У Х В А Л А

26.03.2015Справа № 31/257

За скаргоюМалого приватного підприємства «Елтранс»
на діїВідділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві
у справі №31/257
за позовомМалого приватного підприємства «Елтранс»
до Комунального підприємства «Київпастранс»
про стягнення заборгованості 391041,57 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача (скаржника)Подолянко Т.В. - представник
від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2011 у справі №31/257 позовні вимоги задоволено та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 255184,05 грн, пеню у розмірі 19 830,95 грн, інфляційні втрати у розмірі 94365,60 грн, три відсотки річних у розмірі 21660,97 грн, державне мито у розмірі 3910,42 грн та 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

05.08.2011 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

02.02.2015 до Господарського суду міста Києва від Малого приватного підприємства «Елтранс» надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

За резолюцією голови Господарського суду міста Києва вказану скаргу передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 у справі №31/257 розгляд скарги призначено на 18.03.2015.

В судовому засіданні 18.03.2015 оголошувалась перерва до 26.03.2015.

Представник позивача (скаржника) в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання, призначене на 26.03.2015, не з'явився.

У поданій скарзі скаржник просить суд:

- визнати дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2014 у виконавчому провадженні № 28111445 незаконними;

- визнати незаконною постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2014 у виконавчому провадженні №28111445;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження №28111445 по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 05.08.2011 у справі №31/257.

Обґрунтовуючи викладені у скарзі вимоги стягувач вказав на безпідставність винесення спірної постанови, оскільки відсутні докази звернення державного виконавця із запитами до відповідних органів з метою виявлення рахунків та майна, на яке можливо звернути стягнення, а також інші докази, які підтверджують факт вжиття державним виконавцем заходів, передбачених статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому скаржник зауважив, що посилання державного виконавця на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2013 у справі № 826/11171/13-а, якою скасовано постанову Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 24.04.2013 ВП № 37494072 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, є безпідставним, оскільки вказана постанова Окружного адміністративного суду міста Києва скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2014.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представників скаржника, суд відзначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Судом встановлено, що 15.08.2011 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову ВП№28111445 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №31/257 від 05.08.2011.

09.06.2014 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, у зв'язку із знаходженням декількох виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника (Комунального підприємства «Київпастранс»), винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП №28111445 до зведеного виконавчого провадження ЗВП №43626878.

Постановою начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Мазура Ю.С. від 26.09.2014 матеріали зведеного виконавчого провадження ЗВП № 43626878 передані на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

В подальшому, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М. від 26.12.2014 наказ Господарського суду міста Києва від 05.08.2011 №31/257 про стягнення з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь Малого приватного підприємства «Елтранс» 395187,99 грн повернуто стягувачеві.

При цьому, державний виконавець вказану постанову обґрунтовує тим, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2013 у справі № 826/11171/13-а майно, яке зареєстроване за боржником, звільнено з-під арешту. В ході виконання даного виконавчого документа майна та коштів, які належать боржнику, і на які у відповідності до вимог чинного законодавства України можливо звернути стягнення, не виявлено.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі-Порядок), визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М. повернуто наказ Господарського суду міста Києва від 05.08.2011 №31/257 про стягнення з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь Малого приватного підприємства «Елтранс» 395187,99 грн стягувачеві.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Державним виконавцем не надано суду доказів того, що під час виконання наказу Господарського суду міста Києва від 05.08.2011 №31/257 ним направлялись запити з метою виявлення рахунків та майна, на яке можливо звернути стягнення, на виконання вказаного наказу.

Так само, суду не надано доказів, що на час прийняття оскаржуваної постанови існувала заборона на звернення стягнення на майно чи кошти Комунального підприємства «Київпастранс».

Суд вважає безпідставним посилання державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 28111445 від 26.12.2014 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2013 у справі №826/11171/13-а, якою скасовано постанову Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 24.04.2013 ВП № 37494072 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, у зв'язку з тим, що вказана постанова від 24.04.2013 стосувалась виконавчого провадження № 37494072, а не виконавче провадження №28111445.

Крім того, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2013 у справі № 826/11171/13-а скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2014.

Як зазначено, в п.п. 9.1, 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З прохальної частини скарги вбачається, що Мале приватне підприємство «Елтранс» просить суд 1) визнати дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві; визнати незаконною постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Суд зазначає, що дії державного виконавця мають форму конкретного процесуального документу - постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з чим належним способом захисту у даному випадку є визнання оскаржуваної постанови недійсною (незаконною), а не визнання дій державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві незаконними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2014 у виконавчому провадженні № 28111445.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення Комунального підприємства «Київпастранс», що примусове стягнення на комунальне майно за боргами комунального підприємства, яке володіє цим майном на праві господарського відання, не допускається, оскільки відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а згідно з ч. 1 ст. 176 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Однак, боржником не доведено суду належними та допустимими доказами наявності встановленого закону випадку відповідальності держави чи територіальної громади за борги Комунального підприємства «Київпастранс».

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог скаржника в частині зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження №28111445 по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 05.08.2011 у справі №31/257.

В п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Враховуючи, що відновлення виконавчого провадження, у даному випадку, є передбаченим законом наслідком визнання постанови про повернення виконавчого документа стягувану недійсною (незаконною), та з огляду на те, що суду не надано доказів ухилення державного виконавця від вчинення дій щодо відновлення виконавчого провадження, вимоги скаржника щодо зобов'язання відновити виконавче провадження № 28111445 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Малого приватного підприємства «Елтранс» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2014 у виконавчому провадженні №28111445.

3. В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Суддя Ю.М. Смирнова