ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 р. Справа № 902/688/13

Господарський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Тісецького С.С.,

при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В.,

розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом: приватного підприємства "Агро-Текс Плюс" (, 22425, с. Глинськ, вул. Коцюбинського, 7, Калинівський район, Вінницька область)

до: сільськогосподарського акціонерного товариства "Бродецьке" відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків (, 22115, смт. Бродецьке, вул. Перемоги, 136, Козятинський район, Вінницька область; 22115, смт. Бродецьке, вул. Робітнича, 44, Козятинський район, Вінницька область)

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нежитлові будівлі вартістю 545 562,24 грн.

представники сторін :

прокурор прокуратури м. Вінниці : Карманчук Л.В. - за посвідченням

від позивача : не з'явився

від відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Приватне підприємство "Агро-Текс Плюс" 15.05.2013 року звернулось в господарський суд Вінницької області з позовом до сільськогосподарського акціонерного товариства "Бродецьке" відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нежитлові будівлі вартістю 545 562,24 грн..

Ухвалою суду від 16.05.2013 року порушено провадження за вказаним позовом у справі № 902/688/13.

За наслідками розгляду справи № 902/688/13, 11.06.2013 року судом винесено рішення про задоволення позову, яке в подальшому було оскаржено прокурором м.Вінниці в апеляційному порядку та заступником прокурора Рівненської області в касаційному порядку.

Так, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.07.2014 року зазначене рішення суду залишено без змін.

Однак, постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014 року, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 30.07.2014 року та рішення господарського суду Вінницької області від 11.06.2013 року скасовано, а справу № 902/688/13 направлено на новий розгляд.

Згідно повторного автоматизованого розподілу справ, справу № 902/688/13 розподілено судді Даценку М.В. та ухвалою суду від 19.11.2014 року вказану справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 30.01.2015 року справу № 902/688/13 призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.02.2015 року.

Водночас, відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 17.02.2015 року та згідно автоматизованого розподілу справ, справу № 902/688/13 передано для розгляду судді Тісецькому С.С..

Ухвалою від 20.02.2015 року прийнято дану справу до провадження з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 04.03.2015 року.

В зв'язку з неявкою представників сторін та неподанням витребуваних доказів ухвалами суду від 04.03.2015 року та від 17.03.2015 року розгляд справи № 902/688/13 відкладався на 17.03.2015 року та на 06.04.2015 року.

На визначену дату 06.04.2015 року, в судове засідання з'явився прокурор прокуратури м. Вінниці, яка позов не визнала у повному обсязі.

Позивач та відповідач правом участі своїх представників в судовому засіданні не скористався.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення вх. № 06-69/2632/2015 від 06.04.2015 року.

При цьому, ухвала суду від 17.03.2015 року надіслана на адресу відповідача, а саме : 22115, смт. Бродецьке, вул. Перемоги, 136, Козятинський район, Вінницька область, що підтверджується реєстром поштових відправлень № 348 від 24.03.2015 року. Також дана ухвала отримана відповідачем 01.04.2015 року, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Згідно абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Відсутність представників позивача та відповідача в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до ст. 75 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Перед початком розгляду справи по суті, судом встановлено, що 02.03.2015 року від позивача надійшло клопотання б/н від 02.03.2015 року щодо розгляду клопотання ПП "Агро-Текс Плюс" про зупинення провадження у справі № 902/688/13 до вирішення судової справи № 5/279-09.

Окрім того, 01.04.2015 року та 02.04.2015 року від позивача і арбітражного керуючого САТ "Бродецьке" до суду надійшли клопотання б/н від 31.03.2015 року та б/н 01.04.2015 року про зупинення провадження у справі № 902/688/13 до вирішення судової справи № 5/279-09.

В даних клопотаннях повідомляється, що господарським судом Вінницької області розглядається справа № 5/279-09 в якій здійснюється завершення оформлення права власності на нежитлові будівлі згідно договору купівлі-продажу (біржової угоди) № 12/127 від 28.12.2012 року. При цьому, вказана угода є предметом спору у справі № 902/688/13.

