РІШЕННЯ

"16" квітня 2015 р.Справа № 921/259/15-г/18

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" вул. Жилянська, 43, м.Київ 33,Київська область,01033

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Машинері" вул. І.Мазепи,10/211, м.Тернопіль,46000

про зобов'язання повернути предмет лізингу вартістю 1 572 480,00 грн.

За участі представників сторін:

позивача: Бабаєвський Д.О., довіреність від 02.10.2014 р.

відповідача : не прибув.

В судовому засіданні учаснику судового процесу роз'яснено процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 ГПК України. Технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Машинері" про зобов'язання повернути предмет лізингу вартістю 1 572 480,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення умов договору фінансового лізингу № 892 - FL від 04.06.2013 року прострочено сплату лізингових платежів більше 30 календарних днів чим істотно порушено умови договору, внаслідок чого, позивачем відповідно до п. "а" п. 7.2. договору в односторонньому порядку розірвано даний договір. Станом на день подання позову відповідач не повернув предмет лізингу та позивач звернувся до суду з вимогою про зобов'язання повернути предмет лізингу вартістю 1 572 480,00 грн.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 11.03.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 26.03.2015 р. Також, ухвалою суду від 26.03.2015 р., в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи було відкладено на 16.04.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні 16.04.2015 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задоволити. Разом з тим, надав суду довідки від 06.04.2015 р. щодо нарахованих та сплачених лізингових платежів за договором фінансового лізингу № 892-FL від 04.06.2013 р., довідку № 031/2-109 від 07.04.2015 р. ПАТ "ОТП Банк" щодо надходження платежів ТзОВ "ОТП Лізинг" від платника ТзОВ "Інвест Машинері".

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, заперечень щодо заявлених позовних вимог суду не представив, його представник у судові засідання 26.03.2015 р. та 16.04.2015 р. не прибув, хоча про час і місце слухання відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у справі повідомлення про вручення поштових відправлень із датами вручення "19.03.2015 р." та "01.04.2015 р.".

За таких обставин, враховуючи, що явка відповідача не визнавалася судом обов'язковою, поданих доказів достатньо для вирішення спору по суті, а брати участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи уповноваженого представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне.

04 червня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" /надалі - Лізингодавець/ та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест Машинері" /надалі - Лізингоодержувач/ укладено договір фінансового лізингу № 892-FL /надалі - Договір/, за умовами якого Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) (надалі - Договір купівлі-продажу) зобов'язується набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно /надалі - Предмет лізингу/, наведене в специфікації /додаток 1 до договору/ /надалі - Специфікація/, а Лізингоодержувач зобов"язується прийняти предмет лізингу та сплатити лізингові платежі та інші платежі на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору).

Строк користування Лізингоодержувачем Предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з Графіком сплати лізингових платежів (додаток 2 до договору) /надалі - Графік/ та починається з дати підписання Сторонами акту приймання-передачі Предмета лізингу за формою встановленою Лізингодавцем (п. 1.2. Договору).

Додатком № 2 до договору фінансового лізингу від 04.06.2013 р. Сторонами погоджено графік сплати лізингових платежів на період з 25.06.2013 р. по 25.05.2017 р.

Згідно акту приймання-передачі від 26 червня 2013 року Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв предмет лізингу, а саме: Аналізатори зерна Інфратек 1241 Бейсік 2, 2013 р.в., у кількості дві одиниці серійний № 91735266, серійний № 91734960, а також згідно акту приймання-передачі від 05 липня 2013 року Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв предмет лізингу, а саме: Аналізатори зерна Інфратек 1241 Бейсік 2, 2013 р.в., у кількості дві одиниці серійний № 91735242, серійний № 91735579. Дані акти скріплені підписами та відбитками печаток підприємств.

Згідно п. 1.6. договору загальна вартість Предмету лізингу на момент укладання Договору зазначається в Специфікації (додаток 1) до Договору.

Специфікацією (додаток № 1 до договору) сторони дійшли згоди про кількість та ціну на предмет лізингу, яка становить 1 572 480,00 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі відповідно до договору.

Згідно п. 6.2 договору лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості Предмету лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає:

6.2.1. суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості Предмета лізингу;

6.2.2. винагороду Лізингодавця у зв"язку з передачею у лізинг Предмет лізингу.

Складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені у графіку згідно з Додатком 2 до договору, який є невід'ємною частиною (п. 6.3 договору).

Відповідно до п. 6.12 договору Лізингодавець направляє Лізингоодержувачу рахунки щодо сплати лізингових платежів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача надіслано рахунки № 25238 від 22.04.2014 р. на суму 24 933,10 грн, № 26282 від 21.05.2014 р. на суму 25 564,19 грн та № 28291 від 23.06.2014 р. на суму 25 629,49 грн для здійснення лізингових платежів.

05.07.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" /надалі - Лізингодавець/ та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест Машинері" /надалі - Лізингоодержувач/ укладено додаткову угоду № 1 до договору фінансового лізингу договір № 892-FL, у якій Сторони домовились внести зміни в Додаток № 2 до договору та викласти його в редакції, згідно з Додатком № 1 до цієї Додаткової угоди.

