РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015Справа №910/2017/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України»

До Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

Про стягнення 148 393,11 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Єлєніна С.М. представник за довіреністю № 95 від 30.10.14.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - відповідач) про стягнення 148 393,11 грн., а саме: 139 692,55 грн. - основного боргу, 1 438,83 грн. - збитків від інфляції, 700,37 грн. - 3% річних та 6 561,36 грн. - пені.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідачем не сплачено грошові кошти за Договором № 7/2995-Р-90М/13 від 19.12.13., що зумовило нарахування пені, 3% річних, збитків від інфляції та звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.15. порушено провадження у справі № 910/2017/15-г та призначено її до розгляду на 24.02.15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.15., в зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та з огляду на невиконання ним вимог ухвали суду від 04.02.15., розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України було відкладено на 02.04.15.

В судовому засіданні 02.04.15. представником позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 02.04.15. повторно не з'явився, вимоги попередніх ухвал суду не виконав, письмового відзиву на позов та контррозрахунку ціни позову не надав, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців на відповідача, що наданий позивачем, повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвал суду) відповідачу, наявні в матеріалах справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/2017/15-г.

В судовому засіданні 02.04.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.13. між позивачем (далі - Виконавець) та відповідачем (далі - Замовник) було укладено Договір про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2995-Р-90М/13 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Виконавець зобов'язується виконати для Замовника, а Замовник зобов'язується прийняти й оплатити роботи з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування (далі - роботи) з метою видобування корисних копалин на Новогригорівському родовищі відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору моніторинг та наукове супроводження здійснюється згідно з пунктом 26 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.11. № 615, Угодою про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин на Новогригорівському родовищі № 1685 від 07.08.12., що є додатком до спеціального дозволу на користування надрами Новогригорівського родовища № 1685 від 07.12.98. та Положення про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 96 від 11.03.13., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 500/23032 від 27.03.13.

Згідно з п. 1.4 Договору Виконавця визнано Держгеонадрами України переможцем конкурсу, який має право проводити протягом року моніторинг та наукове супроводження надрокористування.

Положеннями п. 1.2. Договору визначено, що обсяг робіт, етапи (підетапи) та строки їх виконання наведені в календарному плані (додаток 1), який є невід'ємною частиною Договору та складається виконавцем щорічно.

Відповідно до п. 3.1 Договору строки виконання робіт або їх етапів (підетапів) визначаються календарним планом.

Календарним планом на 2013 рік (Новогригорівське родовище), який є додатком № 1 до Договору визначено наступні роботи (найменування етапу): Вивчення вихідних матеріалів від Замовника. Аналіз програми робіт Замовника, складання календарного плану з моніторингу та наукового супроводження надрокористування. Підготовка та укладання договору з проведення моніторингу та наукового супроводження виконання Надрокористувачем особливих умов надрокористування. Вивчення умов спеціального дозволу та угоди про користування надрами. Ознайомлення з геологічною характеристикою родовища та програмою робіт на Новогригорівському родовищі. Загальна оцінка відповідності робіт умовам дозволу та угоди про умови користування надрами. Підготовка річного звіту для Замовника та для Держгеонадр України (У разі потреби надання рекомендацій з обґрунтуванням необхідності внесення змін до програми робіт на ділянці надр). Строк виконання даного етапу встановлено - грудень 2013 року, вартість складає 139 692,55 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору вартість робіт за Договором визначається протоколами узгодження договірної ціни у додатках до Договору, які є його невід'ємними частинами.

Протоколом узгодження договірної ціни на 2013 рік сторони досягли домовленості про ціну робіт за проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування з метою видобування корисних копалин на Новогригорівському родовищі на 2013 рік, яка становить 139 692,55 грн.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що по завершенню кожного етапу (підетапу) Виконавець надає Замовнику підписаний ним акт здавання-приймання виконаних робіт в 2-х примірниках та звіт у письмовій формі.

Відповідно до п. 4.2 Договору Замовник протягом 5 робочих днів з дня одержання звіту та акту здавання-приймання виконаних робіт, якщо вони відповідають умовам Договору, зобов'язаний направити Виконавцю підписаний та належним чином оформлений акт здавання-приймання виконаних робіт.

В матеріалах справи наявний акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Н-00000036 від 14.01.14., який підписаний сторонами та скріплений їх печатками, та підтверджує, що виконавцем проведені за Договором № 7/2995-Р-90М/13 від 19.12.13. роботи з проведення моніторингу (Новогригорівське родовище), загальна вартість яких становить 139 692,55 грн.

Відповідно до п. 5.2 Договору Замовник перераховує Виконавцю попередню оплату у розмірі 100% від вартості робіт за відповідним етапом (підетапом). Перерахування попередньої оплати здійснюється на підставі рахунку-фактури виконавця протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання рахунку-фактури.

04.11.14. позивачем на адресу відповідача було направлено в тому числі і рахунок-фактуру № Н-00000730 від 31.10.14. на оплату робіт за Договором в сумі 139 692,55 грн.

Даний рахунок отримано відповідачем 06.11.14., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення належним чином завірені копія якого наявна в матеріалах справи.

Спір у справі виник в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором по оплаті виконаних робіт.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач своїм право на подачу письмового відзиву не скористався, обґрунтування своєї правової позиції в справі не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прийняв замовлені ним та виконані позивачем роботи, однак не оплатив їх вартості, грошові кошти в розмірі 139 692,55 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що Замовник в порушення покладеного на нього законом та Договором обов'язку по оплаті наданих послуг не виконав, в зв'язку з чим заборгованість останнього становить 139 692,55 грн., яку відповідачем станом на час прийняття судового рішення не погашено, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 700,37 грн. - 3% річних та 1 438,83 грн. - збитків від інфляції.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

За перерахунком суду, розмір 3% річних становить 700,37 грн., розмір збитків від інфляції 1 438,83 грн., що відповідає обґрунтованому розрахунку позивача, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежам позивач на підставі п. 6.2 Договору просить суд стягнути з відповідача на свою користь 6 561,36 грн. - пені.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що разі несвоєчасного перерахування попередньої оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання своїх зобов'язань з оплати.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" № 01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання, здійснено перерахунок пені та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 536,85 грн. - пені. В іншій частині в розмірі 24,51 грн. пеню нараховано безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, б. 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії «Надра України» (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, б. 54; ідентифікаційний код 31169745) 139 692 (сто тридцять дев'ять тисяч шістсот дев'яносто дві) грн. 55 коп. - основного боргу, 1 438 (одну тисячу чотириста тридцять вісім) грн. 83 коп. - збитків від інфляції, 700 (сімсот) грн. 37 коп. - 3% річних, 6 536 (шість тисяч п'ятсот тридцять шість) грн. 85 коп. - пені та витрати на сплату судового збору в розмірі 2 967 (дві тисячі дев'ятсот шістдесят сім) грн. 37 коп.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.04.15.

Суддя Т.М. Ващенко