ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р.Справа № 922/1852/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховою А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гомельскло-Україна", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Блік", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 757 570,50 грн.
за участю представників сторін:

представник позивача - Русавський А.О., довіреність №242 від 14.04.2015р.;

відповідач - директор Ситник В.Д. (особисто)

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гомельскло-Україна", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛІК", в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача збитки у сумі 757 570,50 грн.

Ухвалою господарського суду від 30.03.2015 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.04.2015р. об 11:15 год.

Через канцелярію суду від представника позивача на виконання вимог ухвали господарського суд від 30.03.2015р. надійшли додаткові документи (вх. №15196), які судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 16.04.2015р. представник позивача позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю.

У судовому засіданні 16.04.2015р. сторони наголосили на тому, що ними надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

24 травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Блік" (Зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гомельскло-Україна" (Поклажодавець) було укладено договір зберігання майна №10 (надалі - Договір), відповідно до умов якого зберігач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені цим Договором, зберігати передане йому Поклажодавцем майно та повернути зазначене майно Поклажодавцеві у схоронності без зміни його якісних характеристик.

Згідно п. 2.3 Договору передача Поклажодавцем Зберігачеві майна на зберігання оформлюється актом приймання-передачі майна на зберігання, складеним в письмовій формі у двох автентичних примірниках - по одному для кожної із Сторін, які мають рівну юридичну силу, підписаним уповноваженими на те представниками Сторін, які здійснюють таку передачу та скріпленим відбитками печаток Сторін.

Відповідно до п. 2.5. Договору майно вважається переданим Поклажодавцем Зберігачеві на зберігання з моменту оформлення Акту приймання-передачі майна на зберігання в порядку, що встановлений пунктом 2.3. Договору.

Зберігач зобов'язаний зберігати майно Поклажодавця, прийняте за цим Договором на зберігання, протягом встановленого цим Договором строку зберігання (п. 4.1. Договору).

Пунктами 5.1., 5.2. Договору сторони погодили, що зберігач зобов'язаний повернути Поклажодавцеві майно, що було на зберіганні, не пізніше, як у день закінчення встановленого цим Договором строку зберігання. Крім випадку, що передбачений пунктом 5.1. Договору, Зберігач зобов'язаний повернути майно Поклажодавцеві на його першу вимогу.

Відповідно до п. 5.3. Договору Зберігач зобов'язаний повернути Поклажодавцеві майно у тому самому стані в якому воно було прийнято на зберігання.

Зберігач несе відповідальність за нестачу та/або втрату майна, отриманого за цим Договором на зберігання в межах вартості майна, якого не вистачає, або втраченого майна (п.п. 7.5.2. п. 7.5 Договору).

Згідно підпункту 7.5.4. Договору Зберігач у разі порушення умов пункту 5.3. цього Договору сплачує на користь Поклажодавця штраф у розмірі 100% вартості прийнятого на зберігання майна, яке було зіпсоване, пошкоджене, щодо якого виявлено нестачу та/або втрату.

Додатковою угодою №3 від 30 грудня 2014 року до Договору зберігання майна №10 від 24.05.2012 року сторони погодили строк дії Договору до 31 грудня 2015 року.

На виконання умов Договору позивачем було передано відповідачу майно на зберігання, що підтверджується Актами приймання-передачі №15/2014 від 26.08.2014р., №16/2014 від 04.09.2014р., №18/2014 від 06.10.2014р., які підписані обома сторонами та скріплені печатками.

12 лютого 2015 року за участю представників Поклажодавця і Зберігача був складений Акт про проведення та результати інвентаризації майна (ТМЦ) на складі відповідального зберігання ТОВ "Блік", яким встановлено факт нестачі майна (скло листове поліроване) в кількості 15 151,41 кв. м. на суму 757 570,50 грн.

25 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою (вих. №123), в якій керуючись умовами Договору №10 зберігання майна від 24 травня 2012 року вимагав:

- повернути ТОВ "Торговий дім "Гомельскло-Україна" в строк до 06 березня 2015 року майно у належній кількості без зміни якісних характеристик;

- у випадку невиконання ТОВ "Блік" зобов'язань щодо повернення майна до 06.03.2015р., у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, відшкодувати завдані збитки у розмірі вартості майна - 757 570,50 грн.

19 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою (вих. №172), в якій керуючись умовами Договору №10 зберігання майна від 24 травня 2012 року вимагав протягом семи днів від дня отримання цієї вимоги, відшкодувати завдані втратою (нестачею) належного ТОВ "Торговий дім "Гомельскло-Україна" майна, у розмірі 757 570,50 грн.

Проте відповідач завдані збитки у розмірі 757 570,50 грн. станом на момент розгляду справи не відшкодував.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ст.ст. 6, 627, 628, 638 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір по даній справі є договором зберігання.

Згідно ч. 1 ст. 937 Цивільного кодексу України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (ч.ч. 1, 2 ст. 938 Цивільного кодексу України).

Сторонами у договорі визначено строк зберігання - до 31.12.2015 р.

За приписом ст. 953 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

25 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою (вих. №123), в якій вимагав повернути ТОВ "Торговий дім "Гомельскло-Україна" в строк до 06 березня 2015 року майно у належній кількості без зміни якісних характеристик.

У відповідності з ч. 1 ст. 950 ЦК України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

У п. 1 ч. 1 ст. 951 ЦК України зазначено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

В розумінні ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем визнано позов у повному обсязі, вимога про стягнення 757 570,50 грн. збитків є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 6, 11, 530, 610, 612, 627-629, 638, 937, 938, 951, 953 Цивільного кодексу України, статтями 175, 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛІК" (61003, м. Харків, пров. Вірменський, буд. 1/3, кв. 30, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гомельскло-Україна" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 62, ) збитки у сумі 757 570 (сімсот п'ятдесят сім тисяч п'ятсот сімдесят) грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 15 151 (п'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят одна) грн. 41 коп.

Видати накази після набранням рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.04.2015 р.

Суддя Т.О. Пономаренко

справа № 922/1852/15