Окрім того, позивач вказує, що надати суду оригінали документів, які витребовуються у справі № 902/688/13 не є можливим, оскільки оригінали відповідних документів частково надані реєстраційній службі та нотаріусу для завершення оформлення договору купівлі-продажу № 12/127 від 28.12.2012 року. Також дані документи необхідні для проведення оцінки та виготовлення кадастрового номеру і оформлення земельної ділянки. Вказані дії здійснюються в межах справи № 5/279-09.

При цьому, позивач у клопотанні звертає увагу на те, що в разі завершення укладення договору купівлі-продажу № 12/127 від 28.12.2012 року у справі № 5/279-09, предмет спору у справі № 902/688/13 буде відсутнім, а тому позивачем буде відкликано позов в справі № 902/688/13.

Суд оглянувши подані клопотання про зупинення провадження у справі, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

За змістом п. 3.16 постанови Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Як вбачається з бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", в провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа № 5/279-09 про банкрутство сільськогосподарського акціонерного товариства "Бродецьке" відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків.

Ухвалою суду від 17.12.2014 року, задоволено заяву б/н від 19.11.2014 року арбітражного керуючого Капітонова Віктора Вікторовича про перегляд ухвали господарського суду Вінницької області від 04.09.2013 року по справі № 5/279-09 за нововиявленими обставинами, в зв'язку з чим, ухвалу господарського суду Вінницької області від 04.09.2013 року про затвердження звіту ліквідатора та припинення провадження у справі № 5/279-09 скасовано за нововиявленими обставинами, провадження у даній справі поновлено на стадію ліквідаційної процедури та поновлено повноваження арбітражного керуючого Капітонова Віктора Вікторовича - ліквідатора сільськогосподарського акціонерного товариства "Бродецьке" відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків.

Окрім того, даною ухвалою справу зобов'язано реєстраційну службу Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області скасувати запис про припинення юридичної особи - сільськогосподарського акціонерного товариства "Бродецьке" відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків.

В подальшому, ухвалою суду від 26.03.2015 року продовжено строк ліквідаційної процедури сільськогосподарського акціонерного товариства "Бродецьке" відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків та повноважень ліквідатора боржника Капітонова В.В. на три місяці до 27.06.2015 року.

Слід зазначити, що позовна заява по справі № 902/688/13 подана до суду для розгляду у межах справи № 5/279-09 про що зазначено позивачем у позові.

При цьому, розгляд справи № 5/279-09 про банкрутство сільськогосподарського акціонерного товариства "Бродецьке" відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків не перешкоджає розгляду справи № 902/688/13.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку відмовити в задоволенні клопотань про зупинення провадження у даній справі.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з'ясував наступне.

Відповідно до протоколу № 12/73 від 12.12.2012 року щодо проведення аукціону на Першій українській міжрегіональній товарній біржі, ПП "Агро-Текс Плюс" стало переможцем аукціону та отримало право на придбання нежитлових будівель, які перебувають на балансі САТ "Бродецьке" за адресою: Вінницька область, Козятинський район, смт. Бродецьке, вул. Польова, 16А.

Перебування на балансі відповідача даного майна підтверджується Свідоцтвом про право власності № 18 від 24.12.2012 року, витягом про державну реєстрацію № 36994619 від 26.12.2012 року, матеріалами інвентаризаційної справи № 489.

На підставі вказаного протоколу, 28.12.2012 року між сільськогосподарським акціонерним товариством "Бродецьке" (продавець) та приватним підприємством "Агро-Текс Плюс" укладено біржову угоду № 12/127 договір відчуження нерухомого майна підприємства банкрута для погашення вимог кредиторів та податкового зобов'язання на слідуючих умовах :

За цією угодою продавець, на цільовому аукціоні Першої української міжрегіональної товарної біржі продав майно, що належить підприємству-банкруту сільськогосподарському акціонерному товариству "Бродецьке", а саме:

- Будівля КПП, літ. "А", ціна продажу 5 912,80 грн. без ПДВ;

- Склад з ганком, літ. "Б", ціна продажу 44 577,60 грн. без ПДВ;

- Будинок механізатора, літ. "В" з прибудовою літ. "В1", оглядовою ямою та ганками, ціна продажу 103 361,74 грн. без ПДВ;

