ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 квітня 2015 року Справа № 925/1421/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя судді Дроботова Т.Б. Алєєва І.В. (доповідач), Волковицька Н.О.

перевіривши касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року

у справі № 925/1421/14 Господарського суду Черкаської області

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Вербівської сільської ради

про визнання недійсним рішення та поновлення строку договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Подана Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 касаційна скарга на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року у справі № 925/1421/14 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються зокрема докази сплати судового збору.

Відповідно до пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги на рішення суду, становить 70 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" у 2015 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі встановлена з 01 січня у розмірі 1218грн., з 01 грудня - 1378грн.

Предметом позову у даній справі є дві вимоги немайнового характеру - визнання недійсним рішення Вербівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області від 05.11.2013р. №31-2/VI „Про розгляд заяви ОСОБА_4 щодо поновлення договору оренди земельної ділянки площею 49,2 га із земель водного фонду" та поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду від 27.01.2004р., зареєстрованого у Вербівській сільській раді під №1.

Відповідно до п.п.2.11 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 (зі змінами і доповненнями), якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Враховуючи викладене, розмір судового збору, який підлягає сплаті за звернення з касаційною скаргою в такому випадку, становить 852,60 грн + 852,60 грн. = 1705,20 грн., натомість згідно доданої скаржником квитанції від 17.03.2015р. судовий збір сплачено у розмірі 1680,00 грн., тобто у меншому розмірі.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 ГПК України касаційна скарга повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Між тим у даній касаційній скарзі хоча й вміщено посилання на окремі норми матеріального та процесуального права, проте не зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального права припустився, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції у прийнятті оскаржуваної постанови, у чому саме полягало таке порушення або неправильне застосування і яким чином це вплинуло на прийняття зазначеного судового рішення.

Доводи скаржника стосуються встановлення фактичних обставин справи та оцінки доказів у ній, між тим як відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до п. 62 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. №11 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України", якщо в касаційній скарзі не зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального і/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій у прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, то касаційна скарга до розгляду не приймається і підлягає поверненню судом.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню.

Крім того, відповідно до пункта 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 24.10.2011 року № 11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у застосуванні п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України господарському суду необхідно враховувати, що належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів можна вважати розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (оригінал касового чека, розрахункової квитанції тощо).

Скаржником до касаційної скарги на підтвердження доказів направлення скарги іншій стороні по справі надано лише опис вкладення на ім'я Вербівської сільської ради без надання розрахункової квитанції або касового чеку.

Судова колегія звертає увагу, що заявник касаційної скарги в додатку до касаційної скарги зазначив про наявність доказів про направлення клопотання про поновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги, проте ці докази відсутні, про що складений акт відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 №09-14/60/15.

Керуючись ст.ст. 86, 111, 1111, п. 4, 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 року у справі № 925/1421/14 повернути скаржнику.

Головуючий суддя Т.Б. Дроботова
Суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя Н.О.Волковицька