ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 квітня 2015 р. Справа № 918/472/14

Суддя Горплюк А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради

про стягнення в сумі 520 213 грн. 86 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : Онищенко І.П. (довіреність №49/10 від 19.09.2014р.).

Від відповідача : Михайлов В.О. (довіреність №185 від 15.01.2015р.).

Суть спору: У квітні 2014 року Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду з позовом до комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради про стягнення 520 213 грн. 86 коп. 3% річних за період прострочення сплати заборгованості по оплаті природного газу та пені з 09.12.2011р. по 11.04.2014р..

В обґрунтування вимог позивач послався на те, що відповідач допустив прострочення виконання зобов'язання зі сплати заборгованості по оплаті природного газу, який був поставлений позивачем на підставі укладеного між сторонами договору № 06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р., та пені, наявність якої було встановлено рішенням господарського суду Рівненської області від 16.01.2012р. в іншій судовій справі, у зв'язку з чим відповідач відповідно до ст. 625 ЦК України та умов договору має нести відповідальність за прострочення виконання грошових зобов'язань у вигляді сплати трьох відсотків річних.

Дана справа вже розглядалась господарськими судами.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16.06.2014р. позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 367 082 грн.73 коп. 3% річних та 4 161 грн. 71 коп. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 98-100 у т.1).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.11.2014р. апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишено без задоволення, а апеляційну скаргу комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради задоволено частково. Рішення господарського суду Рівненської області від 16.06.2014 скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено. Стягнуто з ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на користь КП "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради 2 080 грн. 06 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 227-234 у т.1).

Постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2014р. постанову апеляційного та рішення місцевого судів - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, Вищий господарський суд України зазначив, що судом апеляційної інстанції не було належним чином досліджено додаток № 9 до акту приймання-передачі від 21.08.2013р. та з достовірністю не встановлено, які саме боргові зобов'язання КП "Теплотранссервіс" за договором №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р. в сумі 1 603 115 грн. 87 коп. були передані товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго". Поза увагою суду залишились і наявне в додатку № 9 застереження про те, що кредиторська заборгованість КП "Теплотранссервіс" в загальній сумі 32 007 393 грн. 91 коп. на дату підписання акту приймання-передачі від 21.08.2013р. цілісного майнового комплексу КП "Теплотранссервіс" не передається з балансу останнього на баланс ТОВ "Рівнетеплоенерго" у зв'язку з продовженням строку процедури погашення заборгованості з різниці в тарифах з використанням механізмів, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". Не надавши оцінку вказаному застереженню, суд не з'ясував, які саме боргові зобов'язання відповідача увійшли до вказаної у застереження кредиторської заборгованості в сумі 32 007 393 грн. 91 коп., яка не була передана ТОВ "Рівнетеплоенерго" та, зокрема не встановив, чи було включено до її складу суму основної заборгованості за договором №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р.. Крім того, суд апеляційної інстанції не надав оцінку і пункту 11.6. договору про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р., відповідно до якого покупець не має права передавати будь-які зобов'язання за цим договором без письмового погодження постачальника та не з'ясував, чи була надана позивачем відповідна згода на передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" кредиторської заборгованості у сумі 1 603 115 грн. 87 коп. за договором №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р..

Ухвалою суду від 27.01.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження, розгляд справи призначено до слухання на 10.02.2015р.

10.02.2015р. позивач, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав письмові пояснення, в яких зазначив, що правонаступництво щодо боргових зобов'язань у сумі 32 007 393 грн. 91 коп. не було здійснене з підстав ненастання такого правонаступництва - закінчення процедури погашення заборгованості з різниці в тарифах з використанням механізмів, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Ухвалою суду від 10.02.2015р. розгляд справи відкладено на 26.02.2015р..

26.02.2015р. відповідач, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог. Вказав, що 01.12.2012р. між КП РМР «Теплотранссервіс» та ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» за участі головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, головного фінансового управління Рівненської облдержадміністрації та НАК «Нафтогаз України» був укладений договір №366/517з-ГУ про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невіповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування на суму 15 182 542 грн. 97 коп.. Відповідно до Постанови КМУ №517 від 11.06.2012р. та укладеного Договору від 01.12.2012р. КП РМР «Теплотранссервіс» платіжним дорученням від 07.12.2012р. здійснило оплату заборгованості за природний газ в сумі 15 182 542 грн. 97 коп. за договором постачання природного газу №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р.. Таким чином, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків №366/517з-ГУ від 01.12.2012р.. Крім того, вказує, що 21.08.2013р. сума боргу за поставлений природний газ в розмірі 36 136 482 грн. 13 коп. передана ТОВ «Рівнетеплоенерго» згідно договору оренди об'єкта централізованого теплопостачання - цілісного майнового комплексу Комунального підприємства «Теплотранссервіс» Рівненської міської ради від 25.07.2013р., який укладений між ТОВ «Рівнепеплоенерго» та Рівненською міською радою, в тому числі і за договором на поставку природного газу №06/10-2370-ТЕ28 від 20.12.2010р. на суму 1 603 115 грн. 87 коп..

В судовому засіданні 26.02.2015р. оголошувалась перерва до 17.03.2015р..

13.03.2015р. представник позивача, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав заперечення на відзив в обґрунтування своєї правової позиції.

За клопотанням відповідача в порядку ст. 69 ГПК України ухвалою суду від 17.03.2015р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

В судовому засіданні 17.03.2015р. оголошувалась перерва до 09.04.2015р..

03.04.2015р. представник позивача, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав додаткові письмові пояснення.

В судовому засіданні 09.04.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, вказаних у позовній заяві та з урахування додаткових письмових пояснень, а представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010р. Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - Постачальник) та Комунальним підприємством "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради (далі - Покупець) був укладений Договір №06/10-2370ТЕ-28 про закупівлю природного газу за державні кошти та додаткові угоди до нього.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2. Договору Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві імпортований природний газ, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 Договору. Газ, що постачається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для надання населенню та релігійним організаціям послуг з опалення та гарячого водопостачання. Використання газу Покупцем для інших потреб не є предметом цього договору. Постачальник передає Покупцю в період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року природний газ (надалі - газ) з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 76 163 тис. 800 куб.м.

Розділом III вказаного Договору визначено, що ціна за 1000 куб.м. газу становить 840,196 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того, тариф на транспортування газу магістральними та розподільними трубопроводами - 234 грн. 00 коп., крім того ПДВ - 20%.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - одна тисяча триста дев'ять гривень 20 коп.

Загальна вартість цього Договору на дату його укладення становить 83094705,80 гривень. ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 99 713 646,96 гри. (Дев'яносто дев'ять мільйонів сімсот тринадцять тисяч шістсот сорок шість грн. 96 коп.). Сторони домовились, що ціна за 1000,0 кубічних метрів газу встановлюється на рівні граничної ціни на газ та/або тарифів, затверджених уповноваженим державним органом. У разі зміни уповноваженим державним органом граничної ціни на газ та/або тарифів, сторонами в обов'язковому порядку застосовується нова ціна на газ та/або тарифи. Загальна вартість цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін.

Згідно п.4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати у такому порядку: перша оплата в розмірі 34 (тридцять чотири) відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки; подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 (тридцять три) відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30 (31) числа місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі акта приймання-передачі газу до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Рішенням господарського суду Рівненської області у справі №5019/2775/11 встановлено, що на виконання умов Договору №06/10-2370ТЕ-28 ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" передала у власність покупцю протягом січня-вересня 2011 року природний газ на загальну суму 44 158 141 грн. 64 коп..

Однак відповідач оплату поставленого газу не здійснив.

Вважаючи своє право порушеним, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради 15 182 542 грн. 97 коп. основного боргу, 1 118 503 грн. 16 коп. пені, 160 835 грн. 89 коп. інфляційних втрат, 267 316 грн. 82 коп. трьох відсотків річних.

Як встановлено судом, рішенням господарського суду Рівненської області від 16.01.2012р. у справі №5019/2775/11, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.04.2012р., задоволено позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплотрансервіс" Рівненської міської ради про стягнення в сумі 16 729 198 грн. 84 коп., стягнуто з Комунального підприємства "Теплотрансервіс" Рівненської міської ради на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 15 182 542 грн. 97 коп. основного боргу, 1 118 503 грн. 16 коп. пені, 160 835 грн. 89 коп. інфляційних втрат, 267 316 грн. 82 коп. трьох відсотків річних, 56 460 грн. 00 коп. витрат по судовому збору.

Враховуючи те, що зобов'язання за Договором №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р. відповідачем проведено неналежним чином, позивачем, відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, нараховано три відсотки річних в розмірі 520 213 грн. 86 коп..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою укладений між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради Договір про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р. є договором поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.12.2012 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Головним фінансовим управлінням Рівненської обласної державної адміністрації, Головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Рівненської обласної державної адміністрації, Управлінням бюджету та фінансів Рівненського міськвиконкому, Управлінням житлово-комунального господарства Рівненського міськвиконкому, Комунальним підприємством «Теплотранссервіс» Рівненської міської ради, Дочірньою компанією «Газ України» Національної компанії «Нафтогаз України» та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договір №366/517з-ГУ про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до статті 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та Постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2012р. №517 «Про затвердження порядку та умов надання у 2012 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування».

Положеннями пункту 9 договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що Комунальне підприємство "Теплотрансервіс" Рівненської міської ради перераховує на рахунок Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" кошти у сумі 15 182 543 грн. 01 коп., у тому числі ПДВ 2 530 423 грн. 84 коп., для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2011р. згідно з договором від 20.12.2010р. №06/10-2370-ТЕ-28.

За змістом п.п.2 п. 13 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Згідно із статтею 526 ЦК України, що кореспондується із статтею 193 ГК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з пунктом 18 договору про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору, вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета Договору.

Згідно наявної у справі, копії платіжного доручення № 8 від 07.12.2012р. грошові кошти на підставі договору про організацію взаєморозрахунків у розмірі 15 182 543 гр. 01 коп. сплачені відповідачем на користь позивача (а.с. 79).

Наведені обставини та наявні матеріали справи підтверджують факт сплати заборгованості у розмірі 15 182 543грн. 01 коп. 07.12.2012р., тобто до моменту звернення - Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до суду,

Укладення договорів про проведення взаєморозрахунків за рахунок субвенцій з державного бюджету в силу вимог чинного законодавства є диспозитивним правом його учасників.

Таким чином, сторони уклавши договір про організацію взаєморозрахунків тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р., а тому у позивача відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи.

Зазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014р. у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 09.09.2014 у справі №5011-35/1272-2012-42/527-2012 та від 30.09.2014р. у справі №5011-35/1534-2012-42/553-2012.

Таким чином, підписавши багатосторонній договір №366/517з-ГУ від 01.12.2012р. про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений на суму 15 182 542 грн. 97 коп. по договору про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р., а тому у позивача відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, нарахованих на суму боргу в розмірі 15 182 542 грн. 97 коп., оскільки для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених Договором №366/517з-ГУ від 01.12.2012р. про організацію взаєморозрахунків, у пункті 14 якого сторони визначили що вони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за договорами відповідно до законодавства, а пунктом 18 засвідчили, що після виконання договору, сторони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Доказів порушення відповідачем умов договору №366/517з-ГУ від 01.12.2012р., в частині проведення з позивачем розрахунків на суму 15 182 543 грн. 01 коп., суду не надано.

За наведених обставин господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення 3% річних, нарахованих на суму боргу в розмірі 15 182 542 грн. 97 коп..

Крім того, у поданій позовній заяві, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" просить стягнути з відповідача 3% річних, нарахованих на суму пені в розмірі 1 118 503 грн. 16 коп., стягнутої відповідно до рішення господарського суду Рівненської області у справі №5019/2775/11.

При прийнятті рішення в цій частині суд бере до уваги наступне.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16.01.2012р. у справі №5019/2775/11, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.04.2012р., задоволено позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплотрансервіс" Рівненської міської ради про стягнення в сумі 16 729 198 грн. 84 коп., зокрема стягнуто з Комунального підприємства "Теплотрансервіс" Рівненської міської ради на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 1 118 503 грн. 16 коп. пені.

У відповідності до п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Як зазначалося, рішення господарського суду Рівненської області від 16.01.2012р. у справі №5019/2775/11 набрало законної сили 09.04.2012 року (з дня прийняття постанови Рівненським апеляційним господарський судом), відтак нарахування трьох відсотків річних повинно проводитися з 10.04.2012 р..

При цьому, твердження відповідача, викладені у відзиві на позов та в додаткових поясненнях щодо передачі заборгованості Комунальним підприємством "Теплотрансервіс" Рівненської міської ради Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» згідно договору оренди об'єкта централізованого теплопостачання - цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Теплотрансервіс" Рівненської міської ради від 25.07.2013р., судом до уваги не береться, виходячи з наступного

З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2012р. Рівненською міською радою прийняте рішення №2662 "Про проведення конкурсу на право оренди об'єкта централізованого теплопостачання - цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради", яким було затверджено умови проведення конкурсу, інструкцію для претендентів, інформацію про оголошення конкурсу та проект договору оренди ЦМК.

04.07.2013р. Рівненською міською радою прийняте рішення №3159 "Про визнання переможця конкурсу на право оренди об'єкта централізованого теплопостачання - цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради та скасування попередньо ухваленого з цього питання рішення", яким переможцем конкурсу визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" та схвалено редакцію договору оренди.

25.07.2013р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" та Рівненською міською радою Рівненської області було укладено договір оренди об'єкта централізованого теплопостачання - цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онищуком І.М в реєстрі за №1040.

Відповідно до п.5.10 Договору оренди ЦМК від 25.07.2013 року орендар (ТОВ "Рівнетеплоенерго") зобов'язувався виступати правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли в КП "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради.

Акт приймання-передачі до цього Договору укладено сторонами 21.08.2013р..

Відповідно до Додатку №9 до Акту приймання передачі цілісного майнового комплексу КП РМР "Теплотранссервіс", який затверджений міським головою м.Рівне Хомком В.Є. 21.08.2013 року Рівненською міською радою передано заборгованість за спожитий природний газ ТОВ "Рівнетеплоенерго" в розрізі контрагентів, в т.ч. перед ДК "Газ України" загальною сумою 36 136 482,13 грн.

Зокрема, КП "Теплотранссервіс" за вимогою закону передано заборгованість в сумі 36 136 482,13грн. ТОВ "Рівнетеплоенерго" як орендарю ЦМК за наступними договорами поставки спожитого природного газу, які були укладені відповідачем з позивачем:

№14/12-201(06/10-1006 ТЕ 28) від 14.10.2010 року на суму 4 446 087, 89 грн.

№14/12-202(06/10-1007 БО 28) від 14.10.2010 року на суму 9 123 486, 93 грн.

№06/09-1330-Бо-28 від 23.09.2009 року на суму її 021 017, 98 грн.

№06/06-1001 -БО від 29.12.2006 року на суму 22 800, 00 грн.

№06/08-1784-ТЕ-28 від 29.09.2008 року на суму 25 736, 00 грн.

№06/08-1785-БО-28 від 29.09.2008 року на суму 25 736, 00 грн.

№06/09-1328-ТЕ-28 від 23.09.2009 року на суму 25 736, 00 грн.

№06/10-2370-ТЕ-28 від 20.12.2010 року на суму 1 603 115, 87 грн.

№06/10-2371-БО-28 від 20.12.2010 року на суму 9 600 008, 09 грн.

№06/11-879-БО-28 від 30.08.2011 року на суму 242 757, 37 грн.

Разом з тим, Додаток №9 до Акту приймання передачі цілісного майнового комплексу, містить застереження про те, що кредиторська заборгованість в сумі 32 007 393 грн. 91 коп. на дату підписання акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу КП РМР «Теплотрансервіс» від 21.08.2013р. не передається з балансу КП РМР «Теплотрансервіс» на баланс ТОВ «Рівнетеплоенерго» в зв'язку з продовженням строку процедури погашення заборгованості з різниці в тарифах з використанням механізмів передбачених Законом України №2711 "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» та буде передана відповідно до результатів проведення процедури погашення заборгованості з теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджуються та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а також відповідно до проведеного НАК «Нафтогаз» перерахунку кредиторської заборгованості згідно рішення Держпідприємництва від 29.10.2012р. №6, яким зупинено дію наказу Мінпалива та енергетики України від 15.07.2010р. №288.

При цьому, з вказаного застереження не вбачається за можливе визначити, які саме боргові зобов'язання відповідача увійшли до вказаної у застереження кредиторської заборгованості в сумі 32 007 393 грн. 91 коп., яка не була передана ТОВ "Рівнетеплоенерго" та неможливо встановити, чи було включено до її складу суму основної заборгованості за договором №06/10-2370ТЕ-28 від 20.12.2010р..

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання" у разі якщо суб'єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб'єкт стає правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Закон не визначає момент передачі боргових зобов'язань правонаступнику.

Тому, положення вказаної вище норми Закону слід застосовувати в сукупності з нормами Цивільного кодексу України щодо заміни боржника у зобов'язанні.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов'язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, і однією з таких підстав є договір.

Згідно зі статтею 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Одним з видів заміни особи у зобов'язанні є переведення боргу, наслідком якого є вибуття первісного боржника із зобов'язання і вступ у зобов'язання нового боржника, тобто відбувається заміна суб'єктного складу зобов'язання із збереженням первісного змісту такого зобов'язання.

Статтею 521 Цивільного кодексу України унормовано, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, за приписами якої правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Отже, у вказаній нормі закріплено положення про заміну боржника у зобов'язанні винятково за згодою кредитора, але не визначено форми, в якій має бути надана така згода. При цьому, згода кредитора не є частиною правочину щодо зміни боржника у зобов'язанні, проте, у випадках, коли правочин підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, можливе включення згоди кредитора до змісту правочину і надання кредиторові можливість підписати правочин.

Умовами п.11.6 договору №06/10-2370ТЕ-28 про закупівлю природного газу за державні кошти від 20.12.2010 р. сторони визначили, що покупець не має права передавати будь-які зобов'язання за цим договором без письмового погодження постачальника.

Проте, станом на момент укладення договору оренди об'єкта централізованого теплопостачання - цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради від 25.07.2013р. письмової згоди позивача на зміну боржника у зобов'язанні за договором №06/10-2370ТЕ-28 про закупівлю природного газу за державні кошти від 20.12.2010 відповідачем отримано не було.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що укладений договір оренди об'єкта централізованого теплопостачання - цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради від 25.07.2013р., на момент його укладення суперечив вимогам закону, а саме ст. 516 Цивільного кодексу України, оскільки згоди позивача на заміну кредитора у зобов'язанні - отримано не було, необхідність отримання письмової згоди позивача на заміну кредитора у зобов'язанні чітко визначена п.11.6. основного договору №06/10-2370ТЕ-28 про закупівлю природного газу за державні кошти від 20.12.2010 р..

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У відповідності до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними для сплати кредиторові.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження щодо його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань по договору, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку, суд встановив, що 3% річних, нарахованих на суму пені в розмірі 1 118 503 грн. 16 коп., стягнутої відповідно до рішення господарського суду Рівненської області у справі №5019/2775/11, за період з 10.04.2012р. по 11.04.2014р. становлять 67 294 грн. 05 коп., однак враховуючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог (уточнений розрахунок а.с.124-128), суд задовільняє заявлені позивачем 3% річних в сумі 67 045 грн. 31 коп..

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 67 045 грн. 31 коп. 3% річних, нарахованих на суму пені в розмірі 1 118 503 грн. 16 коп., стягнутої відповідно до рішення господарського суду Рівненської області у справі №5019/2775/11, за період з 10.04.2012р. по 11.04.2014р..

Відповідно до статті 49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради (33027, м.Рівне, вул.Данила Галицького, 27 ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, ) 67 045 грн. 31 коп. 3% річних та 1 340 грн. 91 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане суддею "16"квітня 2015р.

Суддя Горплюк А.М.