- Склад с.х. запчастин, літ. "Г", з прибудовою літ. "Г1", підвал літ. "п/Г1", навіс літ. "Г2", ганок, ціна продажу 3 660,00 грн. без ПДВ;

- Склад газу літ. "Д" з прибудовою літ. "Д1" та ганком, ціна продажу 3 700,00 без ПДВ;

- Гараж легкових автомобілів літ. "Ж" з прибудовою літ. "Ж1", ціна продажу 19572,00 грн. без ПДВ;

- Автогараж, літ. "З" з прибудовою літ. "З1", ціна продажу 95 142,90 грн. без ПДВ;

- Склад автозапчастин літ. "И", ціна продажу 12 062,91 без ПДВ;

- Пункт тракторної бригади, літ. "І", ціна продажу 22 879,52 грн. без ПДВ;

- Сарай саду, літ. "Ї", ціна продажу 13 010,40 без ПДВ;

- Профілакторій, літ. "Й" з прибудовою літ. "Й1", парокотельня літ. "Й2" , прибудова літ. "Й3", ремонтна майстерня "Й4", оглядова яма, підпірна стіна, ціна продажу 103 792,80 без ПДВ;

- Ремонтна майстерня, літ. "Л", ціна продажу 107 080,77 грн. без ПДВ;

- Кузня, літ. "М" з прибудовою літ. "М1", прибудовою літ. "М2", ціна продажу 2131,20 без ПДВ;

- Кладова саду літ. "Н" з прибудовою літ. "Н1", ціна продажу 4 545,60 без ПДВ;

- Станція штучного запліднення літ. "О" з прибудовою літ. "о", ціна продажу 4 132,00 без ПДВ.

Ціна продажу - 545 562,24 грн., що складає 1/1 нежитлових будівель за адресою : Вінницька обл., Козятинський р-н. с.м.т. Бродецьке, вул. Польова 16-А, далі за текстом "Об'єкти купівлі-продажу", а покупець запропонував в ході торгів найвищу ціну і купив, в ході чого зобов'язується прийняти і сплатити за нього суму згідно Протоколу проведення аукціону № 12/73 від 12.12.2012 р. на Першій українській міжрегіональній товарній біржі (п. 1.1).

"Об'єкти купівлі-продажу" оглянуті Покупцем. Недоліків, які перешкоджають використанню "Об'єктів купівлі-продажу" за цільовим призначенням, на момент огляду не виявлено. Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваних "Об'єктів продажу" не має (п. 1.2).

Сума "Об'єктів купівлі-продажу" відповідно до результату аукціону становить 545562,24 грн. без ПДВ (п. 2.1).

Покупець перераховує вартість "Об'єктів купівлі-продажу" відповідно до протоколу аукціону 12/73 від 12.12.2012 р. у термін зазначений у протоколі на рахунок Першої української міжрегіональної товарної біржі: р/р 2001, МФО 320702, в Вінницьке відділення ПАТ "Банк Національний кредит" (п. 2.2).

Перша українська міжрегіональна товарна біржа за мінусом біржових та брокерських витрат перераховує на ліквідаційний рахунок продавця (п. 2.3).

Після повних розрахунків відповідно до протоколу аукціону № 12/73 від 12.12.2012 року, право власності на майно зазначене у п. 1.1.переходить до Покупця (п. 3.1).

Вимоги законодавства щодо змісту, значення й правових наслідків правочину укладається сторонам відомо. Сторони підтверджують, що цей правочин не є фіктивним, удаваним (п. 4.1).

У випадках, не передбачених даною угодою, сторони керуються чинним законодавством України (п. 4.2).

Ця біржова угода зареєстрована на Першій українській міжрегіональній товарній біржі, 28.12.2012 року за реєстровим № 12/127 на суму 545 562,24 грн..

В подальшому, ПП "Агро-Текс Плюс" перераховано Першій українській міжрегіональній товарній біржі за платіжним дорученням № 1 від 07.12.2012 року реєстраційний збір за участь в аукціоні в сумі 81 108,16 грн. та за платіжним дорученням № 1 від 26.12.2014 року сплачено кошти в розмірі 595 645,36 грн. із призначенням платежу : оплата за майно (транз. кошти) протокол № 12/73 від 12.12.2012 р..

28.12.2012 року між позивачем та відповідачем підписано акт приймання-передачі вищевказаного майна.

В даному акті сторони зазначили, що продавець передав у власність, а покупець оплатив та прийняв у повне господарське володіння наступне майно. Претензій до якості вищевказаного майна у обох сторін не має. З моменту підписання сторонами цього акту вказане майно є власністю приватного підприємства "Агро-Текс Плюс".

Згідно змісту позову, відповідачем було передано позивачу Свідоцтво про право власності № 18 від 24.12.2012 року, видане Виконавчим комітетом Бродецької селищної ради та інвентарна справа БТІ № 489, які свідчили про те, що власником вищезазначеного комплексу будівель та споруд було САТ "Бродецьке". Таким чином, відбулось часткове виконання угоди купівлі-продажу нерухомого майна.

Однак, позивач, звернувшись до Державної реєстраційної служби Козятинського міжрайонного управління юстиції для вчинення дій щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, останнім відмовлено у реєстрації біржової угоди, оскільки вона не являється правовстановлючим документом, який засвідчує перехід права власності на відповідне майно.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов наступних висновків.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Судом встановлено, що приватне підприємство "Агро-Текс Плюс" стало переможцем аукціону та отримало право на придбання нежитлових будівель, які перебувають на балансі САТ "Бродецьке " за адресою: Вінницька область, Козятинський район, смт. Бродецьке, вул. Польова 16А, відповідно до протоколу № 12/73 від 12.12.2012 року проведення аукціону на Першій українській міжрегіональній товарній біржі.

28.12.2012 року за результатами проведення аукціону між ПП "Агро-Текс Плюс" та САТ "Бродецьке" було укладено договір купівлі-продажу (біржову угоду) № 12/127, згідно якого відповідач продав, а позивав запропонував найвищу ціну і купив об'єкти продажу за адресою : Вінницька область, Козятинський район, смт. Бродецьке, вул. Польова 16А на суму 545 562,24 грн..

Також ПП "Агро-Текс Плюс" в повному обсязі виконало свої обов'язки за вказаним договором купівлі - продажу (біржовою угодою) та відповідно до платіжного доручення № 1 від 26.12.2012 року перерахувало кошти в сумі 595 645,36 грн. за придбане майно на рахунок Першої Української міжрегіональної товарної біржі.

Окрім того, 28.12.2012 року майно, яке перелічене в договорі купівлі-продажу (біржовій угоді) № 12/127 від 28.12.2012 року, було прийняте позивачем від відповідача за актом приймання-передачі.

За змістом позовної заяви, з метою здійснення державної реєстрації права власності не нерухомість, позивач звернувся до Державної реєстраційної служби Козятинського міжрайонного управління юстиції та надав договір купівлі-продажу (біржову угоду) № 12/127 від 28.12.2012 року та інші документи, які засвідчили перехід права власності на нерухоме майно.

Проте, позивачу було відмовлено у реєстрації біржової угоди та надано роз'яснення про те, що біржова угода не підлягає державній реєстрації, оскільки не є правовстановлюючим документом, який засвідчує перехід права власності на нерухоме майно відповідно до переліку документів, визначених ст. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 22.06.2011 року № 703.

Поряд з цим, хоча ПП "Агро-Текс Плюс" є фактичним власником нежитлових будівель, розташованих за адресою : Вінницька область, Козятинський район, смт. Бродецьке, вул. Польова, 16А, однак не може реалізувати свої права щодо володіння, користування та розпорядження майном, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, посилаючись на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що стало підставою звернення позивача із позовом до суду.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29 травня 2013 року № 11, у зв'язку з недодержанням вимоги щодо нотаріального посвідчення правочинів нікчемними є лише такі правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню чи такі, умовами яких передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення. У вирішенні спорів, пов'язаних з визнанням правочинів, які піддягали нотаріальному посвідченню, дійсними (статті 219, 220 ЦК України), господарські суди повинні з'ясувати: чи підлягав відповідний правочин нотаріальному посвідченню, з яких причин його не було нотаріально посвідчено та чи втрачена можливість такого посвідчення, а також чи не суперечить зміст правочину вимогам закону, оскільки в такому разі позов не може бути задоволений.

Правочини можуть визнаватися дійсними виключно з підстав, визначених частиною другою статті 219 і частиною другою статті 220 ЦК України. Вимоги про визнання дійсними правочинів з інших підстав задоволенню не підлягають з огляду на невідповідність таких вимог установленим законом способам захисту прав та законних інтересів (частина друга статті 16 ЦК України, частина друга статті 20 ГК України).

Як вказувалося вище, 11.06.2013 року господарським судом Вінницької області прийнято рішення у справі № 902/688/13 про задоволення позову, яке в подальшому було залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.07.2014 року.

Водночас, постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014 року, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 30.07.2014 року та рішення господарського суду Вінницької області від 11.06.2013 року скасовано, а справу № 902/688/13 направлено на новий розгляд.

В ході касаційного перегляду вказаних рішень суду, суд касаційної інстанції звернув увагу на слідуючі обставини.

Задовольняючи заявлений позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, сторони домовились щодо істотних умов договору і відбулось повне виконання договору купівлі-продажу (біржової угоди) № 12/127 від 28 грудня 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позову ПП "Агро-Текс Плюс" посилалося на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, а відповідач ухиляється від вчинення дій щодо нотаріального посвідчення спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна, мотивуючи це тим, що відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Однак, суд першої інстанції належним чином не з'ясував чи підлягає спірний договір купівлі-продажу обов'язковому нотаріальному посвідченню, не перевірив чому спірний правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Суд апеляційної інстанції на вказані порушення суду першої інстанції уваги не звернув та не надав їм належної правової оцінки.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України відхилила посилання ПП "Агро-Текс Плюс" на відсутність порушень в даній справі інтересів держави, оскільки суд апеляційної інстанції розглянув питання про правовий зв'язок органів прокуратури та органів місцевого самоврядування, в особі яких звернувся прокурор з апеляційною скаргою, з предметом позову та порушеними правами держави, та правомірно прийняв до свого провадження апеляційну скаргу прокурора міста Вінниці та розглянув її по суті.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції належить врахувати вищевикладене, більш повно та всебічно перевірити дійсні обставини справи, зокрема, надати оцінку доводам щодо припинення діяльності сільськогосподарського акціонерного товариства "Бродецьке" відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 20.06.2014 року, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 Цивільного кодексу України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

В силу ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Частиною 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно ч. 2 ст. 219 Цивільного кодексу України, суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

За змістом ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Водночас, згідно ст. 657 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно правових позицій, наведених у п. 6, п. 7 Висновків Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року щодо спорів про визнання правочинів недійсними, Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін.

Договір купівлі-продажу нежитлового будинку в силу ст. 657 ЦК України (у редакції, яка була чинною станом на 3 липня 2012 р.) підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210 та 640 ЦК України (у редакції, яка була чинною станом на 3 липня 2012 р.) пов'язується з державною реєстрацією правочину, а тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін.

Однією з умов визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення правочину. Встановлення факту втрати продавцем правовстановлюючого документа на предмет відчуження за договором не може бути підставою для визнання договору дійсним (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 червня 2013 р. у справі N 6-49цс13).

Умови укладеної між позивачем та відповідачем біржової угоди № 12/127 спрямовані на відчуження нерухомого майна та являється по своїй суті договором купівлі-продажу, оскільки САТ "Бродецьке" є продавцем, а ПП "Агро-Текс Плюс" - покупцем.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Разом з тим, приписи ст. 657 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення біржової угоди), визначають обов'язковим посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально та такий договір підлягає державній реєстрації.

Беручи до уваги, що біржова угода № 12/127 договір відчуження нерухомого майна підприємства банкрута для погашення вимог кредиторів та податкового зобов'язання від 28.12.2012 року, згідно вказаної вище норми Цивільного кодексу України на момент його укладення підлягав нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, а тому не може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, оскільки момент вчинення такого правочину відповідно до ст. ст. 210 та 640 ЦК України (у редакції, яка була чинною станом на 28 грудня 2012 року) пов'язується з державною реєстрацією правочину, а тому він не є укладеним і не створює прав та обов'язків для сторін.

