РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/5634/15-г
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"

до приватного підприємства "Торговий дім "Столичний ЛТД"

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 3 650,00 грн.

Представники:

від позивача: Бабак Б.С. - представник за довіреністю № 03/02/15-1 від 03.02.2015 року;

від відповідача: Кривохижа К.Г. - представник за довіреністю № 03/04-03 від 03.04.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна" до приватного підприємства "Торговий дім "Столичний ЛТД" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 3 650,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Toyota, д.н. АА0049ТН застрахована у приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Саламандра-Україна" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АІ/6265857.

01.10.2014 року по бул. Л.Українки, 28 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Toyota, д.н. АА0049ТН, під керуванням Кравчука Володимира Леонідовича та автомобіля марки Chevrolet, д.н. АІ7146ЕК, під керуванням Дорош Юрія Володимировича.

Постановою Печерського районного суду м. Києва № 757/30207/14-п від 30.10.2014 року Кравчука Володимира Леонідовича визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Потерпіла особа 18.11.2014 року звернувся до страховика з повідомленнями про подію, яка має ознаки страхового випадку.

04.12.2014 року Дорош Юрій Володимирович (потерпіла особа) звернувся з заявою про страхове відшкодування.

Страховик винної особи виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 3650,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2869 від 08.12.2014 року.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач надіслав відповідачеві заяву про виплату страхового відшкодування (в поряду регресу) вих. № 1745 від 23.12.2014 року, з проханням сплатити страхове відшкодування в розмірі 3 650,00 грн.

У відповіді №23/01/14-юр від 23.01.2014 року відповідач, зазначив, що відмовив у виплаті зазначеного страхового відшкодування, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.03.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.04.2015 року.

03.04.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 12.03.2015 року.

06.04.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 06.04.2015 року представника позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Toyota, д.н. АА0049ТН застрахована у приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Саламандра-Україна" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АІ/6265857, .

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З відомостей № 9444668 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 01.10.2014 року по бул. Л.Українки, 28 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Toyota, д.н. АА0049ТН, під керуванням Кравчука Володимира Леонідовича та автомобіля марки Chevrolet, д.н. АІ7146ЕК, під керуванням Дорош Юрія Володимировича.

Потерпіла особа 18.11.2014 року звернувся до страховика з повідомленнями про подію, яка має ознаки страхового випадку.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 10317 від 01.12.2014 року, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Chevrolet, д.н. АІ7146ЕК, складає 5 000,17 грн.

04.12.2014 року Дорош Юрій Володимирович (потерпіла особа) звернувся з заявою про страхове відшкодування.

Страховик склав страховий акт № 9280.11.14АІ від 08.12.2014 року та розрахунок до нього, з яких вбачається, що сума страхового відшкодування становить 3 650,00 грн.

Страховик виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 3 650,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2865 від 08.12.2014 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами підпункту "ґ" пункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Тобто зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а не відсутність такого права.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду регламентовано положеннями Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страховика у встановлені законом строки.

Указана правова позиція була висловлена у Постанові Вищого господарського суду України від 22.04.2013 № 5011-12/15483-2012.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача (винної особи) компенсації шкоди.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Для досудового врегулювання спору мирним шляхом позивач надіслав відповідачеві заяву про виплату страхового відшкодування (в поряду регресу) вих. № 1745 від 23.12.2014 року, з проханням сплатити страхове відшкодування в розмірі 3 650,00 грн.

У відповіді №23/01/14-юр від 23.01.2014 року відповідач відмовив у виплаті зазначеного страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відзиві № 03/04-02 від 3 квітня 2015 року відповідач заперечує заявленим позовним, оскільки на його думку від не порушив норми чинного законодавства стосовно неповідомлення страхової компанії про ДТП та правовідносини стосовно відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку регресу у позивача виникли не з приватним підприємством «Торговий дім «Столичний ЛТД», а з Кравчуком Володимиром Леонідовичем - винною особою у вчиненні ДТП.

Згідно з п.п. 33.1.4. ст. 33. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо повідомлення страховика за полісом АІ/6265857 про настання страхового випадку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Факт перебування гр. Кравчука Володимира Леонідовича у трудових відносинах з приватним підприємством "Торговий дім "Столичний ЛТД" відповідачем не заперечувався.

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи відповідача.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Chevrolet, д.н. АІ7146ЕК, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь страхової компанії, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства "Торговий дім "Столичний ЛТД" (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, 5, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна (3600, м. Полтава, вул. Пушкіна, 47, ) страхове відшкодування в розмірі 3 650 (три тисячі шістсот п'ятдес'ят) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 17.04.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий