ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р.Справа № 922/1480/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова
про про стягнення 2 020 739,01грн. та за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", м. Лозова до Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" м. Харків про стягнення 21 586,25грн. збитків
за участю представників сторін:

позивача - Тюменцев В.Ю., дов. № 25/1212 від 22.12.2014р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1 816 032,53грн., збитки від інфляції в розмірі 192 884,93грн., 3% річних в розмірі 11 821,55грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № 85/424 від 04.03.2013р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

16.04.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" звернулось до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" збитки в розмірі 21 586,25грн. за неналежне виконання зобов'язань за договором поставки № 85/424 від 04.03.2013р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору. Зустрічні позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що Публічним акціонерним товариством "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" за спірним договором було поставлено товар, частина якого виявилась бракованою, у зв'язку з чим позивачу за зустрічним позовом було заподіяно збитки у вигляді витрат на механічну обробку неякісного товару.

В судовому засіданні 16.04.2015р., в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 16.04.2015р. до 15:30год. Після перерви судове засідання продовжено.

Представник відповідача після перерви у призначене судове засідання не з'явився, звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, посилаючись на неможливість забезпечити явку свого повноважного представника в судове засідання, призначене на 15:30год. у зв'язку з його відрядженням в інше місто.

Розглянувши дане клопотання суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідач двічі не забезпечив явку свого повноважного представника у судове засідання, відзив на позов на вимогу суду не надав. Посилання відповідача на відрядження його представника не приймається судом, оскільки відповідач не позбавлений можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника (ч.1-5 ст.28 Господарського процесуального кодексу України) з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Нез'явлення представника відповідача у судове засідання, ненадання витребуваних судом документів, розцінюється судом як зловживання процесуальними правами, спрямоване на штучне затягування судового процесу, що в свою чергу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Також представник позивача за первісним позовом надав суду заяву, якою зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" до Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" визнав повністю.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні та зустрічні позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

04.03.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" (відповідач) укладено договір поставки № 85/424 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача, а відповідач прийняти та оплатити його вартість в асортименті та кількості, в порядку та в строки, визначені умовами даного договору та додатками до нього.

Номенклатура та асортимент товару, що підлягає поставці, визначається сторонами у специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору (п.3.2 договору).

Додатковою угодою від 31.12.2013р. строк дії договору продовжено сторонами до 31.12.2015р. та п.5.1 договору викладено в новій редакції, а саме: сторони погодили порядок здійснення оплати шляхом здійснення відповідачем оплати 100% вартості партії товару, що поставляється, не пізніше 30 календарних днів з моменту такої поставки.

Поставка товару, відповідно до п.6.1.1 договору, здійснюється позивачем на підставі узгоджених специфікацій.

Сторонами підписана специфікація № 9 від 01.10.2014р., відповідно до якої сторони визначили найменування, кількість, ціну та загальну суму товару, що підлягає поставці. У специфікації сторони також підтвердили умову щодо оплати поставленого товару протягом 30 календарних днів з моменту поставки.

Відповідно до п.6.2.1 договору поставка товару позивачем здійснюється на умовах базис поставки EXW (франко-завод) в редакції Інкотермс 2010, місце передачі товару: м. Харків, Московський проспект, 275, одержувачем є відповідач.

За умовами п.3.5 договору приймання товару відповідачем за кількістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Державного арбітражного суду при Раді Міністрів СРСР № П-6 (з доповненнями та змінами), а по якості - Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Державного арбітражного суду при Раді Міністрів СРСР № П-7.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд встановив наступне.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач на виконання умов договору поставив на адресу відповідача товар на загальну суму 1 816 032,53грн., що підтверджується видатковими накладними, оформленими належним чином та наявними у справі.

Видаткові накладні відповідають вимогам ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Дані накладні є первинними документами, які фіксують здійснення господарської операції (поставка товару) та початок перебігу строку для оплати за поставлений товар.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено вище, відповідач за умовами п.5.1 додаткової угоди до договору та специфікації № 9 від 01.10.2014р. зобов'язався здійснити оплату товару не пізніше 30 календарних днів з дати його поставки.

Відповідач за поставлений позивачем товар не розрахувався, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 1 816 032,53грн.

