КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Справа№ 910/4541/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Кравченко С.В.

від відповідачів - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2015 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2015 по справі №910/4541/15-г позовну заяву повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу та справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 року прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду 14.04.2015.

В судове засідання 14.04.2015 з'явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача повідомлений про час та місце судового засідання, а також враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, передбачені ст. 102 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2015. Проти розгляду справи у відсутність представника відповідача не заперечував.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Публічне акціонерне Товариство "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання виконати платіжне доручення №1 про перерахування грошових коштів в сумі 523 296,82 грн. на рахунок ПАТ "Укртрансгаз" №4202 в Публічному акціонерному товаристві "Альфа-Банк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2015 по справі №910/4541/15-г позовну заяву повернуто без розгляду, на підставі п.4 ст. 63 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" є майновими вимогами, оскільки стосуються передачі грошових коштів та, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", підлягають оплаті судовим збором за ставкою, встановленою для позовних заяв майнового характеру, а сплата позивачем судового збору із розрахунку оплати немайної вимоги не свідчить про сплату судового збору в розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначені розміри ставок судового збору за подання до господарського суду позовних заяв в залежності від виду заявлених позовних вимог: майнового та/або немайнового характерів.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, крім іншого, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову має значення, передусім, для визначення розміру судового збору за подання позову до суду, та визначається у позовах позивачем самостійно.

Підпунктом 2.2. пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 визначено, що статтею 55 ГПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Позовні заяви немайнового характеру не підлягають вартісній оцінці, в зв'язку з чим. подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором, згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які носять майново-грошовий характер отже, розпорядження позивачем належними йому коштами є майновою вимогою. (постанова Верховного суду України від 25.03.2015 №3-24гс15)

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України від 28.12.2014 №80-VIIІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 01.01.2015 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1 218 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем сплачено судовий збір як за немайнову вимогу, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення №994 від 10.02.2015 на суму 1218,00 грн.

Враховуючи, що в даному випадку предметом позову є майнові вимоги, позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання позовної заяви від 25.02.2015 № б/н в розмірі 10465,94 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, ухвала винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 02.03.2015.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2015 по справі №910/4541/15-г - без змін.

Матеріали справи №910/4541/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.04.2015