УХВАЛА

16.04.2015Справа № 910/9598/15

Суддя Ломака В.С. розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Українських машинобудівних заводів»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСТОРС»

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Українських машинобудівних заводів» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСТОРС» про визнання договору недійсним.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про направлення позовної заяви за підсудністю до господарського суду Київської області, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 125 Конституції України система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації.

Порядок визначення територіальної підсудності господарських спорів закріплений в статтях 15-17 Господарського процесуального кодексу України.

Спір у даній справі стосується визнання недійсним укладеного між позивачем як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАСТОРС" як виконавцем Договору про надання послуг № 31/08-14 від 31.08.2014 р.

Приписами ч. 2 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З наведеного визначення вбачається, що Договір про надання послуг № 31/08-14 від 31.08.2014 р., який позивач просить суд визнати недійсним, відноситься до двосторонніх (частини 2 і 3 статті 626 ЦК України) і є підставою для виникнення у його контрагентів взаємних зустрічних зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За укладеним між сторонами Договором, відповідач зобов'язаний надавати послуги з супроводження вантажу, а позивач сплачувати такі послуги на визначених Договором умовах .

В силу статті 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права й обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Таким чином, за укладеним між сторонами Договором позивач є зобов'язаною особою зі сплати наданих послуг, а відповідач зобов'язаний надавати такі послуги. При цьому, зобов'язання відповідача перед позивачем є першочерговим, а обов'язок позивача сплатити надані послуги знаходиться у безпосередній залежності від факту виконання свого обов'язку відповідачем, що і зумовлює застосування правил частини 1 статті 15 ГПК України.

Відтак, оскільки виконання умов Договору залежить безпосередньо від дій відповідача, які, в майбутньому, кореспондують відповідний обов'язок позивача, виходячи з положень ч. 1 ст. 15 ГПК України, даний спір підлягає розгляду за місцем знаходження відповідача у справі.

При цьому, необхідно враховувати, що приписи ч. 1 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України не пов'язують визначення територіальної підсудності із дійсним станом виконання умов Договору на момент подачі позову.

Отже, підсудність спору у даній справі має вирішуватись відповідно до загального правила територіальної підсудності, а оскільки зобов'язаною за оспорюваним правочином є кожна із сторін, даний спір має розглядатися господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСТОРС» є: 04655, м. Київ, Оболонський р-н, вул. Новокостянтинівська, буд. 4-Б, кв. 8.

Однак, судом встановлено, що за даними реєстраційного порталу http://rp.irc.gov.uа юридичною адресою відповідача є: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Воїнів Інтернаціоналістів, будинок 2-А, приміщення 4.

У відповідності до ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

За таких обставин, згідно зі ст. ст. 15, 17 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне передати матеріали даної позовної заяви за територіальною підсудністю до господарського суду Київської області.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 15, 17, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Українських машинобудівних заводів» з доданими до неї матеріалами передати за територіальною підсудністю до господарського суду Київської області (МСП 01032, м. Київ-32, вул. Комінтерну (Симона Петлюри), 16).

2. Копію ухвали надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Українських машинобудівних заводів» та Товариству з обмеженою відповідальністю «КАСТОРС».

Суддя В.С. Ломака