Згідно із ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт наявності заборгованості за спірним договором на суму 1 816 032,53грн. підтверджується належними доказами, наявними у справі.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості перед позивачем у сумі 1 816 032,53грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної статті позивач нарахував відповідачу за кожною видатковою накладною окремо 3% річних, що в сумі склало 11 821,55грн. та збитки від інфляції, що в сумі склало 192 884,93грн. Загальний період нарахування 3% річних та збитків від інфляції з 17.11.2014р. по 12.03.2015р.

Нарахування 3% річних та збитків від інфляції не суперечить вимогам чинного законодавства України, воно відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Факт поставки товару на суму 1 816 032,53грн. відповідачем не заперечується, однак, відповідач зазначив, що частина отриманого товару в процесі запуску його у виробництво шляхом механічного оброблення виявилася бракованою, про що був повідомлений позивач та складено відповідний акт. За наслідками відбракування відповідачем позивачу надсилалися претензії з вимогою відшкодувати вартість витрат, які відповідач поніс у результаті механічної обробки товару, що виявився бракованим.

За видатковою накладною № 300270 від 17.10.2014р. на частину поставленого товару, що виявилась бракованою відповідачем було складено акт № 31/2014 від 27.11.2014р., заявлена претензія № 02/457П від 13.01.2015р. на загальну суму 11 238,42грн.

На частину поставленого товару за видатковими накладними № 300280 від 27.10.2014р. та № 300274 від 21.10.2014р., що виявилась бракованою відповідач склав акт № 35/2014 від 22.12.2014р. та заявив претензію № 04/457П від 26.01.2015р. на загальну суму 7 584,92грн.

Також, за видатковими накладними № 300270 від17.10.2014р. та № 300274 від 21.10.2014р., на частину поставленого товару, що виявилась бракованою, відповідачем було складено акт № 1/2015 від 22.02.2015р. та заявлено претензію № 08/457П від 04.03.2015р. на загальну суму 2 762,91грн.

Загальна сума збитків, пов'язаних із витратами відповідача на усунення недоліків отриманого ним за спірним договором товару, відповідно до наданих ним претензій, складає 21 586,25грн.

Оскільки позивачем за первісним позовом не було відшкодовано відповідачу збитки, понесені останнім на механічну обробку поставленого за договором товару, який виявився бракованим, відповідач за первісним позовом звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з позивача за первісним позовом 21 586,25грн. збитків.

Позивач за первісним позовом надав до суду заяву, в якій зустрічний позов визнає повністю та проти позовних вимог не заперечує.

За приписами ч.5 ст.22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю.

Суд зазначає, що визнання відповідачем позову це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві.

Відповідно до ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Розглянувши заяву позивача за первісним позовом про визнання зустрічного позову, враховуючи те, що вона не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, суд дійшов висновку про її прийняття, у зв'язку з чим зустрічний позов підлягає задоволенню повністю.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Таким чином, покупцю, який отримав товар неналежної якості, закон надає право альтернативного вибору із трьох запропонованих варіантів, в тому числі й надає покупцю право вимагати від продавця відшкодування витрат на усунення недоліків проданого йому товару.

При цьому, у разі обрання певного варіанту захисту своїх прав покупець втрачає можливість одночасно обрати інший спосіб захисту із запропонованих у ч. 1 ст. 678 Цивільного кодексу України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту його порушеного права у вигляді вимоги відшкодування витрат на усунення недоліків отриманого ним від позивача за первісним позовом товару не звільняє його від обов'язку сплатити вартість цього товару та не звільняє від відповідальності за неналежне виконання цього обов'язку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та зустрічного позову повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача. У зв'язку з чим суд покладає на відповідача за первісним позовом (Товариство з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод") судовий збір за подання первісного позову та на відповідача за зустрічним позовом (Публічне акціонерне товариство "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе") судовий збір за подання зустрічного позову.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 530, 610, 611, 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, статтями 193, 265 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, 24) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", (61007, м. Харків, пр-т Московський, 275) - 1 816 032,53грн. основного боргу, 11 821,55рн. 3% річних, 192 884,93грн. збитків від інфляції, 40 414,78грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод" до Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", (61007, м. Харків, пр-т Московський, 275) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський ковальсько-механічний завод", (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Свободи, 24) - 21 586,25грн. збитків, 1 827,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.04.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк