КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа№ 910/22116/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» на рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року

у справі № 910/22116/14 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Український

лізинговий фонд»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на

стороні відповідача:

1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича Ольга Василівна

2) Відділ державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області

про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис

нотаріуса та про його скасування

В судове засідання учасники судового процесу не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року у справі № 910/22116/14 у позові товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» до товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича Ольга Василівна, Відділ державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса та про його скасування - відмовлено повністю. Заходи до забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду м. Києва від 27.10.2014 року у справі № 910/22116/14 скасовано.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції від 15.12.2014 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року у справі № 910/22116/14 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Синиця О.Ф., судді Зеленін В.О., Ткаченко Б.О. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

За розпорядженням керівника апарату суду від 17.02.2015 року у зв'язку з перебуванням головуючого судді Синиці О.Ф. на лікарняному було призначено повторний автоматичний розподіл даної справи.

Так, ухвалою апеляційного господарського суду від 18.02.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Лобань О.І., судді Майданевич А.Г., Федорчук Р.В. справу № 910/22116/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У судові засідання суду апеляційної інстанції 02.03.2015 року та 06.04.2015 року представники товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М», товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», Відділу державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича Ольга Василівна не з'явились, про день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки учасники процесу що не з'явились в судове засідання про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, участь їх представників у судовому засіданні 06.04.2015 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи та витребування письмових доказів не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі. Також, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений строком розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а продовження зазначеного строку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України без клопотання сторони по справі, не передбачено ГПК України.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

19.02.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 839/02/13-В.

Відповідно до п. 3 договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, предметом лізингу є напівпричіп BODEX KIS 3WS, 2013 року випуску: шасі SU90333GHDBU1068, реєстраційний номер АА7663 ХО, вартістю 377520 грн.

Пунктом 5 договору сторони визначили, що строк лізингу становить 60 місяців з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі.

Відповідно до п. 8 договору, загальна сума лізингових платежів на дату укладення цього договору складає 515930,02 грн. і може змінюватися відповідно до загальних умов договору фінансового лізингу (п. 8.1); авансовий платіж - згідно з графіком внесення лізингових платежів - додаток №1 до договору (п. 8.2); порядок проведення оплат - у відповідності з графіком внесення лізингових платежів - додаток №1 до договору та ст. 2 загальних умов (п. 8.3).

Графіком внесення лізингових платежів (додаток №1 до договору фінансового лізингу № 839/02/13-В) сторони визначили порядок та розмір сплати лізингових платежів.

Додатком № 2 до договору фінансового лізингу № 839/02/13-В є специфікація об'єкту лізингу - напівпричіп BODEX KIS 3WS, 2013 року випуску. Додатком № 3 до договору фінансового лізингу № 839/02/13-В є загальні умови договору фінансового лізингу.

Відповідно до п. 1.1 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння і користування з правом викупу майно (далі по тексту - предмет лізингу), найменування і характеристики якого вказані в специфікації (додаток №2 до договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені в графіку внесення лізингових платежів (додаток № 1 до договору), а також інші платежі відповідно до умов даного договору.

Згідно з п. 1.2 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, термін користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) зазначений у п.5 договору і починається з дати підписання сторонами акту прийому-передачі предмета лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року.

Відповідно до п. 2.1 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, всі платежі за договором лізингоодержувач зобов'язаним здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. Лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставлення та отримання рахунків лізингодавця, у разі необхідності, рахунки на оплату можуть надаватися лізингодавцем по факсу та/або на e-mail лізингоодержувача. Лізингові платежі включають: платежі в погашення (компенсацію) вартості предмета лізингу і винагороду (комісію) лізингодавця за наданий в лізинг предмет лізингу.

Згідно з п. 2.2 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, загальна сума лізингових платежів на дату укладення договору визначається пунктом 8.1 договору і може змінюватися відповідно до умов цього договору. Порядок, розмір та терміни оплати лізингоодержувачем лізингових платежів встановлюються в графіку платежів (додаток № 1 до договору).

