РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015Справа №910/5817/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна"
До Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"
Простягнення 192 553,99 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Єкимов Є.С., представник, довіреність № б/н від 11.03.2015 р.
Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна" звернулося до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" 192 553,99 грн. безпідставно набутого майна та про зобов'язання сплатити пеню при поверненні коштів.

Провадження у справі за вказаними вимогами було порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2015 № 910/5817/15-г, яку призначено до розгляду на 07.04.2015.

16.03.2015 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване необхідністю перевірки викладених у позовній заяві обставин і можливістю мирного врегулювання спору між сторонами.

У судове засідання, призначене на 07.04.2015, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи (повідомлення про вручення копії ухвали від 13.03.2015 в матеріалах справи). Враховуючи викладене, зважаючи на обмеженість процесуальних строків розгляду справи та відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути заявлений спір по суті в даному судовому засіданні за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

У ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем порядку виконання платіжних доручень і безпідставність одержання належних Товариству з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна" коштів в сумі 192 553,99 грн. Також, представник позивача просив зобов'язати відповідача при поверненні коштів нарахувати і сплатити позивачу пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена банком-відповідачем по короткострокових кредитах за кожен день, починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок позивача.

На підтвердження заявлених вимог суду подано договір оренди, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "Головбудсервіс - К", платіжні доручення на суму 111 582,10 грн. і 80 971,89 грн., рахунок на суму 211 582,10 грн., листування з відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна" існують договірні відносини з Товариством з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна", що виникли з договору оренди нежитлових приміщень № 14/12-01В від 25.11.2014.

31.01.2015 позивач як орендар, згідно з платіжним дорученням № 199 перерахував з Товариству з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна" 111 582,10 грн. з призначенням платежу: "часткова оплата за послуги оренди нежилого приміщення зг.рахунку № 14122-004 від 22.12.2014 в т.ч. ПДВ 20% 18 597,02 грн.", вказавши рахунок № 201, банк одержувача- Ф "ЦРУ "АТ"Б"Фінанси та кредит"м.Київ.

24.02.2015 позивачем було складено платіжне доручення № 238 на суму 80 971,89 грн. для перерахування орендодавцю часткової плати на послуги оренди нежилого приміщення за лютий 2015 згідно з рахунком № 150216-001 від 16.02.2015 тому ж банку отримувача і на той же рахунок.

Згідно з позовною заявою, передані для перерахування орендарю кошти Товариством з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна" так і не були отримані.

За твердженнями позивача, 25.02.2015 на електронну пошту бухгалтера компанії надійшов лист від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна" з вкладенням, в якому містилася копія довідки Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (відділення № 63) про закриття всіх поточних рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна" з 30.01.2015.

27.02.2015 до Центрального регіонального відділення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" позивачем було подано лист № 02-25/02 від 25.02.2015, в якому описано обставини перерахування за платіжними дорученнями від 30.01.2015 № 199 та від 24.02.2015 № 238 на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна" 111 582,10 грн. та 80 971,89 грн. (рахунок № 0201) для оплати за договором орендли у філію "Центральне регіональне управління" Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" та вказувалося, що отримувач платежу так і не отримав перераховані до банку суми. У вказаному листі, посилаючись на інструкцію Національного банку України від 21.01.2014 № 22, позивач просив відповідача повернути описані грошові кошти на ті ж самі реквізити, з яких вони надійшли.

Як слідує з позовної заяви, відповіді на лист № 02-25/02 від 25.02.2015 отримано не було.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 192 533,99 грн. та зобов'язати відповідача при поверненні коштів нарахувати і сплатити позивачу пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена банком-відповідачем по короткострокових кредитах за кожен день, починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок позивача, вважаючи суму в розмірі 192 533,99 грн. безпідставно набутим відповідачем майном.

Суд погоджується з правовою позицією позивача та вважає позовні вимоги правомірними і обґрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1092 Цивільного кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення у зв'язку з порушенням правил розрахункових операцій виконуючим банком відповідальність може бути покладена судом на цей банк.

Згідно з п. 32.1. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

У ст. 2 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в України" загальні засади функціонування платіжних систем в Україні та відносини у сфері переказу коштів регулюються Конституцією України, Законами України "Про Національний банк України", "Про банки і банківську діяльність", цим Законом, іншими актами законодавства України та нормативно-правовими актами Національного банку України, а також міжнародно-правовими актами з питань переказу коштів.

Правила проведення розрахункових операцій встановлено Законом України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" та Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22.

Пунктом 1.24 ст. 1 Законом України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" встановлено визначення поняття "помилковий переказ", під яким слід розуміти рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Аналогічне визначення міститься і в п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, де зазначено, що помилкове списання/зарахування коштів - це списання/зарахування коштів, унаслідок якого з вини банку або клієнта відбувається їх списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача.

Відповідно до п. 22.6 ст. 22 Закону України ""Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України /реєстраційним (обліковим) номером платника податків / реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів.

У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов'язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача.

У п. 2.32 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті встановлено, що якщо немає змоги встановити належного отримувача, або не надійшли уточнені дані від банку платника, то банк не пізніше четвертого робочого дня зобов'язаний повернути кошти банку, що обслуговує платника, із зазначенням номера та дати електронного розрахункового документа та причини повернення.

Отже, відповідач отримавши від позивача кошти з призначенням на перерахування на поточні банківські рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Головбудсервіс-К", який вже не був клієнтом банку, адже його рахунки відповідачем були закриті, мав би відповідно до чинного законодавства повернути дані кошти позивачеві в чотирьохденний термін, як встановлено у законодавстві.

Проте, на момент звернення позивача до суду з указаним позовом та станом на час розгляду справи Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" не здійснило дій, спрямованих на повернення коштів, доказів зворотнього не подав.

Отже, відповідачем порушено приписи ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

У ст. 1212 Цивільного кодексу України вказується, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношенням, в якому сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 3 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, акти цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Виходячи з приписів ст. 1 Господарського процесуального кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими

Зважаючи на наведені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача безпідставно набутого майна у вигляді описаних вище грошових коштів, визнаються обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, адже доказів правомірності затримання і неповернення позивачу грошових коштів в сумі 192 553,99 грн. суду подано не було.

Також, у своєму позові Товариство з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна" просить суд зобов'язати відповідача при поверненні коштів нарахувати і сплатити позивачу пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена банком-відповідачем по короткострокових кредитах за кожен день, починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок позивача слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.38 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті за списання коштів з рахунку платника без законних підстав банк має сплатити платнику пеню у визначеному законодавством України розмірі, якщо договором не передбачено іншої відповідальності.

Згідно з п. 32.3.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

З наведеного слідує, що питання сплати банком пені у разі порушення порядку здійснення розрахункових операцій законодавчо врегульоване і може бути предметом вимог позивача і предметом судового розгляду. Проте, обраний позивачем у даному спорі спосіб захисту порушеного права не відповідає законодавству, оскільки вимоги про стягнення конкретної суми пені до суду не заявлено, не визначено її розмір, не поданого обґрунтованого розрахунку, не визначено періодів нарахування тощо.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги задовольняються частково.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ідентифікаційний код 09807856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірта Україна" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57, ідентифікаційний код 39045583) 192 553 (сто дев'яносто дві тисячі п'ятсот п'ятдесят три) грн. 99 коп. безпідставно набутого майна (грошових коштів) та 3 851 (три тисячі вісімсот п'ятдесят одну) грн. 08 коп. судового збору. Видати наказ.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 13.03.2014 р.