ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 р. Справа № 914/240/15

За позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Жовква;
до відповідача:Державного підприємства «Жовківське лісове господарство», м. Жовква
про:усунення перешкод у користуванні орендованим майном
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача: Равлюк Т.І. - адвокат (свідоцтво про право на зайняття адвокат. діяльністю № 1615 від 03.02.2010р.);
від відповідача: Сухорончак І.С. - представник (довіреність б/н від 16.03.2015р.).

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

27.01.2015р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Позивач) до Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» (надалі - Відповідач) про усунення перешкод у користуванні орендованим майном.

Ухвалою суду від 28.01.2015р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 12.02.2015р. В судовому засіданні 12.02.2015р. оголошено перерву до 05.03.2015р. В подальшому розгляд справи відкладався на 16.03.2015р., 27.03.2015р. та 06.04.2015р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду. Крім того, ухвалою суду від 27.03.2015р. строк розгляду справи продовжено на 15 днів.

Представник позивача в судове засідання 06.04.2015р. з'явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити повністю, з підстав зазначених у позовній заяві та письмових поясненнях до неї.

В засіданні зазначив, що 01.04.2013р. між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди №1-2013, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв в оренду транспортні засоби та причеп бортовий для здійснення господарської діяльності. Договір оренди укладено на строк від 01.04.2013р. до 31.12.2018р. Станом на момент подання позову, вказаний договір оренди є чинним. Як зазначив представник, 28.11.2014р. прибувши за адресою: АДРЕСА_1 до місця знаходження бортового причепу і автомобілів, позивач орендованого майна не виявив. Після цього він оглянув околиці, проте транспортних засобів не знайшов. Позивач не зміг їх відшукати у відведеному для них місці. Факт наявності зі сторони відповідача перешкод у користуванні орендованим майном підтверджується актом про відсутність об'єктів оренди, складеним представниками позивача. Враховуючи те, що відповідач створює перешкоди позивачу у користуванні орендованим майном і цим самим не виконує умови укладеного між ними договору оренди, позивач просить суд зобов'язати усунути перешкоди в користуванні цим майном шляхом повернення бортового причепу та автомобілів.

Представник відповідача в судове засідання 06.04.2015р. з'явився, проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в їх задоволенні повністю, з підстав зазначених у відзиві на позов.

В засіданні зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки внаслідок порушення умов договору оренди зі сторони позивача, відповідачем направлялося позивачу повідомлення про дострокове розірвання договору. Вказане повідомлення спочатку направлялося поштою (28.11.2014р.), а згодом і кур'єрською службою «Нова пошта». Право на односторонню відмову від договору передбачено в п.7.2. Договору оренди. Як зазначив представник відповідача, допущені позивачем порушення зафіксовано, в тому числі, і в Акті №06-25/1 від 31.12.2014р. складеному Державною фінансовою інспекцією України у Львівській області де зазначено про те, що відповідачем недоотримано значної суми орендної плати, що є підставою для дострокового розірвання договору. Враховуючи факт направлення відмови від договору, правовідносини щодо орендованих автомобілів згідно Договору оренди №1-2013 від 01.04.2013р. вважаються припиненими з 28.11.2014р. А тому, саме з цього моменту позивач перестав являтися титульним володільцем майна та втратив право звертатися в суд з позовом про усунення перешкод в його користуванні.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013р. між позивачем (орендар) та відповідачем (орендодавець) укладено Договір оренди №1-2013 (надалі - Договір) відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає орендарю в строкове платне користування (оренду): автомобіль УРАЛ-4320, д.р.н. НОМЕР_3, інвентарний НОМЕР_4, 1987 року випуску; автомобіль УРАЛ-4320, д.р.н. НОМЕР_5, інвентарний НОМЕР_6, 1986 року випуску; автомобіль УРАЛ-4320, д.р.н. НОМЕР_7, інвентарний НОМЕР_8, 1986 року випуску; автомобіль ЗІЛ-131 лісовоз, д.р.н. 1786ДРВ, інвентарний НОМЕР_11, 1980 року випуску; автомобіль ЗІЛ-131, д.р.н. НОМЕР_9, інвентарний НОМЕР_10, 1985 року випуску та причеп бортовий Е ГКБ817, д.р.н. НОМЕР_1, інвентарний НОМЕР_2, 1974 року випуску (а.с.14-16).

Відповідно до п.1.2 Договору орендар приймає в строкове платне користування оренду) вказані в п.1.1 даного Договору автомобілі, причеп для використання їх на перевезенні лісопродукції і лісогосподарських роботах на території державного підприємства «Жовківське лісове господарство».