Крім того, 14.04.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" /надалі - Лізингодавець/ та товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест Машинері" /надалі - Лізингоодержувач/ укладено додаткову угоду № 2 до договору фінансового лізингу договір № 892-FL, у якій Сторони домовились внести зміни в Додаток № 2 до договору та викласти його в редакції, згідно з Додатком № 1 до цієї Додаткової угоди.

Згідно ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу вимог ст. 11 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 174 ГК України, договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків між сторонами зобов'язання.

У відповідності до ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем виникли зобов'язання, що випливають із договору лізингу, згідно якого та в силу ст. 806 Цивільного кодексу України, одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 статті 292 Господарського кодексу України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Загальні правові та економічні засади фінансового лізингу визначено Законом України "Про фінансовий лізинг" № 723/97- ВР від 16.12.1997 р., з наступними змінами (далі - Закон №723/97).

Частиною 2 ст. 1 Закону №723/97 передбачено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону №723/97, Лізингоодержувач зобов'язаний прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору, а також своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст. 16 Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. При цьому, лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

В силу вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В статті 610 Цивільного кодексу України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Однак, як стверджує позивач у позовній заяві та підтверджено матеріалами справи, відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати лізингових платежів виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 03.09.2014 р. утворилась заборгованість за договором фінансового лізингу № 892-FL на суму 2 319 453,20 грн, із простроченням на 131 календарний день.

Відповідно до п. 7.1.1 договору Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або в повному обсязі) за договором та прострочення сплати становить більше 30 календарних днів з дня наступного строку платежу згідно з Договором, то така подія вважається істотним порушенням умов Договору (п. 7.1. договору).

У випадку виникнення будь-якої Події невиконання зобов'язань, передбаченої в пунктах 7.1.1 - 7.1.9 Договору, Лізингодавець має право на свій власний розсуд розірвати Договір та вимагати погашення всієї заборгованості по будь-яким платежам за Договором та повернення Предмету лізингу (п. 7.2. Договору).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надіслано на адресу відповідача повідомлення № 2332/08 від 01.08.2014 р. про те, що з 10 серпня 2014 року договір фінансового лізингу № 892- FL від 04.06.2013 р. вважається розірваним, та позивач вимагає на протязі 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього Договору повернути Предмет лізингу.

Законом України "Про фінансовий лізинг" передбачено право Лізингодавця на відмову від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом (п. 3 ч. 1ст.10 Закону) та на вимогу про повернення предмета лізингу від лізингоодержувача, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів (ч. 2 ст. 7 Закону).

В силу приписів ч. 3 ст. 7 зазначеного Закону, відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

За таких обставин, із системного аналізу чинного законодавства та пунктів договору фінансового лізингу № 892- FL від 04.06.2013 р., останній є достроково розірваним з ініціативи Лізингодавця.

Як наслідок, вимога позивача про зобов'язання повернути предмет лізингу в силу приписів ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" та ст. ст. 651, 653 ЦК України є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ст. 55 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребується.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Приймаючи до уваги, що предметом спору є повернення майна /Аналізатори зерна Інфратек 1241 Бейсік 2, 2013 р.в., у кількості дві одиниці серійний № 91735266, серійний № 91734960; Аналізатори зерна Інфратек 1241 Бейсік 2, 2013 р.в., у кількості дві одиниці серійний № 91735242, серійний № 91735579, загальна вартість яких складає 1 572 480,00 грн, отже судовий збір з позовної заяви про повернення майна визначається з урахуванням вартості даного майна.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

При поданні позовної заяви позивачем відповідно до платіжного доручення № 16074 від 23.09.2014 р. зайво сплачено 1 218,00 грн судового збору, а тому сума останнього підлягає поверненню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Машинері", вул. І. Мазепи, 10/211, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 37341729 повернути товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ", вул. Жилянська, 43, м. Київ 33, Київська область, ідентифікаційний код 35912126 предмет лізингу: Аналізатори зерна Інфратек 1241 Бейсік 2, 2013 р.в., у кількості дві одиниці серійний № 91735266, серійний № 91734960; Аналізатори зерна Інфратек 1241 Бейсік 2, 2013 р.в., у кількості дві одиниці серійний № 91735242, серійний № 91735579.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Машинері", вул. І. Мазепи, 10/211, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 37341729 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ", вул. Жилянська, 43, м. Київ 33, Київська область, ідентифікаційний код 35912126 - 31 449 (тридцять одну тисячу чотириста сорок дев'ять) грн 60 коп. в повернення сплаченого судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

5. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ", вул. Жилянська, 43, м. Київ 33, Київська область, ідентифікаційний код 35912126 з Державного бюджету України зайво сплаченого при поданні позовної заяви платіжним дорученням № 16074 від 23.09.2014 р. судового збору в сумі 1 218 грн 00 коп.

Сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його підписання 20.04.2015 р. через місцевий господарський суд.

Суддя Н.В. Охотницька