Авансовий платіж оплачується лізингоодержувачем до передачі предмета лізингу по акту прийому-передачі у володіння та користування і є частиною компенсації вартості предмета лізингу. Оплата авансового платежу здійснюється не пізніше дати, встановленої для його оплати відповідно до графи 2 графіка платежів в сумі, зазначеній у графі 6 графіка платежів. Після прийому-передачі предмета лізингу за актом у тимчасове володіння та користування лізингоодержувачем, авансовий платіж зараховується сторонами як лізинговий платіж (п. 2.3 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В).

Відповідно до п. 2.4 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, всі чергові лізингові платежі лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати не пізніше дати, встановленої для їх оплати відповідно до графи 2 графіка платежів в сумі, зазначеній у графі 6 графіка платежів.

Датою здійснення лізингового платежу вважається дата фактичного надходження коштів на банківський рахунок лізингодавця. Якщо в період між датою лізингового платежу, згідно графіка платежів, і датою надходження суми лізингового платежу, числове значення курсу, застосованого згідно п. 2.6. загальних умов збільшиться більш ніж на 1 відсоток, лізингодавець має право вимагати пропорційну доплату такої суми. Доплачена сума враховується як комісія лізингодавця (п. 2.7 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В).

Згідно з п. 2.9 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, при надходженні коштів (лізингових платежів) від лізингоодержувача, сторони погодили наступну черговість виконання лізингоодержувачєм своїх грошових зобов'язань за договором: оплата сум штрафних санкцій (штраф, пеня), які підлягають сплаті за порушення зобов'язань за договором; оплата сум компенсації витрат, понесених лізингодавцем та не відшкодованих лізингоодержувачєм; оплата простроченої заборгованості з нарахованої винагороди лізингодавця; оплата простроченої заборгованості з нарахованого лізингового платежу, що відшкодовує вартість предмету лізингу; оплата поточної заборгованості з нарахованої винагороди лізингодавця; оплата поточної заборгованості з нарахованого лізингового платежу, відшкодовує вартість предмета лізингу.

Згідно з п. 3.4 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, приймання лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі предмета лізингу. Одночасно з актом прийому-передачі предмета лізингу, лізингоодєржувачу передаються реєстраційна, технічна документація, документи по страхуванню, а також оформляється весь необхідний для цілей бухгалтерського і податкового обліку комплект документів (видаткова накладна, податкова накладна).

Дія договору припиняється повним виконанням сторонами його умов, а також в інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством (п. 11.1 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В).

Відповідно до п. 11.2 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір (відмовитися від цього договору) та вилучити предмет лізингу у випадках, коли лізингоодержувач, зокрема, не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) і/або інший платіж, передбачений договором, та прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів від настання строку платежу, встановленого графіком платежів або загальними умовами.

Згідно з п. 11.3 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, у разі виникнення будь-якого з підстав, передбачених п.п.11.2.1-11.2.8 цих загальних умов, лізингодавець направляє лізингоодержувачу повідомлення з вимогою усунути існуючі порушення або достроково викупити предмет лізингу, сплативши лізингодавцю суму викупу, розраховану відповідно до ст. 8 загальних умов.

У разі, якщо протягом 20 календарних днів від дати направлення лізингоодержувачу повідомлення згідно п. 11.3 загальних умов, лізингоодержувач не усуне визначені в повідомленні порушення або не викупить Предмет лізингу, сплативши лізингодавцю суму викупу згідно п. 8.5 загальних умов, лізингодавець направляє на юридичну адресу лізингоотримувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від договору (його розірвання) і поверненні предмета лізингу із зазначенням терміну та місця його передачі лізингодавцю. Лізингоодержувач зобов'язаний за свій кошт, протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути предмет лізингу лізингодавцю за адресою, вказаною в повідомленні. При цьому у разі відмови лізингоодержувача від передачі (повернення) предмета лізингу лізингодавцю, лізингодавєць має право самостійно вилучити предмет лізингу з місця зберігання/знаходження або ремонту без будь-яких дозволів лізингоодержувача (у тому числі, але не виключно, у беззаперечному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або відповідного рішення суду) з покладанням на лізингоодержувача понесених витрат ( п. 11.4 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В).

