ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа № 909/72/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

суддів Желік М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання Греділь М.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Гуль Л.А.

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тамаваровудекспорт", вих.№ 11 від 12.03.2015р. (вх. № 01-05/1293/15 від 19.03.2015р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2015р.

у справі № 909/72/15, суддя Кобецька С.М.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл", м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Тамаваровудекспорт", м.Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості в сумі 3514198,42грн., з яких 3270134,14грн. основний борг, 35225,77грн. пеня, 183 677,25грн. штраф, 25161,26грн. 20% річних.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2015р. у справі №909/72/15 (суддя Кобецька С.М.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тамаваровудекспорт на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл 3 270 134,14грн. заборгованості, 35225,77грн. пені, 183 677,25грн. штрафу, 25 161,26грн. 20% річних, 70 283,97грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тамаваровудекспорт» звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2015р. у справі №909/72/15 скасувати з підстав порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення всіх обставин справи та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржник покликається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не дослідив підписаний сторонами договір, наявні в матеріалах справи документи, неправильно визначився із характером спірних правовідносин, не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2015р. у даній справі залишити без змін з підстав його законності та обґрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно автоматичного розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 19.03.2015р. справу за № 909/72/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желік М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.2015р. (колегією суддів у складі: головуючий суддя Марко Р.І., судді Желік М.Б., Костів Т.С.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тамаваровудекспорт» прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.04.2015р.

В судове засідання 06.04.2015 року прибула представник позивача, яка підтримала доводи та заперечення, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, висловила свої міркування з питань, що виникли в ході розгляду справи.

Відповідач участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Зважаючи на те, що ухвалою суду від 20.03.2015р. явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, а, відтак, не був позбавлений конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, клопотань про відкладення розгляду справ до суду не поступало, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вирішила, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 12.02.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл", як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тамаваровудекспорт", як покупцем укладено договір купівлі-продажу насіння №14 НК 07/КВСЯ.

Відповідно до п.1.1. договору продавець зобов'язується передати у власність покупця насіння (товар), згідно специфікацій - додатків до договору, що становлять його невід"ємну частину, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов договору.

Сторонами обумовлено, що ціни, загальна вартість, найменування товару, вид обробки, одиниця виміру, зазначаються у додатках. В ціну товару входить вартість тари, упаковки та маркування ( п 2.1. договору).

Специфікацією від 12.02.14р. (Додаток №1) до Договору, сторони визначили найменування товару - НК Канзас насіння кукурудзи (80 тис. нас.) ціна за одиницю 147,00грн., Арена ПР насіння соняшника (150 тис. нас.) ціна за одиницю 155,00грн.

Відповідно до п.2.3. договору, покупець здійснює попередню оплату за товар у розмірі 30% вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в додатку до договору або замовленні покупця не пізніше ніж за 14 днів до дати поставки відповідної партії товару. Решта вартості товару виплачується покупцем до 01.12.14р. - 70% вартості партії товару отриманого покупцем (що наростаючим підсумком складає 100% вартості партії товару). Повний розрахунок за товар здійснюється покупцем не пізніше 01.12.14р.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договірних відносин, позивач передав у власність відповідача, згідно специфікації від 12.02.14р. до договору, на підставі довіреностей №1 від 12.03.14р., №2 від 25.03.14р., №3 від 15.04.15р., №4 від 16.04.15р., №5 від 17.04.15р. (а.с.24-28), по видаткових накладних №АІ000000702 від 17.03.14р., №АІ000001367 від 25.03.14р., №АІ000003407 від 15.04.14р., №АІ000003593 від 16.04.14р., №АІ000003658 від 17.04.14р. (а.с.19-23), товар (насіння соняшника, кукурудзи), на загальну суму 2 623 960,72грн.

При цьому, підписання відповідачем, вищевказаних видаткових накладних (копії знаходяться в матеріалах справи і є додатком до позовної заяви), із зазначенням про відсутність жодних претензій щодо кількості та якості одержаного товару, які є первинними документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідають вимогам ст. 9 цього Закону та п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, фіксують факт здійснення господарської операції, в даному випадку, поставку товару продавцем покупцю та є підставою для виникнення у відповідача обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Проте відповідач свої договірні зобов'язання у повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі у розмірі 1 836 772,50грн. (787 188,22грн. - відповідачем сплачено, а.с.29).

