ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р.Справа № 923/194/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Будішевської Л.О., Поліщук Л.В.

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод"

на рішення господарського суду Херсонської області від 11.03.2015р.

по справі №923/194/15

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні

до Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод"

про стягнення 14630,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні звернулось до господарського суду Херсонської області з позовними вимогами до ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" про стягнення завданої шкоди в сумі 14630,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при перевірці правильності формування відомостей про нарахування заробітної плати застрахованим особам встановлено, що наслідком подання відповідачем некоректної звітності за 2002, 2003, 2004, 2008 рік при проведенні перерахунків ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3 є завищення суми заробітної плати, з якої розраховувався розмір пенсії. Встановлено факт переплати пенсії в сумі 14630,35коп. за період з 31.03.2009р. по 30.11.2014р. Переплата виникла у зв'язку з тим, що при перерахуванні пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та в подальшому при автоматичних перерахунках пенсії, які проводилися відповідно до Законів України про Держбюджет на відповідний рік, автоматично було враховані подвійні суми заробітної плати при розрахунку розміру пенсії.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, але заявив клопотання про розстрочку виконання рішення в зв'язку із складним фінансовим становищем, яке склалося внаслідок світової фінансової та економічної кризи. Станом на 04.08.2014р. господарським судом Херсонської області порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «ХСЗ». Розмір боргу за даним позовом перед позивачем є суттєвим для ПАТ «ХСЗ» та неможливим для виконання за загальними правилами та у встановлені законодавством строки. У випадку надання розстрочки виконання рішення з квітня 2014р. на півроку рівними частинами щомісячно джерелами надходження коштів на р/р. відповідача будуть доходи від оренди приміщень; доходи від реалізації металобрухту; доходи від судноремонту.

Також відповідач заявою від 04.03.2015р. просив господарський суд розглянути дану справу без участі представника ПАТ «ХСЗ» та рішення прийняти відповідно до чинного законодавства України.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 11.03.2015р. (суддя Александрова Л.С.) позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод" на користь Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні 14670,35грн. шкоди та 1827грн. - судового збору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши відповідно до вимог ст.. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову. Переплата пенсії в сумі 14630,75грн. за період з 31.03.2009р. по 30.11.2014рю виникла у зв'язку з тим, що при перерахунку пенсії відповідно до п.4 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та в подальшому при автоматичних перерахунках пенсії, які проводилися відповідно до Законів України про Держбюджет на відповідний рік, автоматично було враховані подвійні суми заробітної плати при розрахунку розміру пенсії гр. ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3

Щодо питання про доцільність надання розстрочки виконання судового рішення, господарський суд дійшов висновку про відсутність у спірних правовідносинах виняткових обставин, які можуть бути підставою для розстрочки виконання судового рішення. З матеріалів справи не вбачається того, що відсутність розстрочки виконання судового рішення унеможливить виконання такого рішення або ускладнить його виконання, а тому господарський суд залишив клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення без задоволення.

В апеляційній скарзі не погоджуючись з висновками суду, ПАТ «ХСЗ» просить скасувати рішення господарського суду в частині відмови надання розстрочки виконання рішення і прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання ПАТ «ХСЗ» про надання розстрочки виконання рішення строком на півроку.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи і це встановлено господарським судом: на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Херсоні перебувають та отримують пенсію за віком ОСОБА_1 з 26.07.2004 року, ОСОБА_2 з 21.05.1970 року та ОСОБА_3 з 31.08.1959 року. На момент призначення пенсії ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3 працю вали на ПАТ "Херсонський суднобудівний завод". Згідно ч.5 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, що була чинною на момент призначення пенсії) для обчислення пенсії враховувалась заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Для призначення пенсії ОСОБА_1. надав довідку про заробітну плату за період з 1985 по 1989 роки. У зв'язку з призначенням пенсії подано індивідуальні дані за період з 21.01.2003 по 31.05.2004 роки з позначками "Призначення пенсії"". А по закінченню 2004 року страхувальником надано до УПФУ звіти про заробітну плату ОСОБА_1. з позначками "Початкова".

Для призначення пенсії ОСОБА_2. надав довідку про заробітну плату за період з 20.01.1970 по 30.04.1970 року.

Для призначення пенсії ОСОБА_3 надав довідку про заробітну плату з 01.08.1958 по 31.07.1959 роки.

Всі дані про заробітну плату застрахованих осіб, поданих страхувальниками зберігаються у Центральному сховищі ПФУ. За умови співпадання основних реквізитів індивідуальних відомостей на застраховану особу у системі персоніфікованого обліку відбувається технологічна заміна попередньо накопичених відомостей в обліковій картці особи на актуальні відомості. Така заміна відбувається тільки на центральному рівні. У випадку, коли основні реквізити індивідуальних відомостей на застраховану особу не співпадають, у Центральному сховищі ПФУ залишаються актуальними обидва документи, що призводить до недостовірного відображення розміру заробітної плати застрахованої особи, а саме задвоєнню заробітної плати за період співпадання по обох звітах з позначками "Призначення пенсії" та "Початкового".

При проведенні перерахунку пенсії з 15.06.2009 р. за заявою ОСОБА_1. від 15.06.2009 року відповідно до ч.4 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було враховано заробітну плату за період з 27.11.2004 по 28.02.2009 за даними, що містилися в Центральному сховищі бази даних персоніфікованого обліку відомостей ПФУ.

При проведенні перерахунку пенсії з 14.04.2003 року за заявою ОСОБА_2. від 14.04.2003 року відповідно до ч.4 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було враховано заробітну плату за період з 22.06.1967 по 20.01.1970, з 26.06.1970 по 14.04.2003 роки з 2001 року за даними, що містилися в Центральному сховищі бази даних персоніфікованого обліку відомостей ПФУ.

При проведенні переоформлення пенсії з 15.03.2004 року за заявою ОСОБА_3 від 15.03.2004року відповідно до ч.4 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було враховано заробітну плату за період з 1992 по 1997 роки за даними, що містилися в Центральному сховищі бази даних персоніфікованого обліку відомостей ПФУ.

У серпні 2014 року управлінням ПФУ за заявою страхувальника проведено позапланову перевірку ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" щодо правильності формування відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) на застраховану особу ОСОБА_1., за результатами якої виявлено, що було двічі подано Індивідуальні відомості про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за 2008 рік, а саме платником подано Індивідуальну відомість по працівнику з типом форми "Призначення пенсії" з кодом типу ставки 1 за період з 01.01.2008 по 30.11.2008 та платником подано Індивідуальну відомість по працівнику з типом форми "Початкова" з кодом типу ставки 1 за період з 01.01.2008 по 31.12.2008. Це призвело до подвійного відображення фонду заробітної плати в Індивідуальних відомостях по працівнику ОСОБА_1. за період з 01.01.2008 по 30.11.2008 роки.

При перевірці правильності формування відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованої особи, встановлено, що було двічі подано Індивідуальні відомості про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за 2004 рік по ОСОБА_3, а саме платником подано Індивідуальну відомість по працівнику з типом форми "Призначення пенсії" з кодом типу ставки 1 за період з 01.01.2004 по 31.01.2004 та платником подано Індивідуальну відомість по працівнику з типом форми "Початкова" з кодом типу ставки 2 за період з 01.01.2004 по 31.01.2004. Це призвело до подвійного відображення фонду заробітної плати в Індивідуальних відомостях по працівнику за період з 01.01.2004 по 31.01.2004.

При перевірці правильності формування відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованої особи, встановлено, що було двічі подано Індивідуальні відомості про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за 2002 та 2003 роки по ОСОБА_2., а саме платником подано Індивідуальну відомість по працівнику з типом форми "Призначення пенсії-" з кодом типу ставки 1 за період з 01.05.2002 по 31.12.2002 та платником подано Індивідуальну відомість по працівнику з типом форми "Початкова" з кодом типу ставки 2 за період з 01.05.2002 по 31.12.2002. Це призвело до подвійного відображення фонду заробітної плати в Індивідуальних відомостях по працівнику за період з 01.05.2002 по 31.12.2002. За період з 01.01.2003 по 31.01.2003 платником подано Індивідуальну відомість по працівнику з типом форми "Призначення пенсії" та відомість з типом форми "Початкова" з кодом типу ставки 2 за період з 01.01.2003 по 31.12.2003, що призвело подвійного відображення фонду заробітної плати в відомостях за період з 01.01.2003 по 31.01.2003.

Наслідком подання відповідачем некоректної звітності за 2002, 2003, 2004, 2008 рік при проведенні перерахунків ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3 є завищення суми заробітної плати, з якої розраховувався розмір пенсії. Встановлено факт переплати пенсії в сумі 14630 грн. 35 коп. за період з 31.03.2009 по 30.11.2014. Переплата виникла у зв'язку з тим, що при перерахунку пенсії відповідно до ч.4 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та в подальшому при автоматичних перерахунках пенсії, які проводилися відповідно до Законів України про Держбюджет на відповідний рік автоматично було враховано подвійні суми заробітної плати при розрахунку розміру пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу не достовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З обґрунтованістю висновків суду погодитися можна, оскільки вони ґрунтуються на підставі правильно встановлених обставин справи і правильного застосування норм матеріального права, що не заперечується і відповідачем.

Щодо надання розстрочки виконання рішення господарського суду на 6 місяців - з 01.04.2014р., то слід зазначити таке.

Частина 1 ст. 121 ГПК України визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірним є виникнення обставин, що ускладнюють виконання цього рішення або роблять його неможливим.

При наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Тобто, чинне процесуальне законодавство передбачає можливість розстрочки виконання рішення суду, яке набуло законної сили.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про розстрочку (як в даному випадку) господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процентів у економіці держави та інші обставини справи (в тому числі загрозу банкрутства, відсутність грошових коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення).

Звертаючись до господарського суду із клопотанням про розстрочку виконання рішення, ПАТ «ХСЗ» послався на порушення 04.08.2014р. господарським судом Херсонської області справи №923/1062/14 про банкрутство ПАТ «ХСЗ»; суттєвість встановленого боргу - 14630,35грн.; можливість його задоволення у разі відстрочки через отримані кошти від оренди приміщень, реалізації металобрухту, від судноремонту.

Господарський суд, залишаючи без задоволення клопотання відповідача про надання розстрочки на 6 місяців, враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні даного спору, матеріальний та фінансовий стан сторін, зазначив, що відповідачем не доведено, що відсутність розстрочки виконання судового рішення унеможливить його виконання або ускладнить його.

Цей висновок господарського суду є обґрунтованим, відповідає наявним матеріалам справи.

Позиція господарського суду щодо розгляду заявленого відповідачем клопотання про розстрочку виконання рішення господарського суду викладена в мотивувальній частині рішення, що унеможливлює скасування резолютивної частини рішення про задоволення позовних вимог і стягнення заявленої суми позову.

Ст. 121 ГПК України не обмежує право господарського суду відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Воно може бути реалізоване в будь-який інший час після набрання рішення законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення із відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" залишити без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 11.03.2015р. у справі № 923/194/15 - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 20.04.2015р.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя Л.В. Поліщук