З матеріалів справи також вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Скайбуд М» своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу № 839/02/13-В в частині сплати лізингових платежів, 30.06.2014 року ТОВ «Український лізинговий фонд» звернулось до лізингоодержувача з листом-вимогою вих. № 131-УПК, в якому просило сплатити заборгованість за укладеним між сторонами договором у розмірі 22163,24 грн. та попередило, що у випадку несплати вказаної заборгованості або викупу предмету лізингу протягом 20 днів з дати направлення листа-вимоги, лізингодавець, зокрема, відмовиться від договору фінансового лізингу № 839/02/13-В.

Вказаний лист-вимога була відправлена на адресу лізингоодержувача, зазначену у договорі фінансового лізингу № 839/02/13-В, а саме: 48271, Тернопільська обл., Гусятинський район, с. Коцюбинці, вул. Містечко, 21 що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком поштового відділення.

У зв'язку з невиконанням ТОВ «Скайбуд М» вимог лізингодавця, викладених в листі-вимозі вих. № 131-УПК від 30.06.2014 року, 02.09.2014 року відповідач направив на вищевказану адресу позивача повідомлення про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу вих. № 511-УПК, в якій вимагав протягом семи днів з моменту направлення даного повідомлення повернути предмет лізингу. В протилежному випадку, як зазначив відповідач, він має право самостійно вилучити предмет лізингу з місця зберігання/знаходження без будь-яких дозволів лізингоодержувача (в тому числі, але не виключно, в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса).

Вказане повідомлення про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу вих. № 511-УПК від 02.09.2014 року було направлене відповідачу 03.09.0214 року що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення в цінний лист.

Зважаючи на те, що лізингоодержувач не виконав вимог, зазначених лізингодавцем в повідомленні про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу вих. № 511-УПК від 02.09.2014 року, ТОВ «Український лізинговий фонд» скористалося свої правом щодо безспірного вилучення предмету лізингу та звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничої Ольги Василівни із заявою б/н від 15.09.2014 року про вчинення виконавчого напису на договорі фінансового лізингу № 839/02/13-В від 19.02.2013 року у зв'язку з несплатою лізингоодержувачем належним чином лізингових платежів більш ніж 30 днів та доданими до неї додатками.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 16.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою Ольгою Василівною було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано зобов'язати повернути ТОВ «Український лізинговий фонд» майно - напівпричіп BODEX KIS 3WS, 2013 року випуску: шасі SU90333GHDBU1068, реєстраційний номер АА7663 ХО, вартістю 377520 грн., що передане в користування на підставі договору фінансового лізингу № 839/02/13-В від 19.02.2013 року та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі за період з 22.06.2014 року по 15.09.2014 року у розмірі 39249,57 грн.

Як зазначає позивач, він не отримував від відповідача жодних повідомлень чи письмових вимог щодо неналежного виконання укладеного між сторонами договору фінансового лізингу № 839/02/13-В в частині сплати лізингових платежів, а тому ТОВ «Український лізинговий фонд» не могло надати приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Голубничій О. В. докази направлення вказаних вимог позивачу. Позивач вважає, що виконавчий напис від 16.09.2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 1618, вчинено з порушенням норм чинного законодавства України.

