ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 квітня 2015 року Справа № 904/2433/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.
суддівВолковицької Н.О., Грейц К.В.
розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавної виконавчої служби України, м. Київ
на постанову за скаргою на діїДніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 року Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, м. Київ
у справі господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
доНікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго", м. Нікополь, Дніпропетровська обл.
простягнення суми

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Державної виконавчої служби України на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 року не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Особливості процедури розгляду господарських справ в касаційному порядку передбачено розділом ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В тексті касаційної скарги скаржник просить відстрочити сплати судового збору у зв'язку з тим, що касатор є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України та лише в межах відкритих асигнувань, а законодавством передбачені досить стислі строки подачі касаційних скарг на судові рішення.

01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, відповідно до якого ставка судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, встановлена підпунктом "5" пункту 2 частини 2 статті 4 Закон України "Про судовий збір" і становить 70 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Ставка судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги на ухвалу суду, встановлена підпунктом "8" пункту 2 частини 2 статті 4 Закон України "Про судовий збір" і становить 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, за приписами статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата встановлюється у місячному розмірі і на 01.01.2014 року становить 1218,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону (п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.08.2011 року № 01-06/1175/2011).

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що скаржником таких обставин не наведено та належних доказів відсутності фінансування Державної виконавчої служби України до суду касаційної інстанції не подано.

Разом з тим, відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати або відстрочення.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства колегія суддів Вищого господарського суду України відхиляє клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин, Вищий господарський суд України не може прийняти вказану касаційну скаргу до провадження і вона підлягає поверненню скаржнику на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Державної виконавчої служби України про відстрочення сплати судового збору - відхилити.

2. Касаційну скаргу Державної виконавчої служби України на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 року у справі № 904/2433/14 повернути скаржнику.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді: Н.О. Волковицька

К.В. Грейц