Орендодавець передає орендарю автомобіль та причіп, вказані в п.1.1 цього Договору за актом прийому-передачі та видатковою накладною по вартості автомобілів, причепа згідно п.1.1 діючого договору (п.2.1 Договору).

Згідно п.8.2 Договору цей договір укладений строком на 5 років і діє з 01.04.2013р. до 31.12.2018р., а в частині зобов'язань орендаря щодо орендної плати до повного виконання зобов'язань.

Основні обов'язки орендаря передбачено в п.4.1 Договору. Так, до таких обов'язків віднесено, зокрема, використовувати орендовані автомобілі та причеп відповідно до їх призначення та технічних характеристик на перевезенні лісопродукції і лісогосподарських роботах на території на території орендодавця (пп.4.1.1); своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (пп.4.1.2); забезпечувати збереження орендованих автомобілів, причепа указаних в п.1.1 Договору, запобігати їх пошкодженням та поломці, постійно здійснювати протипожежні заходи (пп.4.1.3), а також щомісячно, не пізніше 10 числа наступного місяця надавати орендодавцю інформацію про перерахування орендної плати і дані щодо експлуатації автомобілів, причепа (пп.4.1.5)

При цьому, за змістом п.7.2 Договору у випадку невиконання, або неналежного виконання орендарем умов даного Договору орендодавець має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати Договір, за умови направлення письмового повідомлення про дострокове припинення даного договору.

З матеріалів справи вбачається, що за актом прийому-передачі основних засобів від 01.04.2013р. автомобілі та причеп, котрі виступають предметом договору оренди передано позивачу (а.с.17-18).

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що 28.11.2014р. позивачем та його працівниками складено Акт про відсутність об'єктів оренди №1 від 28.11.2014р. в якому зазначено, що прибувши за адресою: АДРЕСА_1 до місця знаходження бортового причепу і автомобілів УРАЛ-4320, які позивач орендує відповідно до Договору оренди №1-2013 від 01.04.2013р. комісія не змогла відшукати об'єктів оренди у відведеному для них місці, що свідчить про здійснення перешкод у користуванні орендованим майном (а.с.19).

Вказаний акт став для позивача підставою звернення із позовною заявою до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні орендованим майном шляхом повернення бортового причепу Е ГКБ817, д.р.н. НОМЕР_1, інвентарний НОМЕР_2, 1974 року випуску та автомобілів УРАЛ-4320, д.р.н. НОМЕР_3, інвентарний НОМЕР_4, 1987 року випуску; УРАЛ-4320, д.р.н. НОМЕР_5, інвентарний НОМЕР_6, 1986 року випуску; УРАЛ-4320, д.р.н. НОМЕР_7, інвентарний НОМЕР_8, 1986 року випуску.

В письмових поясненнях від 05.03.2015р. представник відповідача визнав той факт, що станом на момент розгляду справи в суді, автомобілі, які є предметом спору знаходяться на території ДП «Жовківський лісгосп» (а.с.34).

Разом з тим, відповідач проти позовних вимог заперечує, оскільки позивач перестав являтися титульним володільцем майна та втратив право звертатися в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні орендованим майном, оскільки Договір оренди №1-2013 від 01.04.2013р. було в односторонньому порядку розірвано відповідачем через допущені позивачем порушення його умов.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу направлено лист відповідача №04/972 від 28.11.2014р. за змістом якого останній повідомив про дострокове розірвання з 28.11.2014р. Договору оренди №1-2013 від 01.04.2013р. у зв'язку з неналежним виконанням умов вказаного Договору (а.с.122).

Вказаний лист-повідомлення направлено позивачу 28.11.2014р., що підтверджується як квитанцією про направлення рекомендованої кореспонденції №340, так і інформацією про відстеження поштових відправлень, взятою з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/OperationList.aspx?id=340). Крім цього, з вказаної інформації та наявного в матеріалах поштового конверту вбачається, що рекомендована кореспонденція №340 була повернена 13.01.2015р. за зворотною адресою із зазначенням причини повернення: «За закінченням терміну зберігання» (а.с.123-125).

Як зазначено представником відповідача, у зв'язку із поверненням листа-повідомлення про припинення договору оренди №04/972 від 28.11.2014р., відповідач повторно його відправив позивачу кур'єрською службою «Нова пошта». З пояснень керівника представництва ТОВ «Нова пошта» вбачається, що вказаний лист було вручено 21.01.2015р. батькові позивача ОСОБА_5, оскільки за адресою, яка вказана як місце проживання позивача знаходиться Управління ветеринарної медицини у Жовківському районі в якому працює його батько (а.с.121).

Встановивши наведені обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В розумінні ст.1 ГПК України підприємства, установи та організації мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ч.2 ст.21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом даного позову являється матеріально-правова вимога про усунення перешкод в користуванні майном шляхом повернення бортового причепу та автомобілів.

Разом з тим, за змістом ст. 391 ЦК України право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном має власник майна.

Також, відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

При цьому, за змістом ст.ст. 395, 398 ЦК України речовими правами на чуже майно є, зокрема, право володіння, яке виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині наявності у нього речових прав на причеп та автомобілі УРАЛ-4320 позивач зазначає про наявність укладеного між ним та відповідачем Договору оренди №1-2013 від 01.04.2013р. із строком дії до 31.12.2018р.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (ст.798 ЦК України).

Згідно ст.800 ЦК України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Крім цього, відповідно до ст.773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно умов укладеного Договору позивач зобов'язаний, зокрема, використовувати орендовані автомобілі та причеп відповідно до їх призначення та технічних характеристик на перевезенні лісопродукції і лісогосподарських роботах на території на території орендодавця (пп.4.1.1); своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (пп.4.1.2); забезпечувати збереження орендованих автомобілів, причепа указаних в п.1.1 Договору, запобігати їх пошкодженням та поломці, постійно здійснювати протипожежні заходи (пп.4.1.3), а також щомісячно, не пізніше 10 числа наступного місяця надавати орендодавцю інформацію про перерахування орендної плати і дані щодо експлуатації автомобілів, причепа (пп.4.1.5).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що оскільки позивачем були допущені порушення умов Договору оренди, він перестав являтися титульним володільцем майна та втратив право звертатися в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні орендованим майном, так як Договір оренди №1-2013 від 01.04.2013р. було в односторонньому порядку розірвано.

З цього приводу суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п.1 ч.1 ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.7.2 Договору оренди розірвання договору можливе з ініціативи орендодавця в будь-який час, у випадку невиконання або неналежного виконання орендарем умов даного договору, за умови направлення письмового повідомлення про дострокове припинення даного договору.

Таким чином, умовами укладеного між сторонами Договору оренди встановлена можливість його припинення внаслідок односторонньої відмови від договору у випадку невиконання або неналежного виконання орендарем своїх обов'язків, шляхом направлення письмового повідомлення.

Як встановлено судом, 28.11.2014р. відповідач направив позивачу лист №04/972 в якому повідомив про дострокове розірвання Договору з 28.11.2014р. у зв'язку з неналежним виконанням його.

Як вбачається зі змісту вказаного листа, позивачем було порушено, зокрема п.4.1.5 Договору, який передбачає, що позивач зобов'язаний щомісячно, не пізніше 10 числа наступного місяця надавати орендодавцю інформацію про перерахування орендної плати і дані щодо експлуатації автомобілів, причепа.

В письмових поясненнях від 31.03.2015р. позивач зазначає, що твердження відповідача про порушення позивачем п.4.1.5 Договору є безпідставним оскільки позивач надавав відповідачу вищевказану інформацію в повному обсязі. Так як ні вищевказаний пункт, ні інші пункти договору не встановлюють форму надання інформації про перерахування орендної плати та експлуатацію транспортних засобів, а тому позивач повідомляв відповідача у спосіб, який обрав сам, в даному випадку усно.

З цього приводу суд зазначає, що за змістом ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив факт отримання відповідачем інформації від позивача про перерахування орендної плати та експлуатацію транспортних засобів як в письмовій формі, так і в усній. Враховуючи зазначене, а також беручи до уваги положення ст. 614 ЦК України, які встановлюють презумпцію вини порушника зобов'язання, тягар доказування щодо надання такої інформації покладається на позивача.

В даному випадку суд зазначає, що протягом розгляду справи позивачем не надано належних, в розумінні ст. 34 ГПК України, доказів надання відповідачу в усній чи письмові формі інформації про перерахування орендної плати і дані щодо експлуатації автомобілів, причепа щомісячно, не пізніше 10 числа наступного місяця і в матеріалах справи такі докази відсутні. А тому доводи відповідача про порушення позивачем умов п.4.1.5 Договору оренди є неспростовані останнім та такими, що заслуговують на увагу.

