КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. Справа№ 911/5425/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Козирь Т.О. представник за довіреністю;

від відповідача - Чугуєнко Д.В.представник за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на рішення господарського суду Київської області від 04.03.2015 року

по справі № 911/5425/14 (суддя - Заєць Д.Г.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг"

про зобов'язання закрити банківські рахунки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 15.07.2014 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду м. Києва від 04.03.2015 року по справі № 911/5425/14 та постановити нове, яким в задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач посилається на те, що судом першої інстанції було неповно з'ясовані обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" прийнято до провадження.

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує, просить суд рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду м. Києва від 04.03.2015 року у справі № 911/5425/14 без змін, з підстав викладених у відзиві.

У відповідності до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

20 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит") (за договором - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" (за договором - позичальник) укладено договір про відновлювальну кредитну лінію за №44-01-07 (далі - кредитний договір 1).

Пунктом 1.1 кредитного договору 1 (в редакції додаткової угоди №27 від 27 червня 2014 року) встановлено, що банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 2310000,00 доларів США, з терміном повернення кредитних ресурсів до 29 червня 2018 року.

Згідно пункту 8.3 кредитного договору 1 (в редакції додаткової угоди №13 від 18 лютого 2013 року), позичальник зобов'язується без письмової згоди банку не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (в національній або іноземній валюті), не отримувати нових позик та кредитів, не виступати гарантом або поручителем за зобов'язаннями третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов'язань по даному договору.

20 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит") (за договором - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" (за договором - позичальник) укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію за №45-01-07 (далі - кредитний договір 2).

Пунктом 1.1 кредитного договору 2 (в редакції додаткової угоди №15 від 18 лютого 2013 року) встановлено, що банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 5870000,00 доларів США, з терміном повернення кредитних ресурсів до 18 грудня 2014 року.

Згідно пункту 8.3 кредитного договору 2 (в редакції додаткової угоди №15 від 18 лютого 2013 року) позичальник зобов'язується без письмової згоди банку не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (в національній або іноземній валюті), не отримувати нових позик та кредитів, не виступати гарантом або поручителем за зобов'язаннями третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов'язань по даному договору.

1 квітня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (за договором - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" (за договором - позичальник) укладено кредитний договір за №02-01-10 (далі - кредитний договір 3).

Пунктом 1.1 кредитного договору 3 (в редакції додаткової угоди №7 від 18 лютого 2013 року) встановлено, що банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 8170000,00 доларів США, з терміном повернення кредитних ресурсів до 30 червня 2018 року.

Згідно пункту 8.3 кредитного договору 3 (в редакції додаткової угоди №7 від 18 лютого 2013 року) позичальник зобов'язується без письмової згоди банку не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (в національній або іноземній валюті), не отримувати нових позик та кредитів, не виступати гарантом або поручителем за зобов'язаннями третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов'язань по даному договору.

6 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (за договором - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" (за договором - позичальник) укладено договір про кредитну лінію у формі овердрафту за №1505-14 (далі - кредитний договір 4).

Пунктом 1.1 кредитного договору 4 встановлено, що банк відкрив позичальнику кредитну лінію у формі овердрафту з лімітом, визначеним у п. 2.1 договору.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору 4 на період з 6 червня 2014 року до моменту виконання умов п. 6.1 договору ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 1700000,00 грн.

Згідно пункту 9.3 кредитного договору 4 позичальник зобов'язується без письмової згоди банку не відкривати в установах інших банків поточні рахунки (в національній або іноземній валюті), не отримувати нових позик та кредитів, не виступати гарантом або поручителем за зобов'язаннями третіх осіб до моменту повернення кредиту та виконання інших зобов'язань по даному договору.

Відповідачем після укладення зазначених вище кредитних договорів було відкрито наступні рахунки: № (код валюти 980 - українська гривня) в Публічному акціонерному товаристві "Райффайзен Банк Аваль" (відкрито 14 січня 2014 року) та №2904 (код валюти 980 - українська гривня) в головному управлінні по місту Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства "Ощадбанк" (відкрито 1 жовтня 2014 року).

Таким чином, відповідач в порушення умов договору відкрив рахунки в інших банківських установах.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що між позивачем та відповідачем погоджено умови договорів №44-01-07, №45-01-07, №02-01-10 та №1505-14, зокрема, щодо обов'язку відповідача утриматись від відкриття рахунків в інших банківських установах, суд апеляційної інстанції пгоджується з висновком суду першої інстанції, що з моменту відкриття спірних рахунків відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, а відповідно до умов зазначених договорів та ст. 611 Цивільного кодексу України, настали правові наслідки, передбачені умовами договорів, у зв'язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань.

Пунктом 7.1 договорів №44-01-07, №45-01-07, №02-01-10 та пунктом 8.1 договору №1505-14 передбачено, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується і у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. 2.4, 2.5, 2.6, 3.4, 3.6, 4.5, 6.1, та 8.3 договорів №44-01-07, №45-01-07, №02-01-10 та п.п. 2.7, 2.8, 2.11, 3.2, 4.4, 4.6, 5.5, 7.1 та 9.3 договору №1505-14.

Умовами договорів №44-01-07, №45-01-07, №02-01-10, №1505-14 (з урахуванням додаткових угод), зокрема пунктами 8.3 та 9.3 відповідно, передбачені правові наслідки порушення відповідачем взятого на себе зобов'язання, яке полягає в утриманні від відкриття рахунків в інших банківських установах, а саме: зміна процентної ставки (її підвищення) та виникнення у позивача права вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування.

Крім того, зазначені договори не є підставою для виникнення у позивача прва вимагати закрити рахунки, оскільки умови даних договорів не передбачають обов'язок відповідача закрити рахунки, відкриті в інших банківських установах.

Таким чином, обов'язок відповідача утриматись від вчинення певних дій кореспондується з правом позивача вимагати такі дії не вчиняти, оскільки відповідач такі дії вже вчинив, чим допустив порушення.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, яка визначає правові наслідки порушення зобов'язань, зокрема ст. 611 Цивільного кодексу України, умов договору, які визначають наслідки порушення відповідного зобов'язання, враховуючи відсутність у позивача суб'єктивного матеріального права вимагати закриття рахунків (таке право не виникає за умовами договору або внаслідок положень Закону) та відсутність у відповідача обов'язку вчинити певні активні дії - подати заяву про закриття таких рахунків, заявлені вимоги є необґрунтованими.

Разом з цим, договором не передбачено обов'язку відповідача закрити рахунки в інших банківських установах, а договором визначений конкретний спосіб захисту порушеного права позивача(стягнення пені, дострокового розірвання договору та підвищення процентної ставки за договором).

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом Київської області правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2015р. у справі №911/5425/14.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2015 р. у справі №911/5425/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи № 911/5425/14 повернути до господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

Л.Г. Смірнова