РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/2381/15-г

Суддя Отрош І.М., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Україна»
до1) Публічного акціонерного товариства Банку «Морський»
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Далм-Агро»
пророзірвання договору
Представники сторін:

від позивача: Зеленчук В.В. - керівник;

від відповідача 1: не з'явились.

від відповідача 2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Україна» (надалі «ТОВ «Торговий дім «Україна») звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Банку «Морський» (надалі - «Банк») про розірвання договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що окупація території Автономної Республіки Крим (надалі - «АР Крим»), на території якої розташований Банк, а також відкликання та анулювання банківської ліцензії останнього постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» №260 від 06.05.2014, призвели до істотної зміни обставин, якими іпотекодавець керувався при укладенні договору іпотеки від 07.02.2013, що змінило умови настільки, що якби останній міг би це передбачити, він не уклав би спірний правочин, а тому ТОВ «Торговий дім «Україна» на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України просить розірвати договір іпотеки від 07.02.2013, посвідчений приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Кузьменко Н.П. та зареєстрований за №298.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 порушено провадження у справі №910/2381/15-г та призначено її до розгляду на 23.02.2015.

19.02.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 розгляд справи відкладено на 13.03.2015 у зв'язку із неявкою представника відповідача у судове засідання та невиконанням відповідачем вимог ухвали суду. До участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Далм-Агро».

23.02.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2015 розгляд справи відкладено на 27.03.2015 у зв'язку із неявкою представників сторін у судове засідання та необхідністю подання додаткових доказів по справі. Товариство з обмеженою відповідальністю «Далм-Агро» залучено до участі у справі у якості співвідповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2015 розгляд справи відкладено на 06.04.2015 у зв'язку із неявкою представників відповідачів.

06.04.2015 до канцелярії суду надійшла заява ТОВ «Торговий дім «Україна» про уточнення позовних вимог, в якій вказано, що рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 у справі №910/739/15-г кредитний договір №130213-КЮ від 07.02.2013, на забезпечення якого було укладено спірний договір іпотеки, було розірвано, що є самостійною підставою для припинення зобов'язань за договором іпотеки від 07.02.2013.

Представник позивача у судовому засіданні 06.04.2015 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання 06.04.2015 не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою від 31.03.2015 про призначення розгляду справи № 910/2381/15-г на 06.04.2015, а також інформацію про час та місце засідання було розміщено на офіційному веб-порталі "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/) (до матеріалів справи долучено роздруківку із сайту).

Відповідно до п. 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 05.06.2014 № 01-06/745/2014, учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 N 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 N 01-06/2052/14).

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111 10 ГПК.

Відповідно до п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 N 01-06/2052/14, за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 06.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

07.02.2013 між Публічним акціонерним товариством Банком «Морський» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Далм-Агро» (позичальник) було укладено Кредитний договір №130213-КЮ (надалі - «Кредитний договір»), згідно п. 2.1 якого кредитор зобов'язується надавати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії (надалі - «кредитна лінія або кредит»), а позичальник зобов'язується повернути кредит, а також виплачувати відсотки за користування кредитом, комісії та інші платежі за даним договором в порядку та на умовах передбачених договором.

В забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Далм-Агро» за даним Кредитним договором позивачем (іпотекодавець), ТОВ «Далм-Агро» (позичальник) та Банком (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір від 07.02.2013 р. (надалі - «Договір іпотеки»), посвідчений приватним нотаріусом Севастопольського міського нотаріального округу Кузьменко Н.П. та зареєстрований за №298, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно (надалі - «предмет іпотеки»), а саме, будівлі та споруди фруктосховища, що знаходиться за адресою: м. Севастополь, Балаклавський район, вул. Балаклавська, буд. 29.

06.05.2014 постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» №260 відкликано та анульовано банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій Публічним акціонерним товариством Банком «Морський» та припинено участь даного банку у системі електронних платежів Національного банку України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 у справі №910/739/15-г розірвано Кредитний договір, укладений між відповідачами.

Позивач просить розірвати Договір іпотеки у зв'язку з 1) припиненням основного зобов'язання шляхом його розірвання за рішенням суду, на забезпечення якого було укладено спірний правочин; 2) анульованням банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій Банку, як сторони Договору іпотеки; 3) окупацією території АР Крим, укладенням договору між Російською Федерацією і Республікою Крим про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим. На думку позивача, наведене призвело до істотної зміни обставин, якими іпотекодавець керувався при укладання Договору іпотеки, що змінило умови настільки, що якби останній міг би це передбачити, він не уклав би спірний Договір іпотеки.

Частиною 1 ст. 754 Цивільного кодексу України передбачено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, і правила про яку встановлюються законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Матеріалами справи підтверджується, а позивачем не спростовується, укладення Договору іпотеки для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань ТОВ «Далм-Агро» перед Банком за Кредитним договором.

Предметом іпотеки є будівлі та споруди фруктосховища, що знаходяться за адресою:

м. Севастополь, Балаклавський район, вул. Балаклавська, буд. 29, які належать позивачу на праві власності та були передані ним Банку у заставу.

Суд відзначає, що в Договорі іпотеки було допущено технічні описки, а саме - у вступній частині цього договору та Розділі «Місцезнаходження та реквізити сторін» після реквізитів Банку замість «іпотекодержатель» вказано «іпотекодавець», а після реквізитів позивача замість «іпотекодавець» - «іпотекодержатель», проте зі змісту Договору іпотеки вбачається та не заперечується представником позивача, що саме Банк є іпотекодержателем, а ТОВ «Торговий дім «Україна» - іпотекодавцем.

В силу положень статей 3 та 627 Цивільного кодексу України одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У поданій позовній заяві ТОВ «Торговий дім «Україна» вказує, що основне зобов'язання - Кредитний договір, на забезпечення якого було укладено Договір іпотеки, було припинене шляхом його розірвання за рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 у справі №910/739/15-г. А тому, на думку позивача, Договір іпотеки є припиненим, оскільки має місце припинення зобов'язань за Кредитним договором.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Проте, розірвання Кредитного договору не спростовує факту наявності грошового зобов'язання відповідача 2 по поверненню на користь відповідача 1 грошових коштів, які були передані ТОВ «Дамл-Агро» згідно Кредитного договору, оскільки розірвання кредитного договору в контексті положень ст. 604 Цивільного кодексу України не припиняє зобов'язання по поверненню одержаних за таким правочином коштів, яке було забезпечено договором іпотеки, а відтак, і не є підставою для припинення відповідної іпотеки.

Інших підстав з якими Закон України «Про іпотеку» пов'язує припинення іпотеки судом не встановлено.

Щодо посилань позивача на постанову Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» №260 від 06.05.2014 Публічному акціонерному товариству Банку «Морський», якою відкликано та анульовано банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій та припинено участь даного банку у системі електронних платежів Національного банку України, як на самостійну підставу для припинення Договору іпотеки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» відкликання та анулювання банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій має наслідком припинення надання відповідним банком банківських послуг, перелік яких міститься у ст. 47 наведеного Закону, проте, банк не позбавляться можливості здійснювати іншу господарську діяльність в якості суб'єкта господарювання.

Електронним повідомленням №18-311/22856 від 13.05.2014 Національний Банк України звернув увагу, що відкликання у банку банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій позбавляє банк права на надання банківських послуг. Однак, не припиняє прав та зобов'язань банку за укладеними ним договорами, які можуть бути реалізовані ним як будь-яким суб'єктом господарювання. Зокрема, це стосується прав банку на отримання коштів за кредитними та іншими активними операціями, здійсненими ним до відкликання у нього банківської ліцензії, а також зобов'язань банку щодо повернення клієнтам залучених коштів і сплати нарахованих відсотків.

Відтак, зобов'язання ТОВ «Торговий дім «Україна» перед Банком за Договором іпотеки не є припиненими, оскільки даний правочин не пов'язаний з наданням відповідачем 1 банківських послуг.

Крім того, ТОВ «Торговий дім «Україна» посилається на окупацію АР Крим та як наслідок цього - анулювання банківської ліцензії та генеральної ліцензії відповідача 1 на здійснення валютних операцій, як на підставу для розірвання Договору іпотеки згідно ст. 652 Цивільного кодексу України, оскільки, на думку позивача, дана обставина є істотною та змінилася настільки, що якби він міг це передбачити, то не уклав би спірний договір або уклав би його на інших умовах.

Частиною 1 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Розірвання договору з цієї підстави на вимогу заінтересованої сторони в судовому порядку можливе за наявності умов, вказаних у частині другій статті 652 Цивільного кодексу України, а саме:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11.12.2012 у справі №3-63гс12 та постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2015 у справі №910/14869/14, від 19.03.2015 у справі №910/19794/14, від 11.03.2015 у справі №910/14868/14 та від 24.12.2014 у справі №910/14867/14.

При цьому, ситуація, що склалася на території АР Крим, в даному випадку, не впливає безпосередньо на позивача та на його можливість виконувати умови Договору іпотеки, а відтак і не може вважатись істотною зміною обставин для сторін даного іпотечного договору в розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України, а відкликання та анулювання банківської ліцензії та генеральної ліцензії відповідача 1 на здійснення валютних операцій не впливає на зобов'язання позивача за спірним правочином.

До того ж, позивачем не наведено обставин, які б підтверджували порушення співвідношення майнових інтересів сторін спірного іпотечного договору внаслідок анексії Російською Федерацію АР Крим та не встановлено обставин на підтвердження того, що у зв'язку з анексією території АР Крим виконання спірного договору іпотеки сторонами позбавить позивача того, на що він розраховував при укладанні оспорюваного договору, оскільки зі змісту іпотечного договору випливає лише обов'язок іпотекодавця за рахунок переданого у іпотеку майна виконати зобов'язання боржника перед відповідачем 1 з повернення кредитних коштів.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Україна» з огляду на не доведення позивачем наявності підстав для розірвання Договору іпотеки від 07.02.2013.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст. 82, ст. 82-1, ст. 84, ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 14.04.2015

Суддя І.М. Отрош