Так, у жовтні 2014 року ТОВ «Скайбуд М» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Український лізинговий фонд» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничої Ольги Василівни № 1618 від 16.09.2014 року про вилучення у ТОВ «Скайбуд М» (лізингоодержувача) та повернення ТОВ «Український лізинговий фонд» (лізингодавцю) об'єкту рухомого майна напівпричіп BODEX KIS 3WS, 2013 року випуску: шасі SU90333GHDBU1068, реєстраційний номер АА7663 ХО, вартістю 377520 грн., що є предметом договору фінансового лізингу № 2826/05/14-В від 05.05.2014. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він не отримував жодних повідомлень або письмових вимог від відповідача про усунення порушення договору фінансового лізингу № 839/02/13-В від 19.02.2013 року. Відповідно відповідачем не могли бути надані нотаріусу докази направлення вимоги на адресу позивача. А отже, спірний виконавчий напис від 16.09.2014 року, реєстраційний номер 1618, було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме - без доказів спливу тридцяти днів з моменту надісланого лізингодавця повідомлення - письмової вимоги про усунення по рушень лізингоодержувачу.

Як зазначалося раніше, рішенням господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року по справі № 910/22116/14 у позові ТОВ «Скайбуд М» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про його скасування - відмовлено повністю. Заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду м. Києва від 27.10.2014 року у справі № 910/22116/14 скасовано.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо. Об'єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Виходячи з положень ст. ст. 1, 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Як вірно вказав суд першої інстанції, за змістом приписів вказаної норми Закону, відмова лізингодавця від договору лізингу повинна передувати у часі реалізації лізингодавцем права вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 03.09.2014 року відповідач направив на зазначену в договорі адресу позивача повідомлення про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу вих. № 511-УПК.

За таких обставин, судова колегія апеляційного господарського погоджується з висновками суду першої інстанції, що договір фінансового лізингу № 839/02/13-В був правомірно розірваний відповідачем в односторонньому порядку з 03.09.2014 року.

Судова колегія вважає, що відповідач правомірно скористався свої правом щодо безспірного вилучення предмету лізингу у зв'язку з невиконанням позивачем вимог, викладених у повідомленні про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, зокрема, щодо повернення предмету лізингу протягом семи днів з дня направлення вказаного повідомлення та вірно звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничої Ольги Василівни із заявою б/н від 15.09.2014 року про вчинення виконавчого напису на договорі фінансового лізингу № 839/02/13-В від 19.02.2013 року у зв'язку з несплатою лізингоодержувачем належним чином лізингових платежів більш ніж 30 днів та доданими до неї додатками.

У зв'язку із зверненням відповідача із вказаною заявою про вчинення виконавчого напису на договорі фінансового лізингу, 16.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою Ольгою Василівною було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано ТОВ «Скайбуд М» зобов'язати повернути ТОВ «Український лізинговий фонд» майно - напівпричіп BODEX KIS 3WS, 2013 року випуску: шасі SU90333GHDBU1068, реєстраційний номер АА7663 ХО, вартістю 377520 грн., що передане в користування на підставі договору фінансового лізингу № 839/02/13-В від 19.02.2013 року та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі за період з 22.06.2014 року по 15.09.2014 року у розмірі 39249,57 грн.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, спірний виконавчий напис не містить вимог щодо стягнення грошової заборгованості, а в даному випадку йдеться про іншу відповідальність боржника, а саме про обов'язок повернути предмет лізингу. А тому, згідно з вимогами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус мав встановити безспірність саме обов'язку повернути предмет лізингу.

Згідно з абз. 2, 3 п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 року № 10 спори про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК України. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Водночас слід мати на увазі, що до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Таким чином, господарські суди не перевіряють правильність виконавчого напису з позиції законності дій приватного нотаріуса при його вчиненні, оскільки нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт підлягають окремому оскарженню до суду.

Господарські суди при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, перевіряють лише належність кредитора, права на повернення предмета лізингу, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) об'єктивних обставин, за яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 (надалі - перелік), і при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку.

