ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.15р. Справа № 904/653/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", (м. Київ)

до Дніпропетровського державного аграрного-економічного університету, (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 11 651,28 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

від відповідача: Пастернак Л.Р. - нач. юр. відділу (дов. № 46-11-40 від 16.01.15р.)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-позивач) звернулось до господарського суду із позовом до Дніпропетровського державного аграрного-економічного університету (далі-відповідач) про стягнення 11 651,28 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 9 187,97 грн. - основний борг, 1 504,13 грн. - інфляційні втрати, 229,11 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3258-ТЕ-4 від 28.01.13р., в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений природний газ за період січень - квітень 2013 року, жовтень - грудень 2013 року.

10 березня 2015 року Дніпропетровський державний аграрного-економічний університет подав до суду відзив на позовну заяву № 46-11-369 від 05.03.15р., в якому з позовними вимогами позивача не погоджується, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, вони підлягають відмові повністю.

Ректор Дніпропетровського державного аграрного-економічного університету направив до суду клопотання, в якому зазначає, що прострочення платежу відбулося з вини позивача; майновий стан університету не дозволяє направляти додаткові витрати бюджетних коштів на вирішення питань житлово-комунальних потреб населення, але змушені це робити задля забезпечення громадської стабільності; університет вживав всіх можливих заходів до погашення заборгованості. Отже, враховуючи викладене, відповідач просить суд зменшити розмір збитків та неустойки до 0,00 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, витребувані судом документи не надав.

За таких обставин господарський суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2013 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", як продавець, та Дніпропетровським державним аграрного-економічним університетом, як покупець, було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3258-ТЕ-4.

Згідно п. 1.1. договору та додаткової угоди № 1 від 31.12.13р. до договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014 року природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", далі - газ), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Продавець передає покупцеві в січні - червні 2014 року газ, спожитий покупцем за цим договором у грудні 2013 року. Фактичні обсяги, що передаються за цим договором у 2014році, зазначаються помісячно в актах приймання-передачі природного газу (п. 2.1. договору та додаткової угоди № 1 від 31.12.13р. до договору).

Відповідно до п.п. 5.2., 5.5. договору, ціна за 1000 куб. м газу становить 1 091,00 грн. з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати з а1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн. Загальна вартість цього договору на дату його укладання становить 41 458,00 грн., крім того ПДВ - 8 291,60 грн., разом з ПДВ - 49 749,60 грн.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

При невиконання покупцем вимог, передбачених у п. 6.1. цього договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору (п. 6.2. договору).

У відповідності до п. 6.3. договору, в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору.

Відповідно до п. 9.3. договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

З позовної заяви вбачається, що згідно умовам договору та додаткової угоди до нього, позивач передав у власність відповідача у 2013 році природний газ, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Позивач зазначає, що на момент закінчення строку дії договору позивачем свої зобов'язання були виконані в повному обсязі та поставлено природного газу у 2013 році в обсязі 20,942 тис. м. куб. на загальну суму 27 417,26 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 20- 26).

Водночас, відповідач, в порушення умов спірного договору періодично прострочував оплату за поставлений у січні - квітні 2013 року та жовтні - грудні 2013 року природний газ.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ на день подання позовної заяви до суду складає у загальному розмірі 9 187,97 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за отриманий природний газ у сумі 9 187,97 грн.

Доказів виконання по оплаті за спожитий природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13/3258-ТЕ-4 від 28.01.13р. на загальну суму 9 187,97 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення основного боргу у сумі 9 187,97 грн.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі п. 7.2. договору купівлі-продажу позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 730,07 грн., згідно розрахунків (а.с. 10 - 12).

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

За ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Враховуючи викладене, та перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок пені відповідає вимогам чинного законодавства.

При викладених обставинах вимогу позивача щодо стягнення пені у сумі 730,07 грн. слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач розрахував та заявив до стягнення з відповідача інфляційні втрати у сумі 1 504,13 грн. та 3% річних у сумі 229,11 грн., згідно розрахунків (а.с. 10 - 12).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим, вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 1 504,13 грн. та 3% річних у сумі 229,11 грн. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Викладене є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 218 Господарського кодексу України, ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Ворошилова, буд. 25; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) - 9 187 (дев'ять тисяч сто вісімдесят сім) грн. 97 коп. основного боргу, 730 (сімсот тридцять) грн. 07 коп. пені, 1 504 (одна тисяча п'ятсот чотири) грн. 13 коп. інфляційних втрат, 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 11 коп. 3% річних, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.04.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін