ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"09" квітня 2015 р.Справа № 915/1194/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів О.Ю.Аленіна, В.І.Жекова,

при секретарі судового засідання - Е.М. Вєлковій

за участю представників:

від позивача: П.П.Капітонов , ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Рецикл"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 04.02.2015 р.

у справі №915/1194/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Рецикл"

до ОСОБА_3

про визнання права власності,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Рецикл" звернулося з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно - будівлю картонажного цеху, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Позовна заява підписана заступником директора з наукової роботи ОСОБА_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до акту приймання- передачі вкладів учасників до статутного фонду ТОВ "Науково-виробнича фірма "Рецикл" від 19.12.2006 р. учасник ОСОБА_3 вніс у статутний фонд товариства частку 50%, яка складається із нежитлової будівлі картонажного цеху, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 66500 грн. Але будівля картонажного цеху на даний час зареєстрована за ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, отже відповідач не виконав свого обов'язку щодо внесення внеску до статутного фонду позивача, а позивач не отримав свідоцтво про право власності на будівлю картонажного цеху, у зв'язку з чим порушено право товариства, як власника цієї будівлі. Обґрунтовуючи позов, позивач послався на положення пункту 7.2 статуту ТОВ "Науково-виробнича фірма "Рецикл" (в редакції від 11.01.2007р.), протокол загальних зборів №20 від 18.12.2006р., лист КП "Миколаївське МБТІ" від 20.05.2010р. №10, а також на ст. ст. 331, 321, 115, 317, 318, 319, 392, 328 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13 Закону України "Про господарські товариства" та п. 33 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2008р. №13.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 15.08.2013 року в позові відмовлено з посиланням на те, що з рішення зборів учасників ТОВ "Науково-виробнича фірма "Рецикл", оформленого протоколом №23 від 19.01.2007 р. вбачається, що майнові вклади учасників передані товариству у користування, отже відповідач передав товариству свій вклад, нерухоме майно будівлю картонажного цеху не у власність, а у користування.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.11.2013 року рішення господарського суду Миколаївської області від 15.08.2013р. скасовано, позовні вимоги задоволено повністю з посиланням на те, що питання про порядок передачі внесків учасників до статутного фонду згідно порядку денного на зборах 19.01.2007 р. не розглядалось, рішення про спосіб формування статутного фонду товариства також не приймалось. В той час як рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Науково-виробнича фірма "Рецикл", оформленим протоколом №20 від 18.12.2006 р., було визначено вид та розмір внеску кожного учасника, що в подальшому було відображено у пункті 7.2 статуту товариства, у відповідності до яких внеском ОСОБА_3 є спірне нерухоме майно, а не майнові права на це майно. Крім того, відповідач не може бути одночасно власником майна, яке ним передано до статутного фонду позивача і власником частки в статутному капіталі ТОВ "Науково-виробнича фірма "Рецикл".

Постановою Вищого господарського суду України від 05.05.2014 року рішення господарського суду Миколаївської області від 15.08.2013 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.11.2013 року у даній справі скасовано, справу передано до господарського суду Миколаївської області на новий розгляд з посиланням на те, що судами попередніх інстанцій до даних правовідносин необхідно було застосувати не загальні норми права про визнання права власності, а ті норми, які регулюють даний предмет спору, зокрема, формування статутного капіталу товариства та внесення вкладів (ст. 52 Закону України "Про господарські товариства", ст. 144 Цивільного кодексу України та ін.). Крім того, судами не встановлено чи відбулась передача майна та реальний перехід права власності на спірне нерухоме майно, яке внесено до статутного фонду товариства, що буде мати вирішальне значення для правильного вирішення спору, та не досліджено, коли відбувся факт порушення прав позивача і чи відбувся він взагалі.

08.05.2014р. ухвалою господарського суду Миколаївської області справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалами від 24.06.2014 р. та від 10.11.2014р. було призначено комплексну судову технічну експертизу документів та судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.01.2015 року поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.02.2015р. в позові відмовлено. Рішення суду обґрунтоване тим, що згідно з протоколом №23 від 19.01.2007р. загальних зборів учасників товариства, учасниками було прийнято рішення про те, що відповідно до порядку, передбаченого ст.ст.136,139 Господарського кодексу України, нерухоме майно, будівля картонажного цеху, була передана відповідачем у користування, а не у власність. Крім того, позивачем не доведено факту передачі майна та реального переходу права власності на спірне нерухоме майно, яке внесено до статутного фонду товариства. Суд також вказав, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014 року по справі № 2а-5583/11/1470, яка набрала законної сили, за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Державного реєстратора виконавчого комітету Миколаївської міської ради Назарової О. В., за участю третьої особи ТОВ "Науково-виробнича фірма "Рецикл", ОСОБА_3 визнано недійсним та скасовано запис про державну реєстрацію нової редакції статуту ТОВ "Науково-виробнича фірма "Рецикл", яка зареєстрована 11.01.2007 року за № 10012106, отже є чинною редакція статуту, за якою статутний капітал ТОВ "НВФ "Рецикл" становить 375 грн. (дата закінчення його формування - 03.05.1995 року). За таких обставин не можна вважати сформованим статутний капітал товариства в новій редакції статуту від 10.01.2007р., на підставі чого у суду відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на майно.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду, викладенні в оскаржуваному рішенні, протирічать встановленим постановою апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014р. по справі № 2а-5583/11/1470 фактам, які в силу ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України не потребують доказування. Судом також не взято до уваги, що п.33 Постанови пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.08 р. №13 передбачено, що якщо акти приймання-передачі та положення установчих документів товариства не передбачають застережень про те, що внеском учасника до статутного капіталу товариства є майнові права, у тому числі право користування майном, то майновий внесок учасника до статутного (складеного) капіталу є об'єктом права власності, у зв'язку з чим суд першої інстанції помилково на підставі протоколу №23 від 19.01.2007 р. дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права користування, а не права власності на майно. Апеляційна скарга підписана заступником директора товариства з наукової роботи ОСОБА_2.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 р. скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді - Поліщук Л.В., суддів Жекова В.І., Аленіна О.Ю., із призначенням її до розгляду.

11.03.2015 р. ТОВ "Науково-виробнича фірма "Рецикл" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з заявою про відмову від апеляційної скарги на рішення господарського суду Миколаївської області від 04.02.2015р., посилаючись на подання її неуповноваженою особою. Заява підписана директором товариства ОСОБА_3.

Від ТОВ "НВФ "Рецикл" також надійшли заяви про відкладення апеляційної скарги (11.03.2015р.), про зупинення провадження по справі і повернення апеляційної скарги, поданої неуповноваженою особою (09.04.2015р.), які підписані директором товариства ОСОБА_3. Вказані заяви апеляційна інстанція відхиляє, оскільки заява про відкладення апеляційної скарги надійшла після прийняття апеляційної скарги до провадження, а заява про зупинення провадження у справі з підстав підписання її неуповноваженою особою не відповідає положенням ст. 79ГПК України

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційна інстанція встановила наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.8 Закону та загальним правилам діловодства, які визначені у п.5.26 ДСТУ 4163-2003, підпис уповноваженої особи ТОВ"Науково-виробнича фірма "Рецикл" на апеляційній скарзі повинен був бути засвідчений печаткою підприємства, яка є невід'ємним реквізитом будь-яких юридично значимих документів. Зазначене правило поширюється на всіх підписантів підприємства.

Згідно з п.1.1 ДСТУ 4163-2003 цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створені в результаті діяльності: органів державної влади України; підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності, тобто і на ТОВ"Науково-виробнича фірма "Рецикл". Апеляційна скарга ТОВ"Науково-виробнича фірма "Рецикл", подана ОСОБА_2 як підписантом, оформлена із порушенням вищезазначених вимог.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2014р. у справі №2а-5583/11/1470 було задоволено позов ОСОБА_2, визнано недійсними та скасовано запис про державну реєстрацію нової редакції статуту ТОВ"НВФ "Рецикл", яка зареєстрована 11.01.2007р. з підстав, що реєстрація була здійснена з порушенням норм чинного законодавства. Отже, нова редакція статуту товариства в редакції від 11.01.2007р. не набрала чинності, так як державна реєстрація її скасована, проте відповідні зміни в Єдиний держаний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не внесені, що вбачається із витягів станом на 03.04.2015р. і 07.04.2015р.. Дослідивши статут товариства в редакції від 16.03.1999р., встановлено, що відповідно до п.5.5 статуту в товаристві створюється виконавчий орган в особах директора та замісника директора, які мають право без доручення здійснювати дії від імені товариства.

Доказів, що саме ОСОБА_2, як заступнику директора з наукової роботи були надані повноваження представляти ТОВ"НВФ "Рецикл" в суді без доручення, відсутні. Із наданої директором ТОВ"НВФ "Рецикл" ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.03.2015р. вбачається, що 29 грудня 2006р. протоколом зборів учасників ТОВ"НВФ "Рецикл" ОСОБА_2 призначено на посаду заступника директора з наукової роботи. ТОВ"НВФ "Рецикл" видано наказ №98/2-к про призначення ОСОБА_2 заступником директора з наукової роботи вказаного товариства. Наказом директора ТОВ"НВФ "Рецикл" від 07.02.2011р. №173-к позивача звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2012р. ОСОБА_2 поновлено на посаді заступника директора з наукової роботи ТОВ"НВФ "Рецикл" з 07.03.2011р. зі стягненням з останнього на його користь 14 638грн. 80коп. заробітка за час вимушеного прогулу без утримання податку й інших обов'язкових платежів. Наказом ТОВ"НВФ "Рецикл" від 04 липня 2012р. №202-К ОСОБА_2 на підставі вказаного рішення суду поновлено на посаді заступника директора з наукової роботи. Згідно з табелями рахунку робочого часу працівників ТОВ"НВФ "Рецикл" ОСОБА_2 у товаристві не з'являлвся, роботу відповідно до своєї посадової інструкції не виконував. Таким чином, після поновлення на роботі ОСОБА_2 у товаристві не з'являвся, роботу відповідно до своєї посадової інструкції не виконував. ТОВ"НВФ "Рецикл" неодноразово повідомляло ОСОБА_2 про необхідність з'явитися на робоче місце та надати пояснення про причини відсутності на роботі, про що свідчать акти, складені 31.12.2012р. до 13.10.2014р., та наказ від 09.09.2013р. №124-К про порушення ОСОБА_2 правил внутрішнього трудового розпорядку. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх посадових обов'язків заробітна плата йому не нараховувалася та не виплачувалася, про що свідчить довідка від 10.10.2014№087. Оскільки позивач був відсутній на робочому місці та не виконував свої трудові обов'язки у ТОВ"НВФ "Рецикл", то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати йому заробітної плати, отже й безпідставності заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати. При цьому апеляційний суд правильно виходив із того, що у справі відсутні докази на підтвердження поважності невиходу позивача на роботу чи його звернення у встановленому порядку до відповідача або інших органів з вимогами про усунення перешкод у виконанні ним своїх трудових обов'язків. За таких обставин Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив рішення апеляційного суду Миколаївської області від 24.12.2014р. без змін.

Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.04.2015р. і 07.04.2015р. станом на теперішній час директором ТОВ "Науково-виробнича фірма "Рецикл" є ОСОБА_3.

Право відмовитися від апеляційної скарги до винесення постанови передбачено ч.1 ст.100 ГПК України. Відповідно ОСОБА_3, як директор ТОВ"Науково-виробнича фірма "Рецикл" має право на відмову від апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення господарського суду Миколаївської області від 04.02.2015 р. не оскаржено іншими сторонами, відмова скаржника від апеляційної скарги не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані інтереси, тому приймається судом апеляційної інстанції, у зв'язку з чим апеляційне провадження підлягає припиненню, згідно п.4 ст.80 ГПК України.

Керуючись п.4 ст.80, ст.ст. 86, 99, 100 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Рецикл" від апеляційної скарги на рішення господарського суду Миколаїської області від 04.02.2015 р. у справі №915/1194/13.

2.Припинити апеляційне провадження у даній справі.

3.Справу №915/1194/13 повернути господарському суду Миколаїської області.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя В.І. Жеков