Окрім того, доказів, які б підтверджували вчинення позивачем дій щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації вказаного договору суду не надано.

Також позивачем не підтверджено належними доказами обставин щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення даного договору.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" N 9 від 06.11.2009 року, у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку відмовити повністю в задоволенні позову щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу (біржової угоди) № 12/127 від 28.12.2012 року.

Також суд звертає увагу на позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою : Вінницька область, Козятинський район, смт. Бродецьке, вул. Польова 16А.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ч. 3, ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто за змістом даної норми, позивачем позову про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних правовідносин (фізична, юридична особи, держава, територіальна громада), який вважає себе власником (суб'єктом права повного господарського відання або права оперативного управління) певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб, претензіями на це майно третіх осіб, необхідністю одержати правовстановлювальні документи. Відповідачем даного позову може бути будь-яка особа, яка сумнівається у приналежності майна позивачу, або не визнає за позивачем права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що особи (йдеться про осіб, які не визнають, заперечують та оспорюють право власності) не перебувають із власником у зобов'язальних правовідносинах.

В силу ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Доказів, які б підтверджували оспорювання відповідачем права власності на вказане вище нерухоме майно позивачем не надано.

Слід зазначити, що відповідач у відзиві на позов не заперечує щодо визнання права власності на нерухоме майно.

Окрім того, як вказувалося вище, укладений договір купівлі-продажу (біржова угода) не є укладеним і не створює прав та обов'язків для сторін.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів, оскільки відповідач не оспорює право власності позивача на нерухоме майно, а тому позов в цій частині також задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Також, суд звертає увагу на обставини щодо припинення діяльності сільськогосподарського акціонерного товариства "Бродецьке" відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 20.06.2014 року.

Так, згідно витягу з ЄДРЮОФОП на відповідача станом на 20.06.2014 року, внесено запис 13.09.2013 року 100551 щодо припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом.

Згідно бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою господарського суду Вінницької області від 04.09.2013 року у справі № 5/279-09, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута у справі № 5/279-09 та сільськогосподарське акціонерне товариство відкритого типу "Бродецьке" по вирощуванню насіння цукрових буряків () як юридичну особу ліквідовано.

Разом з тим, ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.12.2014 року у справі № 5/279-09, вказану вище ухвалу суду скасовано за нововиявленими обставинами. Провадження у справі № 5/279-09 про банкрутство сільськогосподарського акціонерного товариства відкритого типу "Бродецьке" по вирощуванню насіння цукрових буряків поновлено на стадію ліквідаційної процедури та зобов'язано реєстраційну службу Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області скасувати запис про припинення юридичної особи - сільськогосподарського акціонерного товариства відкритого типу "Бродецьке" по вирощуванню насіння цукрових буряків, про що надати суду докази до 27.01.2015 року.

Відповідно до витягу з ЄДРЮОФОП на відповідача станом на день розгляду справи, 05.01.2015 року внесено запис про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення № 5/279-09 від 17.12.2012 року.

Таким чином, сільськогосподарське акціонерне товариство відкритого типу "Бродецьке" по вирощуванню насіння цукрових буряків перебуває в процесі припинення та триває ліквідаційна процедура у справі № 5/279-09 про банкрутство відповідача.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на позивача відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4-3, 4-5, 33, 43, 82, 83, 84, 85, 87, 115 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Відмовити в задоволенні позову повністю.

2. Копію рішення направити позивачу та відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повне рішення складено 09 квітня 2015 р.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи

2 - ПП "Агро-Текс Плюс" - 22425, с. Глинськ, вул. Коцюбинського, 7, Калинівський район, Вінницька область;

3, 4 - САТ "Бродецьке" відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків - 22115, смт. Бродецьке, вул. Перемоги, 136, Козятинський район, Вінницька область; 22115, смт. Бродецьке, вул. Робітнича, 44, Козятинський район, Вінницька область.