому зміни та доповнення не вступили в силу (п. 10.11. договору).

Стаття 32 ГПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких, господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

В статті 33 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факту порушення його прав та інтересів відповідачем, в розумінні ст. 1 ГПК України. Так само сторона не надала доказів того, що договір припинив свою дію та підлягає пролонгації в судовому порядку. Навпаки, з доказів, які були надані сторонами вбачається, що 27.05.2013 сторони уклали договір № 616/07 про внесення змін до договору оренди (зокрема, в частині продовження строку дії), який на даний момент не визнано недійсним в судовому порядку та не розірвано за згодою сторін.

Так, господарський суд відмовляє в позові про пролонгацію договору оренди в тому разі, коли з'ясує, що договір оренди вже продовжено сторонами. При цьому у відповідних випадках господарський суд не повинен відмовляти у прийнятті позовної заяви або припиняти провадження у справі з тієї підстави, що відповідні вимоги не підлягають розгляду господарськими судами (аналогічна позиція викладена у п. 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем окрім наведеного не конкретизовано в прохальній частині позовних вимог, на який саме строк він просить визнати продовженим (пролонгованим) спірний договір. Так, позивач просить визнати договір оренди нерухомого майна № 616 від 24.05.2004 р., укладений ним та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву, продовженим (пролонгованим).

Разом з цим, згідно п. 4 ч. 1 ст. 84 ГПК України резолютивна частина має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог. Висновок не може залежати від настання або ненастання якихось обставин (умовне рішення).

При цьому, у пункті 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 зазначено, що у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду. Резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно.

У даній постанові було встановлено, що строк дії договору є істотною умовою договору оренди згідно статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", тоді як не зазначення істотної умови договору (в даному випадку строку дії) тягне за собою наслідки, передбачені чинним законодавством.

Разом з цим, на підставі позовних вимог ТОВ "Класик-Ход" неможливо ухвалити рішення, резолютивна частина якого відповідала би приписам законодавства (навіть у разі достатніх правових підстав для задоволення позову), оскільки у прохальній частині позову сторона не визначає, на який саме строк, період або з якого по який момент просить пролонгувати договір, що унеможливлює задоволення позовних вимог саме в тій редакції, яка була заявлена позивачем. Тоді якна стадії апеляційного провадження у відповідності до ст. 101 ГПК України апеляційний суд не вправі зобов'язувати сторону уточнювати позовні вимоги.

Вищезазначені обставини не були враховані судом першої інстанції під час розгляду даного спору, разом з цим, колегія суддів зазначає, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року N 7).

Колегія суддів зауважує, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в порядку ст. 112 ГПК України, зокрема, у разі зміни істотних обставин, які не були відомі на час розгляду справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції по даній справі в розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Класик-Ход" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 у справі № 910/18834/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 у справі № 910/18834/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/18834/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Повний текст складено 09.04.2015 року.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім