ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" квітня 2015 р. Справа № 918/148/15

Суддя Павленко Є.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укоопспілка" (далі - Банк) до фермерського господарства "АКО" (далі - Господарство) про стягнення заборгованості в сумі 2 746 644 грн. 31 коп. та за зустрічним позовом Господарства до Банку про розірвання договору,

в засіданні приймали участь:

від Банку: Самойленко С.В. за дов. від 9 лютого 2015 року № 130/10,

від Господарства: Смоловик О.Ю. за дов. від 16 березня 2015 року № 1,

Терещенко О.М. за дов. від 16 березня 2015 року № 2,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Банк звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з Господарства заборгованості за кредитним договором від 4 лютого 2011 року № 15 в сумі 2 746 644 грн. 31 коп., з яких: 1 511 250 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 502 542 грн. 96 коп. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 116 097 грн. 12 коп. - пеня, нарахована за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 43 680 грн. 28 коп. - пеня, нарахована за несвоєчасну сплату процентів за кредитом, 434 341 грн. 28 коп. - інфляційні втрати, нараховані за несвоєчасне повернення тіла кредиту, 78 914 грн. 88 коп. - інфляційні втрати, нараховані за несвоєчасне повернення процентів за кредитом, 51 299 грн. 69 коп. - 3% річних, нараховані у зв'язку з несвоєчасним поверненням тіла кредиту, 8 518 грн. 10 коп. - 3% річних, нараховані у зв'язку з несвоєчасним поверненням процентів за кредитом.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 24 лютого 2015 року порушено провадження у справі № 918/148/15 та призначено її до розгляду на 3 березня 2015 року.

Ухвалою суду від 3 березня 2015 року розгляд справи відкладено на 17 березня 2015 року.

Ухвалою суду від 17 березня 2015 року розгляд справи відкладено на 31 березня 2015 року.

До початку розгляду даної справи по суті через канцелярію суду надійшов зустрічний позов Господарства до Банку про розірвання укладеного між сторонами кредитного договору від 4 лютого 2011 року № 15.

Ухвалою суду від 19 березня вищезазначену зустрічну позовну заяву Господарства було прийнято для спільного розгляду з позовом Банку. Крім того, даною ухвалою клопотання позивача за зустрічним позовом про відстрочку сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі було задоволено частково та відстрочено сплату Господарством судового збору за подачу зустрічної позовної заяви на строк до 31 березня 2015 року.

Ухвалою суду від 31 березня 2015 року розгляд справи відкладено на 14 квітня 2015 року, а строк сплати Господарством судового збору за подачу зустрічної позовної заяви було продовжено до 14 квітня 2015 року.

До початку судового засідання, призначеного на 14 квітня 2015 року, через канцелярію суду надійшла заява Господарства, в якій останнє просило суд прийняти його відмову від зустрічної позовної заяви до Банку про розірвання укладеного між сторонами кредитного договору від 4 лютого 2011 року № 15 та припинити провадження у даній справі в цій частині. Крім того, у вказаній заяві Господарство просило суд звільнити його від сплати судового збору, що підлягав перерахуванню до Державного бюджету України за подання вищезазначеного зустрічного позову.

Частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За частиною 1 статті 78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін (частина 2 статті 78 ГПК України).

Згідно з частиною 6 статті 22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Частиною 2 статті вищенаведеної статті встановлено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи той факт, що заява Господарства про відмову від поданого ним зустрічного позову підписана уповноваженою на це особою, не суперечить чинному законодавству та не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення даної заяви та припинення провадження у даній справі в частині зустрічних позовних вимог Господарства до Банку на підставі пункту 4 частини 1 статті 80 ГПК України.

Крім того, суд, керуючись частиною 2 статті 78 ГПК України, додатково роз'яснює позивачу правові наслідки відмови від позову, якими є недопущення повторного звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

За змістом частини 3 статті 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій, зокрема, мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат та про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон) сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Зі змісту вищезазначеної статті вбачається, що передбачений даною нормою перелік підстав повернення судового збору є вичерпним. Однак у їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі. Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини 1 цієї статті Закону, є поняттям цивільного й адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарським судом у здійсненні судочинства не застосовуються.

Аналогічна правова позиція відображена у пункті 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (далі - Постанова).

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 ГПК України, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору.

Як було зазначено вище, у своїй заяві про відмову від зустрічного позову Господарство просило суд звільнити його від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви.

Статтею 44 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (частина 1 вищезазначеної статті).

Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що з 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі дорівнює 1 218 грн. 00 коп.

Зі сформульованої Господарством прохальної частини поданої ним зустрічної позовної заяви вбачається, що останнє просило суд задовольнити його позовну вимогу немайнового характеру про розірвання укладеного між сторонами кредитного договору від 4 лютого 2011 року № 15.

Статтею 8 Закону передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зі змісту даних законодавчих приписів вбачається, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 вказаного закону, є врахування ним майнового стану сторін. Відтак, особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору, в порядку статті 33 ГПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.1 Постанови.

У той же час Господарство не надало суду належних доказів свого скрутного матеріального стану, які б свідчили про його неможливість перерахувати до Державного бюджету України належну до сплати суму судового збору за пред'явлення вищезазначеної зустрічної позовної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання Господарства щодо звільнення його від сплати судового збору, у зв'язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що несплачений Господарством у встановленому законом порядку і розмірі за подання зустрічного позову судовий збір в сумі 1 218 грн. 00 коп. підлягає стягненню з останнього в доход Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 22, 78, пунктом 4 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову від зустрічного позову фермерського господарства "АКО" у справі № 918/148/15.

2. Провадження у справі № 918/148/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укоопспілка" до фермерського господарства "АКО" про стягнення заборгованості в сумі 2 746 644 грн. 31 коп. та за зустрічним позовом фермерського господарства "АКО" до публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укоопспілка" про розірвання договору припинити в частині зустрічних позовних вимог фермерського господарства "АКО" до публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укоопспілка" про розірвання договору.

3. У задоволенні клопотання фермерського господарства "АКО" про звільнення його від сплати судового збору відмовити.

4. Стягнути з фермерського господарства "АКО" (35113, Рівненська область, Млинівський район, село Острожець, ідентифікаційний код: 22559624) в доход Державного бюджету України 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

5. Видати наказ.

Суддя Є.В. Павленко