КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Справа№ 910/27253/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Сотнікова С.В.

Копитової О.С.

представники сторін:

від позивача: не з'явився ;

від відповідача: не з'явився ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» на рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2015 у справі № 910/27253/14 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь», м. Москва, Російська Федерація

до фізичної особи-підприємець Волкової Ганни Сергіївни, м. Київ

про захист авторського права

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Волкової Ганни Сергіївни про захист виключних авторських прав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.12.2014 порушено провадження у даній справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що саме неправомірними діями відповідача було порушено виключні майнові права позивача на об'єкти інтелектуальної власності, а тому просить стягнути з винної особи компенсацію у розмірі 48720,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.02.2015 у справі № 910/27253/14 позов задоволено частково, зобов'язано стягнути з фізичної особи-підприємця Волкової Ганни Сергіївни на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» 121,80 грн компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, 456,75 грн; у задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення обґрунтоване доведеністю позивачем факту порушення відповідачем майнових прав суб'єкта авторського права шляхом вчинення дій, які визнаються порушенням авторського права, та не належним обґрунтуванням співвідношення розміру визначеної позивачем компенсації за порушення авторського права з розміром завданої неправомірним використанням об'єкта авторського права шкоди, що може бути визначена з урахуванням розміру збитків потерпілої особи, розміру доходу, отриманого відповідачем внаслідок правопорушення, що стало підставою для зниження судом суми компенсації до 121,80 грн.

При цьому, суд першої інстанції керувався п. 5 ч. 2 ст. 432 ЦК України, ст.ст. 32- 34, 43, 82-85 ГПК України, ст. ст. 1, 15, 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», п. 27, п.п. 51.2, 52.3 п. 41 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи і порушенням норм матеріального права, зокрема п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», оскільки в оскаржувану рішенні суд помилився в частині визначення розміру компенсації.

24.03.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представником фізичної особи-підприємця Волкової Ганни Сергіївни подано відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує вимоги скарги та просить залишити її без задоволення, зазначаючи про відповідність стягнутої судом суми компенсації - 121,80 грн сумі отриманого відповідачем прибутку - 12 грн.

В судове засідання апеляційної інстанції 14.04.2015 представники сторін не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи є докази належного повідомлення сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги колегія суддів, порадившись, ухвалила розглянути апеляційну скаргу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи ТОВ «Маша і Мєдвєдь» є юридичною особою за законодавством Російської Федерації, місцезнаходженням якої є м. Москва і якій присвоєно основний державний реєстраційний номер 536, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 21.05.2014 № 8935797УД.

Відповідно до договору № 010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (серіал «Маша і Мєдвєдь») від 08.06.2010 (далі - договір-1), укладеному між ТОВ Студія «Анімаккорд» (далі- правовласник) і ТОВ «Маша і Мєдвєдь» (далі - позивач), правовласник передав позивачу виключне право на аудіовізуальний твір - серіал «Маша і Мєдвєдь» (вісім серій, визначених в ст. 1.1. договору-1). Договір-1 діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальний твір (ст. 6.1. договору-1).

Відповідно до договору № 1007/19 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (серіал «Маша і Мєдвєдь») від 12.11.2010 (далі - договір-2), укладеному між ТОВ Студія «Анімаккорд» (далі- правовласник) і ТОВ «Маша і Мєдвєдь» (далі - позивач), правовласник передав позивачу виключне право на аудіовізуальний твір - серіал «Маша і Мєдвєдь» (чотири серії, визначені в ст. 1.1. договору-2). Договір-2 діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальний твір (ст. 6.1. договору-1).

Відповідно до ст. 1.3. договору-1 та договору-2, правовласник гарантував, що він є власником виключного права на аудіовізуальний твір. Виключне право на аудіовізуальний твір передається правовласником набувачу в повному об'ємі для використання його будь-яким способом і в будь-якій формі (ст. 1.4. договору-1, договору-2).

Позивачем також надано копію Авторського договору замовлення № ОК-2/2008 від 01.04.2008 який укладено між ТОВ Студія «Анімаккорд» та Кузовковим О.Г. Відповідно до умов якого автор зобов'язаний створити та передати замовнику сценарій 8 серій дитячого телевізійного серіалу «Маша і Мєдвєдь». Крім того позивач надав копію службового завдання №1/МиМ-С1, згідно якого Червяцов Д.А. створює та передає ТОВ «Анімаккорд» виключні права на серію анімаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь» під назвою «Первая встреча».

Отже, враховуючи вищезазначене та положення п. 28 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" судом першої інстанції правомірно встановлено, що позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Маша і Мєдвєдь» (серії 1-12), а саме: 1. "Раз, два, три! Елочка гори!"; 2. "Первая встреча"; 3. "До весны не будить!"; 4. "Весна пришла!"; 5. "Ловись рыбка!"; 6. "Следы невиданных зверей!"; 7. "С волками жить…"; 8. "Позвони мне, позвони!"; 9. "День варенья"; 10 "Праздник на льду"; 11. "Первый раз в первый класс"; 12. "Граница на замке"), та його складові частини і має право захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Статтями 8, 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права", встановлено, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори, а частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь» - «Маша», «Мєдвєдь» є частиною вказаного аудіовізуального твору, яка може використовуватися самостійно, а тому розглядається судом як твір.

Відповідно до ст. 440 ЦК України та ч. 3 ст. 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою ст. 32 Закону передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених ст.ст. 21 - 25 цього Закону.

В п. 26 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" із змінами і доповненнями, також зазначено, що використання творів та/або об'єктів суміжних прав, - якщо інше не встановлено законом, - допускається лише на підставі передбаченого статтею 1107 ЦК України договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності.

Відповідач не надав, ані суду першої, а ні суду апеляційної інстанції доказів, які б свідчили про наявність у нього правових підстав для використання аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Мєдвєдь", або його частини.

На підставі матеріалів справи судом остановлено, що 26.08.2014 та 15.09.2014 в належному ФОП Волковій Г.С. магазині «Всё для художников», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. № 2/30, здійснювалась реалізація товарі - записних книжок (блокнотів).

В структурі товару містився малюнок, зображено персонажі «Маша» і «Мєдвєдь» з аудіовізуального твору - мультиплікаційний серіал «Маша і Мєдвєдь». Придбання зазначеного товару підтверджується товарними чеками від 26.08.2014 та 15.09.2014.

Звертаючись до суду з позовом про відновлення порушених авторських прав шляхом стягнення з відповідача компенсації, позивач вказує, що відповідач здійснював реалізацію товару, який має статус контрафактного, тому що має в своїй структурі належні позивачу об'єкти авторського права. Позивач вказує, що факт розповсюдження (реалізація, продаж) відповідачем контрафактної продукції є порушенням прав позивача в рамках п. б. ч. 1 ст. 50 Закону, згідно якого піратство у сфері авторського права і або суміжних прав це - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів.

В оскаржуваному рішенні судом першої інстанції зроблено висновок про порушення відповідачем виключного права позивача на персонаж «Маша» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь», натомість не надано правової оцінки твердженням позивача щодо порушення авторських прав позивача на персонаж «Мєдвєдь» та кадрів з серії «Первая встреча» та серії «Праздник на льду» мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на товарі (фотокопії блокноту та записної книжки наявні у справ), який реалізовувався відповідачем, відтворено персонаж "Маша" і «Мєдвєдь» з аудіовізуального твору "Маша і Мєдвєдь", власником виключних майнових прав на який є позивач.

Натомість, колегія судді дослідивши фотокопії придбаного позивачем у відповідача товару дійшла висновку про необґрунтованість тверджень позивача, зазначених в позові, щодо порушення відповідачем авторських прав позивача на чотири об'єкти авторського права, зокрема персонажі «Маша» і «Мєдвєдь» та два кадри з серії мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь». Оскільки розміщення на одному блокноті двох різних зображень персонажу «Маша» з різних серій мультиплікаційного серіалу не може сприйматися як два окремих порушення прав на об'єкт авторського права, а наявність кадру на даному зображенні з серії «Первая встреча» не є очевидним для суду.

Враховуючи недоведеність та необґрунтованість позивачем вимог щодо поновлення порушеного виключного права шляхом стягнення компенсації за порушення виключного авторського права позивача на кадри з серії «Первая встреча» та серії «Праздник на льду» мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь» апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в даній частині.

У пункті "г" ч. 1 ст. 52 Закону встановлено, що за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Пунктом "г" частини другої вказаної статті передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Позивачем в позові визначено суму компенсації в розмірі 40 мінімальних заробітних плат, що складає 48 720,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

В п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" із змінами і доповненнями, визначено, що у вирішенні питань, пов'язаних із способами захисту прав інтелектуальної власності, господарським судам потрібно мати на увазі що загальні способи захисту права інтелектуальної власності визначені частиною другою статті 16 ЦК України і частиною другою статті 20 ГК України. Наведені у відповідних нормах переліки способів захисту не є вичерпними з огляду на вміщений у статті 16 ЦК України припис про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, а у статті 20 ГК України - положення щодо можливості захисту права і законного інтересу іншими способами, передбаченими законом.

Частиною 1 ст. 432 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до ст. 16 цього Кодексу. У частині другій згаданої норми Цивільного кодексу України визначено способи захисту права інтелектуальної власності.

Законами України про набуття та здійснення права на конкретні об'єкти інтелектуальної власності, зокрема, статтею 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" також передбачено способи захисту відповідного права, в тому числі і право на стягнення компенсації.

В п. 51 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" із змінами і доповненнями, зазначено, що за змістом ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» у зв'язку з порушенням авторського права і (або) суміжних прав є можливим одночасне застосування кількох передбачених зазначеною статтею способів цивільно-правового захисту таких прав, у тому числі й у розгляді різних судових справ. Крім відшкодування збитків як загального способу захисту порушених прав, відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав може вимагати виплати компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації (п. 51.2. Постанови).