Пунктом 2.2. договору встановлено, що ціна товару може бути змінена продавцем в односторонньому порядку у випадку зростання міжбанківського курсу придбання долара США до національної валюти України на один або більше процентів, діючого на дату кожного фактичного платежу, відносно міжбанківського курсу придбання долара США до національної валюти України, що діяв на дату першого платежу за договором/або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбулась першою). Вартість товару розраховується за формулою та сплачується в гривні: X2=(Y2/Y1)*X1, де X1 - вартість товару у національній валюті України на дату першого платежу за Договором/або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбулась першою); Y1 - міжбанківський курс придбання долара США до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку на дату першого платежу за договором/або поставки товару (в залежності від того, яка подія відбулась першою) з врахування комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3%; Y2 - міжбанківський курс придбання долара США до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню фактичних розрахунків по даному договору з врахування комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3%; X2 - кінцева вартість товару у національній валюті України до сплати. При цьому, загальна ціна товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на товар на дату здійснення кожного фактичного платежу - є фактичною загальною ціною товару по цьому договору, яку покупець зобов"язаний оплатити. У випадку несвоєчасної оплати, покупець оплачує повну вартість придбаного товару з урахуванням п.2.2. договору. При цьому ціна за товар визначається на дату здійснення фактичного платежу. Курси валют і їх співвідношення визначається згідно даних, вказаних на сайті www.udinform.com. Міжбанківський курс придбання долара США до національної валюти України, який визначається як середній на міжбанківському валютному ринку в день, що передує дню розрахунків по даному договору з врахування комісії банків на обслуговування платежів в розмірі 0,3%.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на підставі п.2.2. договору, відкориговано суму основного боргу (ціну поставленого товару), яка згідно проведеного розрахунку 16,1800/9,0880 * 1 836 772,50грн. (а.с.14-15), на підставі даних, вказаних на сайті www.udinform.com. (а.с.30-31) складає 3 270 134,14грн. та є сумою заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар.

Позивачем доведено перед судом, факт наявності у відповідача боргу в сумі 3 270 134,14грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 ГК України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст.230 ГК України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, пеню, штраф).

Згідно п. 6.4. договору, у випадку порушення покупцем термінів оплати, обумовлених у договорі, покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожен день прострочення оплати до моменту повної оплати, а також 20% річних від простроченої суми. У разі порушення покупцем строків попередньої оплати та/або оплати за товар відповідно до графіку, встановленого договором, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 10% від суми неоплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару (п. 6.5. договору).

Враховуючи вище зазначені правові норми та п. п. 6.4., 6.5. договору, позивачем правомірно нараховано відповідачу 35225,77грн. пені, 183 677,25грн. штрафу, 25 161,26грн. 20% річних, у відповідності до розрахунку (а.с.14-15), яких перевірено місцевим господарським судом та визнано арифметично вірним.

З огляду на наведене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача ТОВ "Тамаваровудекспорт" заборгованості в сумі 3 514 198,42грн., з яких: 3 270 134,14грн. основний борг, 35 225,77грн. пеня, 183 677,25грн. штраф, 25 161,26грн. 20% річних.

Місцевий господарський суд позов задоволив повністю.

Судова колегія погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, а згідно ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач свої зобов'язання за договором купівлі-продажу №14 НК 07/КВСЯ від 12.02.2014р. виконав, поставивши відповідачу товар на загальну суму 2 623 960, 72 грн., а відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання щодо оплати вартості поставленого товару, сплативши лише 787 188, 22 грн., в результаті чого заборгував перед позивачем 1 836 772, 50 грн.

Як вже було зазначено вище згідно з п.2.2. договору було відкориговано суму основного боргу (ціну поставленого товару), яка згідно проведеного розрахунку 16,1800/9,0880 * 1836772,50грн. (а.с.14-15), на підставі даних, вказаних на сайті www.udinform.com. (а.с.30-31) складає 3270134,14грн. та є сумою заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар.

Відповідач, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у нього заборгованості перед позивачем за договором купівлі-продажу №14 НК 07/КВСЯ від 12.02.2014р.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає товар у власність другої сторони (покупця), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар (ст.655 ЦК України).

Згідно із ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про підставність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 3 270 134,14грн. заборгованості, 35225,77грн. пені, 183 677,25грн. штрафу, 25 161,26грн. 20% річних.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Скаржник не надав доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2015р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2015р. у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2015р. у даній справі в апеляційному порядку покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

Згідно Закону України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011р., який набрав чинності з 01.11.2011р., а саме відповідно до п.п. 2,4 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється в розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Розмір сплати судового збору в Україні встановлено Законом України „Про судовий збір" від 06.10.2011 р. № 3828-VI, який набрав чинності з 01.11.2011 року і застосовується до апеляційних скарг, що надійшли після набрання ним законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VІ від 08.07.2011р., судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Станом на 01.01.2015р. розмір мінімальної зарплати становить 1218,00 грн.

Таким чином, сума судового збору, що підлягала до сплати скаржником за подання апеляційної скарги складає 35141,99 грн., однак при поданні апеляційної скарги скаржником було сплачено лише 50,00 грн. судового збору.

Оскільки, в процесі розгляду апеляційної скарги, скаржником не подано доказів сплати судового збору в розмірі встановленому Закону України "Про судовий збір", колегія суддів вважає за необхідне достягнути зі скаржника недоплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 35091,99 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 33,43, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тамаваровудекспорт", вих.№ 11 від 12.03.2015р. відмовити.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.02.2015р. у справі №909/72/15 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тамаваровудекспорт" (м.Івано-Франківськ, вул.Короля Данила,16-а, ) в доход державного бюджету (ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, отримувач УДКСУ у Личаківському районі м.Львова, код отримувача 38007620, рахунок 2006) 35091,99 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

4. На виконання постанови господарському суду Івано-Франківської області видати наказ у відповідності до ст.116 ГПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 09.04.2015 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.