Відповідно до п. 1 цього переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Крім того згідно з п. 8 переліку для одержання виконавчого напису за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу, подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою Ольгою Василівною на підставі заяви про вчинення виконавчого напису б/н від 15.09.2014 року, розрахунком заборгованості та пені по сплаті лізингових платежів станом на 15.09.2014 року, довідкою про стан взаєморозрахунків станом на 15.09.2014 року, несплаченими рахунками-фактурами № 30417 від 23.06.2014 року на суму 6497,38 грн., № 35627 від 22.07.2014 року на суму 6386,47 грн., № 40350 від 22.08.2014 року на суму 11577,28 грн., № 40349 від 22.08.2014 року на суму 14788,44 грн., договору фінансового лізингу № 839/02/13-В від 19.02.2013 року, листом-вимогою вих. № 131-УПК від 30.06.2014 року (разом з описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком № 3244), повідомленням про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу вих. № 511-УПК від 02.09.2014 року (разом з описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком № 2788).

За таких обставин судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що нотаріус отримав всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, визначені п. 8 переліку.

Доводи скаржника про те, що він не отримував від відповідача жодних претензій чи інших вимог стосовно усунення порушень виконання умов укладеного між сторонами договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, судова колегія вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджене інше та судом апеляційної інстанції встановлено, зокрема, що описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком, які підтверджують факт відправлення позивачу листа-вимоги вих. № 131-УПК від 30.06.2014 року, та описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком, які підтверджують факт відправлення позивачу повідомлення про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу вих. № 511-УПК від 02.09.2014 року.

Судова колегія звертає увагу на те, що вказані документи були відправлені на адресу позивача, зазначену в договорі фінансового лізингу № 839/02/13-В, а саме: 48271, Тернопільська обл., Гусятинський район, с. Коцюбинці, вул. Містечко, 21.

Крім того, відповідно до п. 13.6 загальних умов договору фінансового лізингу № 839/02/13-В, всі повідомлення, вимоги або інша кореспонденція направляються стороні поштою рекомендованим або цінним листом або кур'єрською доставкою з повідомленням про вручення. У разі, якщо лізингоодержувач змінить місцезнаходження/місцепроживання та/або фактичну адресу (які вказані в п.2 договору), всі повідомлення і інша кореспонденція, направлена лізингодавцем на адресу лізингоодержувача, зазначену у цьому договорі, вважаються належним чином відправленими лізингодавцем та отриманими лізингоодержувачем. При цьому достатнім доказом направлення сторонами одна одній повідомлень, вимог та іншої кореспонденції є поштова квитанція (касовий чек) про направлення рекомендованого листа чи повідомлення про вручення (у разі направлення кур'єром).

Як зазначалось вище, згідно з вимогами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус мав встановити безспірність обов'язку повернути предмет лізингу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, нотаріус, враховуючи вище наведені фактичні обставини справи, правильно встановив наявність у позивача заборгованість за лізинговими платежами, а також те, що договір лізингу був правомірно розірваний відповідачем в односторонньому порядку. Відтак, згідно зі ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов'язок позивача повернути предмет лізингу є безспірним. При цьому, розмір грошового боргу, вказаний у виконавчому написі, має інформативний характер, оскільки в даному випадку за виконавчим написом повертається лише предмет лізингу, а не сама заборгованість.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, що обставини, на які посилається позивач у позові, та відповідно у апеляційній скарзі є безпідставними, у зв'язку з чим позовні вимоги ТОВ «Скайбуд М» до ТОВ «Український лізинговий фонд» про визнання виконавчого напису від 16.09.2014 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою Ольгою Василівною та зареєстрованого в реєстрі за № 1618, таким, що не підлягає виконанню, та про його скасування не підлягають задоволенню, а тому правомірно було відмовлено судом.

Крім того, судова колегія вважає що судом першої інстанції також правомірно було скасовано заходи до забезпечення позову встановлені ухвалою господарського суду міста Києва від 27.10.2014 року.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Скайбуд М» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, господарський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» на рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року у справі № 910/22116/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року у справі № 910/22116/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/22116/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 14.04.2015 року