Також судом встановлено, що позивачем порушено умови п. 4.1.2 Договору, зокрема несплачено орендну плату за листопад 2014 року. Заперечуючи проти порушення умов договору в цій частині, представник позивача усно зазначив, що згідно п.3.2 Договору орендар здійснює оплату на підставі виставленого орендодавцем рахунку до кінця поточного місяця. Оскільки відповідачем не було нараховано орендної плати за листопад 2014р. та не виставлено відповідних рахунків то позивачем обов'язку порушено не було.

Суд не погоджується з таким твердженням позивача, з огляду на наступне.

Як вбачається з п.3.2 Договору, в ньому зазначено кінцевий строк здійснення помісячної орендної плати - до кінця поточного місяця. В пункті 3.1 Договору сторони встановили розмір орендної плати за кожен автомобіль та причеп. Таким чином, всі умови для здійснення позивачем орендної плати йому були відомі. Враховуючи зазначене, а також вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України, твердження представника позивача про відсутність обов'язку зі сплати коштів у зв'язку з неодержанням рахунків є необґрунтованим, оскільки рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому відсутність рахунку-фактури не звільняє позивача як орендаря від обов'язку сплатити орендну плату за орендовані автомобілі. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГС України від 19.11.2014р. у справі №914/1559/14). Більше того, як вбачається з матеріалів справи за період з квітня 2013 року по жовтень 2014 року позивач весь час здійснював орендну плату шляхом внесення коштів в касу відповідача, що підтверджується наданими позивачем квитанціями до прибуткового касового ордеру (а.с.40-45). А тому, не було і необхідності у виставленні рахунків, як таких.

З огляду на викладене, враховуючи допущені позивачем порушення умов Договору оренди та положення п.7.2 цього Договору, у відповідача були всі правові підстави для вчинення односторонньої відмови від договору, оформленої листом-повідомленням №04/972 від 28.11.2014р.

Більше того, з приводу твердження позивача щодо відсутності правових підстав для вчинення відмови від договору, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, вчинена відповідачем відмова від договору, оформлена листом-повідомленням №04/972 від 28.11.2014р., являється одностороннім правоприпиняючим правочином, який призводить до припинення первісного договірного зобов'язання -Договору оренди. Даний односторонній правочин у відповідності до ст. 204 ЦК України є правомірним доти, поки у відповідності до положень ч.2 ст. 16 ЦК України його не буде визнано недійсним, в тому числі і з мотивів відсутності правових підстав для його вчинення. Разом з тим позивачем не надано доказів того, що цей правочин визнано судом недійсним,а тому суд бере вказану відмову до уваги.

Не заслуговують на увагу також доводи позивача, що він не отримував лист-повідомлення №04/972 від 28.11.2014р.

Так, за змістом п.7.2 Договору необхідною умовою для одностороннього розірвання договору є, поряд з іншим, не факт отримання орендарем письмового повідомлення про дострокове припинення, а факт направлення такого орендодавцем.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що лист-повідомлення №04/972 від 28.11.2014р. був направлений позивачу 28.11.2014р., що підтверджується як квитанцією про направлення рекомендованої кореспонденції №340, так і інформацією про відстеження поштових відправлень, взятою з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (а.с.123-125). Крім цього, з вказаної інформації вбачається, що вказаний лист двічі намагалися вручити адресату особисто (02.12.2014р. та 12.01.2015р.) проте його так вручено і не було, а тому 13.01.2015р. цей лист було повернуто за зворотною адресою із причиною повернення «За закінченням встановленого терміну зберігання».

Відповідно до положень п. 1.7 Постанови Пленуму ВГС України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

З огляду на викладене, відповідачем належними доказами було доведено факт направлення позивачу листа-повідомлення №04/972 від 28.11.2014р. про розірвання договору оренди, відповідачем жодними доказами не спростовано такого направлення, а тому вказаний лист рахується пред'явленим та таким, що породжує правові наслідки, які обумовлені в ньому.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 611, 615, 651 ЦК України, доводи відповідача про припинення Договору оренди №1-2013 від 01.04.2013р. та втрату позивачем речового права на автомобілі УРАЛ-4320 та причеп ще до моменту пред'явлення даного позову та вирішення справи судом є обгрунтованими та підтверджені належними доказами.

Таким чином, оскільки під час судового розгляду справи позивачем не було доведено порушення свого суб'єктивного права, відтак відсутні правові підстави для захисту цього права в судовому порядку та задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 4-3, 12, 27, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2015р.

Суддя Крупник Р.В.