ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року Справа № 915/178/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Гнатюка Ю.Л., дов. №01/44-738Д від 25.12.2014

представника відповідача: Слєсаренко І.В., дов. №1.21/1497 від 26.08.2014,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства «Енергоринок»

(01032, м.Київ, вул.Симона Петрлюри, 27),

до відповідача: Дочірнього підприємства електричних мереж приватного акціонерного товариства «Атомсервіс»

(55001, Миколаївська обл. м.Южноукраїнськ, Комунальна зона,12-А)

про: стягнення 4802830,32 грн., з яких 4508364,80 грн. основного боргу, 109013,55 грн. пені, 1772,32 грн. штрафу, 170277,31 грн. збитків від інфляції та 13402,34 грн. - 3% річних, -

в с т а н о в и в:

Державне підприємство «Енергоринок» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення заборгованості за куплену електроенергію з Дочірнього підприємства електричних мереж приватного акціонерного товариства «Атомсервіс» у сумі 4802830,32 грн., з яких 4508364,80 грн. основного боргу, 109013,55 грн. пені, 1772,32 грн. штрафу, 170277,31 грн. збитків від інфляції та 13402,34 грн. - 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача умов договору №3930/02 від 16.02.2007, внаслідок чого утворилась заборгованість та відбулось нарахування штрафних санкцій, інфляційних та 3% річних.

Відповідач у відзиві (а.с.55-58) позовні вимоги визнав частково посилаючись на те, що станом на дату подання позову розмір основного боргу відповідача становив 3559931,72 грн., а не 4508364,80 грн., як зазначає позивач, при цьому на час прийняття рішення зазначена заборгованість повністю погашена. Відповідачем також заявлено клопотання про зменшення розміру стягуваної пені та штрафу.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 14.04.2015, у відповідності до ст.77 ГПК України, оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 17.04.2012 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

16.02.2007р. між ДП «Енергоринок» (продавець за договором) та ДП електричних мереж ВАТ «Атомсервіс» (правонаступником якого є ДП електричних мереж ПрАТ «Атомсервіс») (покупець за договором) було укладено Договір №3930/02 (а.с.11-18), згідно умов якого продавець зобов'язався продавати, а покупець зобов'язався купувати електроенергію і здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

За умовами п.3.2 Договору №3930/02 позивач продає, а відповідач купує електричну енергію в точках поставки на межі балансової належності електричних мереж, що визначені в акту розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності (додаток 4 до цього договору) в обсягах, які визначаються згідно з розділом 4 цього договору. Точки обліку електричної енергії наведені у додатку №1 до цього договору «Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку». Право власності на електричну енергію, яка постачається за цим договором, переходить від позивача до відповідача в момент передачі електричної енергії в точках поставки.

У відповідності до передбачених сторонами в п.4.13 Договору №3930/02 умов документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від позивача до відповідача, є підписаний сторонами та кріплений печатками акт купівлі-продажу електроенергії.

Як свідчать наявні в матеріалах справи акти купівлі-продажу електроенергії за червень-грудень 2014 року (а.с.19-25), позивачем було продано, а відповідачем куплено електроенергії на загальну суму 31871483,19 грн.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що остаточний розрахунок за куплену у ДП «Енергоринок» електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється відповідачем по 14-те (включно) число місяця, наступного за розрахунковим, відповідно до рахунку-фактури.

Проте станом на день звернення до суду з позовом в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за договором виконав не в повному обсязі та кошти за отриманий товар сплатив частково, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 3559931,72 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом звірки станом на 01.02.2015. Вказані обставини позивачем не заперечені та не спростовані.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 948433,08 грн. (4508364,80 - 3559931,72) позивачем були заявлені без належних правових підстав, тому в їх стягненні слід відмовити.

Як свідчать надана суду позивачем довідка про стан взаєморозрахунків по Договору №3930/02, залишок боргу поступово погашався відповідачем та станом на 01.04.2015 заборгованість за електроенергію придбану в червні-грудні 2014 року повністю погашена.

Таким чином, станом на день розгляду справи відсутній предмет спору в частині стягнення основного боргу в сумі 3559931,72 грн.

У відповідності до п.1-1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 3559931,72 грн.

Згідно приписів ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

У відповідності до п.7.3.2. Договору №3930/02 в разі несплати відповідачем за куплену у позивача електроенергію у терміни, встановлені п.6.4 цього договору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, позивач має право нарахувати пеню відповідачу у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення та штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу.

На підставі вказаного пункту договору, позивачем було визначено штраф у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, розмір якого склав 1772,32 грн.

Крім того, на підставі п.7.3.2 Договору №3930/02 позивачем нарахована пеня за період з 20.07.2014 по 01.01.2015 у сумі 109013,55 грн.

Судом розрахунок пені зроблений позивачем перевірений. З боку відповідача заперечень щодо розрахунку пені не надходило.

Під час розгляду справи відповідачем подано до суду відзив №1.21/435 від 10.03.2015, в якому заявлено клопотання про зменшення розміру стягуваної пені (а.с.55-58).

В обґрунтування заяви відповідач посилається на наступне:

- відповідно до п.3.8.4 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.06.1996р. №15/1 ліцензіат (відповідач) має право на одержання Дотаційних сертифікатів від НКРЕ, які повинні дорівнювати сумі дотацій, наданих ліцензіатом споживачам, що мають право на користування Пільговими тарифами або на отримання інших дотацій, згідно з дотаційними програмами, якщо ці дотації не покриваються іншими джерелами фінансування. Відповідно до п.1.4 Умов та Правил дотаційний сертифікат - сертифікат, який НКРЕ видає ліцензіату на компенсацію дотацій, які повинен надавати ліцензіат споживачам, що мають право користуватись Пільговими тарифами (роздрібні тарифи для споживачів, що мають передбачені чинним законодавством України пільги на оплату за спожиту електроенергію) та одержувати інші дотації згідно з дотаційними програмами. Відповідач постачає електричну енергію наступним споживачам, які мають Пільгові тарифи: населенню та населеним пунктам, споживачам, які розраховуються за тарифами, диференційованими за періодами часу, побутовим споживачам які розраховуються за тарифами, диференційованими за періодами часу, споживачам, що використовують електроенергію для зовнішнього освітлення населених пунктів. Постановами НКРЕ №184 від 26.02.2001, №1487 від 16.11.2006, №27 від 18.01.2007, №198 від 21.02.2008 встановлені порядки надання ліцензіатам з постачання електричної енергії за регульованим тарифом компенсацій витрат від здійснення постачання електроенергії вказаним категоріям споживачів. На виконання вимог зазначених постанов відповідач щомісячно надає НКРЕ необхідні документи для отримання кожної з компенсацій втрат від здійснення постачання електроенергії споживачам. Однак, компенсується лише частина цих втрат, про що свідчать постанови НКРЕ щодо врахування суми дотаційних сертифікатів при розрахунку оптової ринкової ціни. Найбільша сума недоотриманих компенсацій існує від здійснення постачання електроенергії населенню та населеним пунктам. Сума недоотриманих компенсацій втрат від здійснення постачання електроенергії ДПЕМ ПрАТ «Атом сервіс» станом на 01.01.2015 склала 1527132,0 грн.;

- комунальні підприємства, які надають комунальні послуги населенню, мають значну заборгованість перед відповідачем за спожиту електроенергію у зв'язку з несвоєчасними розрахунками за надані послуги з боку населення. Як відомо, ситуація в країні вкрай напружена, населення потерпає від безробіття, інфляції та знецінення гривні, що спричиняє виникнення заборгованості за комунальні послуги. Внаслідок цього, станом на 01.02.2015, КП «Теплопостачання та водоканалізаційне господарство», яке надає послуги населенню з тепло- та водопостачання, має заборгованість перед відповідачем в сумі 2107795,34грн., а КП «Житлово-експлуатаційне об'єднання», яке надає послуги населенню з утримування будинків і прибудинкових територій та вивіз сміття, має заборгованість перед відповідачем в сумі 503817,80грн.

- відповідно до зведених реєстрів актів звіряння заборгованості бюджету по місту Южноукраїнську за енергоносії та квартирну плату (при наявності боргів перед ДПЕМ ПрАТ «Атмосервіс») за січень 2015 року становила 503,950 тис. грн., за лютий 1013,095 тис. грн. Погашення вказаних заборгованостей проводиться згідно Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005. За січень 2015 року спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету були оформлені відповідно з зазначеним Порядком, але сума не поступила на рахунок у зв'язку з відсутністю в бюджеті коштів. За лютий 2015 року спільні протокольні рішення будуть оформлені в березні 2015 року. Тобто, якщо була б погашена заборгованість державного бюджету перед ДПЕМ ПрАТ «Атомсервіс», була б погашена і заборгованість відповідача перед позивачем в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язань, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором (залучення кредитних коштів зі сплатою процентів тощо) або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв'язку з порушенням відповідачем умов Договору №3930/02.

Судом взято до уваги, що заборгованість за електроенергію, станом на 01.04.2015, повністю погашена, при цьому, більша її частина із незначним порушенням строків, тобто відповідачем в добровільному порядку повністю усунено порушення.

Нарахування та стягнення з відповідача штрафу, 3% річних та збитків від інфляції у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки пов'язані з порушенням відповідачем умов Договору №3930/02. Стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі, на думку суду, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов'язання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що даний випадок є винятковим і за умови існування об'єктивних підстав для зменшення розміру пені, вважає за необхідне зменшити розмір стягуваної пені на 50% - до 54506,78 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, позивачем за період з 15.07.2014 по 01.01.2015 нараховані 3% річних з прострочених сум, що склало 13402,34 грн., а також втрати від інфляції за період з липня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 170277,31 грн.

Відповідачем заперечень проти розрахунків позивача не надано.

Перевіривши розрахунки 3% річних та втрат від інфляції, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з розміру основного боргу станом на день подання позову, суд вважає за необхідне, на підставі ст.49 ГПК України, покласти на відповідача 58646,70 грн. держмита.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п.1-1 ст.80, ст..ст.82, 82-1, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 3559931,72 грн. припинити.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства електричних мереж приватного акціонерного товариства «Атомсервіс», Комунальна зона, 12-а, м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Державного підприємства «Енергоринок», вул.Симона Петлюри, 27, м.Київ, 01032 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) 54506,78 грн. пені, 1772,32 грн. штрафу, 13402,34 грн. - 3% річних, 170277,31 грн. втрат від інфляційних процесів та 58646,70 грн. судового збору.

4. В частині стягнення основного боргу у сумі 948433,08 грн., відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя М.В.Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 17 квітня 2015 року