ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 906/1642/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя Медуниця О.Є, суддя Черленяк М.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

1-го відповідача - Перепелиця В.М. за дорученням № 33-15/41654 від 30.12.2014 року

2-го відповідача - не з'явився

1-ї третьої особи - не з'явився

2-ї третьої особи - не з'явився

3-ї третьої особи - не з'явився

4-ї третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1480Х/1-32) на рішення господарського суду Харківської області від 18 лютого 2015 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс", м. Київ

до 1) Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків ,

2) Корпорації "Співдружність Комп", с. Комунар

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс - Т", с. Радгоспне, Харківський р-н, Харківська обл.

2.Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Авто", с.Тернова, Харківський р-н, Харківська обл.

3.Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг", с.Тернова, Харківський р-н, Харківська обл.

4.Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод", м. Кременчук, Полтавська обл.

про визнання договору іпотеки припиненим

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" звернулось до господарського суду Житомирської області із позовною заявою до відповідачів - 1) Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків; 2) Корпорації "Співдружність Комп", с. Комунар, в якій позивач просить визнати припиненим договір іпотеки нерухомого майна укладений 23 серпня 2007 р. між АІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є 1-ий відповідач та Корпорацією "АИС", правонаступником якої є 2-ий відповідач посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. щодо передачі в іпотеку нерухомого майна - об'єкт незавершеного будівництва, а саме: літ. "А" та літ. "Б", з відсотком готовності 75%, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Житомир, Київське шосе, будинок 44 "В".

Рішенням господарського суду Харківської області від 18 лютого 2015 року (суддя Светлічний Ю.В.) в позові відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 18 лютого 2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вказує на те, що ТОВ "Кредо Солюшнс" є кредитором в межах провадження по банкрутству Корпорації "Співдружність КОМП", а зобов'язання ПАТ "УкрСиббанк" та їх обсяг безпосередньо впливає на обсяг майна Корпорації "Співдружність КОМП" та кредиторських вимог, що були внесені до відповідного реєстру в межах провадження по банкрутству Корпорації "Співдружність КОМП". Таким чином, визнання іпотеки припиненою безпосередньо впливає на обсяг майна Корпорації "Співдружність КОМП" та кредиторських вимог до нього, тобто вплине на черговість задоволення вимог кредиторів і сприятиме захисту прав та забезпеченню охоронюваних законом інтересів позивача.

1-й відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що окарження апелянтом рішення господарського суду Харківської області жодним чином не сприяє захисту його прав та охоронюваних законом інтересів, а спрямоване на порушення прав та законних інтересів ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора у справі про банкрутство Корпорації "Співдружність КОМП". Питання правомірності та обґрунтованості кредиторських вимог ПАТ "УкрСиббанк" у справі про банкрутство Корпорації "Співдружність КОМП" досліджено та підтверджено господарським судом Харківської області, шляхом затвердження ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.2012 року (з урахуванням постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17.12.2013 року) реєстру вимог кредиторів. Також вказує на те, що оспорюваний правочин було укладено не тільки до отримання апелянтом статусу кредитора по справі, а навіть ще до моменту створення самого апелянта як юридичної особи. Будь-які порушення, які могли мати місце на момент його вчинення, жодним чином не могли стосуватися прав та законних інтересів апелянта, адже відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України "Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. На цій підставі просить рішення господарського суду Харківської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є зворотнє повідомлення про вручення ухвали суду.

2-й відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що "Корпорація "Співдружність Комп" на сьогодні не є власником предмету іпотеки та іпотекодавцем, у зв'язку із чим оспорення Договору іпотеки не може вплинути на черговість задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство, що встановлено господарським судом Харківської області в оскаржуваному рішенні. Просить рішення господарського суду Харківської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

3-тя та 4-та треті особи відзиви на апеляційну скаргу не надали, у судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є зворотні повідомлення про вручення ухвали суду.

1-ша та 2-га треті особи також відзиви на апеляційну скаргу не надали, у судове засідання не з'явились, направлені на їх адресу ухвали суду повернуті з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України. . За змістом цієї норми, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги належне повідомлення позивача про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати апеляційну скаргу у справі відповідно до ст.75 ГПК України без участі представників позивача, 2-го відповідача та третіх осіб за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 03.05.2007 року між 1-им відповідачем та третьою особою №1 був укладений кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (далі по тексту - "кредитний договір-1"), згідно умов якого 1-ий відповідач взяв на себе зобов'язання надавати, та третя особа №1 приймати, належним чином використовувати та повернути 1-му відповідачу кредит у валютах, вказаних в кредитному договорі-1.

03.05.2007 року між 1-им відповідачем та третьою особою №2 був укладений кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (далі по тексту - "кредитний договір-2"), згідно умов якого 1-ий відповідач взяв на себе зобов'язання надавати, та третя особа №2 приймати, належним чином використовувати та повернути 1-му відповідачу кредит у валютах, вказаних в кредитному договорі-2.

03.05.2007 року між 1-им відповідачем та третьою особою №3 був укладений кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (далі по тексту - "кредитний договір-3"), згідно умов якого 1-ий відповідач взяв на себе зобов'язання надавати, та третя особа №3 - приймати, належним чином використовувати та повернути відповідачу кредит у валютах, вказаних в кредитному договорі-3.

03.05.2007 року між 1-им відповідачем та третьою особою №4 був укладений кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (далі по тексту - "кредитний договір-4"), згідно умов якого 1-ий відповідач взяв на себе зобов'язання надавати, та третя особа №4 - приймати, належним чином використовувати та повернути відповідачу кредит у валютах, вказаних в кредитному договорі-4.

Також з матеріалів справи вбачається, що 23.08.2007 року між АТ "УкрСиббанк" (назву змінено з Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" у відповідності до вимог Закону України "Про акціонерні товариства") та Корпорацією "АІС" (назва була змінена на Корпорація "Співдружність КОМП") було укладено договір іпотеки нерухомого майна згідно умов якого 2-ий відповідач, з метою забезпечення наведених нижче зобов'язань, передає в іпотеку 1-му відповідачу нерухоме майно, зо знаходиться за адресою: Житомирська область, місто Житомир, Київське шосе, будинок 44. Ринкова вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін становить: 6 877 342,50 грн.

Згідно п. 1.2. Договору іпотеки зазначена нерухомість передана в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов'язань третіх осіб перед 1-им відповідачем, зокрема: ТОВ "Автосервіс-Т" - за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007 року, кінцевий строк повернення кредиту 30.04.2009 року; ТОВ "Авто-Холдінг" - за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007 року, кінцевий строк повернення кредиту 30.04.2009 року; ТОВ "Інтер-Авто" - за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007 року, кінцевий строк повернення кредиту 30.04.2009 року; ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" - за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007 року, кінцевий строк повернення кредиту 30.04.2009 року.

З постанови господарського суду Харківської області від 14.05.2012 року у справі 5023/7064/11 вбачається, що юридичну особу - Корпорацію "Співдружність КОМП" (ідентифікаційний код юридичної особи 30712903, правонаступник Корпорації "АИС") визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (т. І а.с. 96-109) .

З позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що підставі договору факторингу №39 Ф-Н від 04.12.2012 р. ПАТ "Сведбанк" відступив на користь ТОВ "Кредо Солюшнс" (позивач) право вимоги до боржника - Корпорації "Співдружність КОМП" за кредитними договорами № 54/07 від 05.12.2007 р. та 65/59765-КЛ від 05.12.2007р., а також права вимоги за договорами забезпечення, якими забезпечується виконання боржником (за кредитними договорами) своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідно до п. 4.3. договору факторингу сторони визначили загальний розмір заборгованості боржників, право вимоги повернення якої відступлено фактору в сумі 19 671 563,46 дол. США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату укладення цього договору становить 157 234 806,74 грн. та 180 425 982,54 грн. На підставі вказаного факту було внесено до реєстру вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП" відомості про заміну кредитора Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" (ухвали господарського суду Харківської області від 22.04.2013 р. у справі №5023/7064/11). Також позивач зазначає, що позивач, на підставі договору факторингу №20-У/13 від 30 липня 2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа - Банк" та ТОВ "Українська факторингова група" кредитор відступив на користь ТОВ "Українська факторингова група" право вимоги за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №406-МВ/08 від 26.12.2008р., а також права вимоги за договорами забезпечення, якими забезпечується виконання боржником (за кредитним договором) своїх зобов'язань за кредитним договором, зокрема договором поруки № 605-П/08 від 30.12.2008 р., укладеним між ПАТ "Альфа - Банк" та Корпорацією "АИС", правонаступником якої є банкрут. Відповідно до п. 1.2. даного договору факторингу сторони визначили, що за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №406-МВ/08 від 26.12.2008 р. відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту, наданою в доларах США, відповідно до даного договору в сумі 29 243 496.68 доларів США, право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому договором про відкриття кредитної лінії, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору факторингу в сумі 14 963 853,70 доларів США, право вимоги сплати неустойки (пені) встановленої договором про відкриття кредитної лінії, нарахованої та несплаченої станом на дату підписання цього договору факторингу в сумі 3 778 317,21 грн. На думку позивача ТОВ "Українська факторингова група" на підставі договору факторингу №21-У/13 від 22 жовтня 2013 року, укладеного з ТОВ "Кредо Солюшнс" відступило на користь позивача право вимоги, що належало ТОВ "Українська факторингова група" на підставі договору факторингу №20-У/13 від 30 липня 2013 року. В зв'язку з цим було зобов'язано ліквідатора внести до реєстру вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП" відомості про заміну кредитора Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс".

З ухвали господарського суду Харківської області від 05.03.2012 року №5023/7064/11 вбачається, що затверджено реєстр вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП". Вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" у розмірі 672 541 864.59 грн. окремо внесені до реєстру вимог, як такі, що забезпечені заставою майна боржника (перша черга задоволення) (т. І а.с. 119-129).

Позивач вказує на те, що 1-им відповідачем та третіми особами - 1, 2, 3, 4 було змінено кредитні зобов'язання за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 без згоди відповідача-2, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. 1-им відповідачем та третьою особою №1 було змінено кредитні зобов'язання за кредитним договором-1 без згоди 2-го відповідача, як іпотекодавця, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності іпотекодавця шляхом укладання угод, які є невід'ємною частиною кредитного договору-1, якими збільшено кредитні зобов'язання третьої особи №1. Угодою про надання траншу від 11.12.2008р. до кредитного договору-1 встановлено оплату третьою особою №1 1-му відповідачу комісії за лонгацію договору в розмірі 1000,00 (одна тисяча) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-1; угодою про надання траншу від 23.01.2008р. до кредитного договору-1 встановлено оплату третьою особою №1 1-му відповідачу комісії за лонгацію договору в розмірі 3000,00 (три тисячі) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-1. 1-им відповідачем-1 та третьою особою-2 було змінено кредитні зобов'язання за кредитним договором-2 без згоди 2-го відповідача, як іпотекодавця, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності іпотекодавця шляхом укладання угод, які є невід'ємною частиною кредитного договору-2, якими збільшено кредитні зобов'язання третьої особи №2. Додатковою угодою №6 від 24.04.2008р. до кредитного договору-2 встановлено оплату третьою особою №2 відповідачу №1 комісії за збільшення ліміту в розмірі 0,13% від суми збільшення (2340,00 доларів США), встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором №2; додатковою угодою №10 від 23.07.2008 р. до кредитного договору 2 встановлено оплату третьою особою №2 1-му відповідачу комісії за внесення змін до кредитного договору в розмірі 11325,60 (одинадцять тисяч триста двадцять п'ять) гривень 60 копійок, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-2; угодою про надання траншу від 01.12.2008р. до кредитного договору-2 встановлено оплату третьою особою №2 1-му відповідачу комісії за лонгацію договору в розмірі 1.000,00 (одна тисяча) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором №2; угодою про надання траншу від 11.12.2008р. до кредитного договору-2 встановлено оплату третьою особою-2 1-му відповідачу комісії за лонгацію договору в розмірі 1.000,00 (одна тисяча) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-2. 1-м відповідачем разом з третьою особою-4 було змінено кредитні зобов'язання за кредитним договором-4 без згоди 2-го відповідача, як іпотекодавця, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності іпотекодавця шляхом укладання угод, які є невід'ємною частиною кредитного договору-4, якими збільшено кредитні зобов'язання третьої особи №2: додатковою угодою №6 від 24.04.2008р. до кредитного договору-4 встановлено оплату третьою особою-4 1-му відповідачу комісії за збільшення ліміту в розмірі 0,13% від суми збільшення (13000,00 доларів США), встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-4; додатковою угодою №13 від 15.10.2008р. до кредитного договору-4 встановлено оплату третьою особою №4 1-му відповідачу комісії за внесення змін до кредитного договору в розмірі 15.000,00 (п'ятнадцять тисяч) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-4; угодою про надання траншу від 12.08.2008р. до кредитного договору-4 встановлено оплату третьою особою-4 1-му відповідачу комісії за лонгацію договору в розмірі 2.880,00 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-4; угодою про надання траншу від 24.10.2008р. до кредитного договору-4 встановлено оплату третьою особою-4 1-му відповідачу комісії за лонгацію договору в розмірі 4633,46 (чотири тисячі шістсот тридцять три) долари США 46 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-4; угодою про надання траншу від 24.10.2008р. до кредитного договору-4 встановлено оплату третьою особою №4 1-му відповідачу комісії за лонгацію договору в розмірі 3.861,39 (три тисячі вісімсот шістдесят один) долар США 39 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-4; угодою про надання траншу від 24.10.2008р. до кредитного договору-4 встановлено оплату третьою особою №4 1-му відповідачу комісії за лонгацію договору в розмірі 4508,92 (чотири тисячі п'ятсот вісім) доларів США 92 цента, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-4; - угодою про надання траншу від 01.12.2008р. до кредитного договору-4 встановлено оплату третьою особою №4 1-му відповідачу комісії за лонгацію договору в розмірі 500,00 (п'ятсот) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-4; угодою про надання траншу від 01.12.2008р. до кредитного договору-4 встановлено оплату третьою особою№4 1-му ідповідачу-1 комісії за лонгацію договору в розмірі 500,00 (п'ятсот) доларів США 00 центів, встановлення та сплата якої не було передбачено кредитним договором-4.

На думку позивача наведені умови у Договорі іпотеки не відображені і про їх узгодження Відповідач-2 не був повідомлений, що свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень)

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що умовою визнання обґрунтованими позовних вимог позивача є доведення ним факту порушення його прав та/або охоронюваних законом інтересів відповідним фактом збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця за спірним Договором іпотеки нерухомого майна від 23.08.2007 року.

Згідно ч. 4 ст. 87 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 91 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Кредо Солюшнс" створений 03.05.2012 року, тобто пізніше на п'ять років ніж було укладено спірний Договір та пізніше на чотири роки ніж відповідачами та третіми особами вчинено правочини (січень-грудень 2008р), які на думку позивача свідчать про збільшення кредиторських вимог до відповідача-2 та обсягу відповідальності відповідача-2 за спірним Договором іпотеки нерухомого майна від 23.08.2007 року.

Приймаючи до уваги, що в момент вчинення сторонами відповідних правочинів позивача не існувало як юридичної особи, колегія суддів вважає недоведеними порушення його прав та охоронюваних законом інтересів спірним правочином.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів переходу до нього прав вимоги, які забезпечені спірним Договором іпотеки нерухомого майна від 23.08.2007 року.

Так у матеріалах справи відсутній Договір факторингу №21-У/13 від 22.10.2013 року, на підставі якого відповідне право вимоги було, як стверджує позивач, передане йому ТОВ "Українська факторингова група".

Відсутні також й інші Договори про відступлення цього пава, які передували названому, і про існування яких позивач стверджує в позовній заяві. Позивачем не вказано, що заважало надати йому ці докази разом із позовною заявою або в процесі розгляду справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції були створені позивачеві належні умови для реалізації своїх прав по наданню відповідних доказів та пояснень.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги ґрунтуються на нормах права, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати Договір іпотеки нерухомого майна від 23.08.2007 року припиненим на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають с кредитних договорів" п.4.1.8 зазначено, що: "У застосуванні статті 559 ЦК України слід враховувати, що ця норма не поширюється на правовідносини майнової поруки (застави), яка є окремим видом забезпечення виконання зобов'язання. Застава регулюється нормами параграфа 6 (статті 572 -593) глави 49 ЦК України та Законами України "Про іпотеку" і "Про заставу". Підстави припинення майнової поруки безпосередньо врегульовано окремими нормами цивільного законодавства, а тому суд не може вдаватися до аналогії закону і застосовувати норми, які регулюють підстави припинення інших видів забезпечення виконання зобов'язання, незалежно від ступеню їх подібності. "

У п.23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що: "при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 11 Закону України "Про заставу", ст. ст. 1,11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст. ст. 553-559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки."

У постановах Верховного суду України від 16.10.2012 року у справах №3-45гс12 та №3-44гс12 зазначено, що "Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закон) визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, а майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника за основним зобов'язанням на підставі договору, закону або рішення суду. Отже, іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов'язання, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування ст.559 ЦК України до Договору іпотеки".

Наведені обставини унеможливлюють визнання припиненим Договору іпотеки нерухомого майна від 23.08.2007 року на підставі ч. 1 ст.559 ЦК України.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги необґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи та не підлягають задоволенню.

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, матеріали справи та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду відповідає статтям 43, 85 ГПК України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, у зв'язку з чим підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. За таких обставин, рішення господарського суду Харківської області від 18 лютого 2015 року залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18 лютого 2015 року у справі № 906/1642/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Повна постанова складена 09.04.2015 року.

Головуючий суддя Шепітько І.І.

Суддя Медуниця О.Є.

Суддя Черленяк М.І.