В п.п. 51.3. цієї Постанови вказується, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Визначаючи розмір компенсації, яка, на думку позивача, має бути стягнута з відповідача в сумі 48720,00 грн., позивач вказує, що робить це з метою недопущення повторного та рецидивного розповсюдження (реалізації, продажу) контрафактного товару на майбутнє та для досягнення присічного характеру дії суми компенсації, яка була б значною для відповідача. Інших обґрунтувань та доказів, які б свідчили про справедливість, добросовісність та розумність визначення такого розміру компенсації позивач суду не надав.

Здійснюючи розгляд справи по суті судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Маша и Мєдвєдь" (серії 1-12). В ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права, який складається з таких елементів: латинська літера "С" обведена колом; ім'я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Звертаючись з позовом та апеляційною скаргою, позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про сповіщення ним про його авторські права з метою запобігання їх порушенню.

Наявні в матеріалах справи не містять доказів того, що відповідач є виробником, придбаних позивачем товарів.

Також, апеляційним судом встановлено, що після виявлення представником позивача 26.08.2014 першого факту реалізації відповідачем блокнотів з розміщеним на їх упаковці персонажі «Маша» і «Мєдвєдь», позивач не звертався до відповідача з вимогами щодо припинення такої реалізації або з будь-яким іншим зверненням з метою припинення порушень авторських прав позивача. Натомість, зібрані у справі докази свідчать, що позивач продовжував фіксувати такі факти, здійснюючи покупку 15.09.2014.

Крім того позивач не надав а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції доказів, які б свідчили про передбачуваний розмір збитків потерпілої особи (позивача) або розмір доходу відповідача, отриманого внаслідок реалізації блокнотів, на обкладинці яких розміщено персонажі «Маша» і «Мєдвєдь».

Наявні в матеріалах справи докази (товарні чеки від 26.08.2014, 15.09.2014) свідчать, що відповідачем було реалізовано дві одиниці товару - записна книжка та блокнот на яких зображено персонажі «Маша» і «Мєдвєдь» із мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь», вартість яких 6,00 грн за кожен.

Позивач не надав суду доказів, які б свідчили про кількість потерпілих осіб внаслідок реалізації зазначених блокнотів.

В судовому засіданні, відзиві на позовну заяву та апеляційну скаргу відповідач вказував на відсутність у нього намірів порушувати авторські права позивача. Відповідач зазначав, що даний товар придбано у іншої фізичної особи - підприємця, шляхом замовлення та оформлення канцелярського товару, який надходить партіями з різними малюнками на обкладинках (так званий «мікс») в наслідок чого при закупівлі товару відповідачу не відомо, що буде зображено на товарі. Відповідач також зазначав, що на момент реалізації блокнотів шляхом наступного продажу (перепродажу) йому не було і не могло бути відомо про наявність у позивача виключних прав на аудіовізуальний твір «Маша і Мєдвєдь» та контрафактність товару. Також відповідач вказував, що під час здійснення покупки даного товару саме за вказівкою представника позивача продавцем в товарному чеку було зазначено назви охоронюваних персонажів «Маша» і «Мєдвєдь».

Колегією суддів встановлено, що позивач не надав суду доказів наявності раніше вчинених відповідачем порушень виключного права позивача на аудіовізуальний твір «Маша і Мєдвєдь»; доказів або пояснень щодо можливостей відновлення попереднього стану, який існував до реалізації відповідачем блокнотів із зображенням персонажів «Маша і Мєдвєдь» та переліку необхідних для цього зусиль.

Приймаючи оскаржуване рішення судом першої інстанції вищенаведених обставин справи, які мають безпосереднє значення для справи не було з'ясовано в наслідок чого зроблено необґрунтований висновок щодо стягнення компенсації з відповідача.

Так, оскаржуваним рішенням стягуючи з фізичної особи-підприємця Волкової Ганни Сергіївни на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» 121,80 грн компенсації за порушення виключних майнових авторських прав суд першої інстанції не мотивує жодним чином правомірність та обґрунтованість даної суми і не наводить жодних арифметичних розрахунків в результаті яких дійшов логічного висновку про стягнення саме цієї суми.

Апеляційний суд на підставі вищенаведених норм права та обставин справи вважає, що стягуючи з відповідача на користь позивача суму компенсації місцевим господарським судом не було враховано, що навіть ця сума, за порушення відповідачем авторських прав позивача шляхом реалізації лише двох блокнотів, на обкладинках яких було зображено персонажі «Маша» і «Мєдвєдь», по ціні 6,00 грн, не може відповідати критеріям справедливості, добросовісності та розумності.

З огляду на це, позовні вимоги задоволенню не підлягають повністю.

Крім того, в зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги та прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову повністю відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

В ст. 104 ГПК України встановлено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду, винесене з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, а тому не відповідає вимогам чинного законодавства у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 04.02.2015 у справі № 910/27253/14 скасувати повністю.

Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді С.В. Сотніков

О.С. Копитова