ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 р. Справа № 909/291/15
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І., секретаря судового засідання Войцеховської Х.В.

за участю:

представника позивача - Помазкіна А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: приватного акціонерного товариства «ІнтерМікро Дельта, Інк» (вул. Бориса Кротова,24, м. Дніпропетровськ, 49000, код 19133330)

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Мегатрейд" (вул. Мазепи,175Б м. Івано-Франківськ, 76000, код 30474351)

про стягнення заборгованості в розмірі 709645 грн. 88 коп. та судових витрат

ВСТАНОВИВ:

приватне акціонерне товариство «ІнтерМікро Дельта, Інк» звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Мегатрейд" про стягнення 515070,35 грн. - основного боргу, 46106,39 грн. - процентів за користування грошовими коштами, 9674,44 грн. - 3% річних, 106733,59 грн. - втрат від інфляції, 81919,78 грн. - пені за несвоєчасну оплату поставленої продукції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що всупереч умовам договору на поставку шин № 74/12/02 від 17.07.2012 р., нормам ЦК України, ГК України, відповідач не виконав своїх зобов'язань. Факт поставки продукції підтвердив видатковими накладними № 1689 від 07.04.2014 р., № 1719 від 14.04.2014 р., № 1796/1 від 22.04.2014 р., № 1836 від 28.04.2014 р., № 1871 від 05.05.2014 р., №1939 від 12.05.2014 р., № 1965 від 19.05.2014 р., № 1965 від 26.05.2014 р., № 2485 від 04.08.2014 р., № 2547 від 11.08.2014 р., № 2609 від 18.08.2014 р., № 2643 від 26.08.2014 р., № 2916 від 15.10.2014 р. (копії яких наявні в матеріалах справи).

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився та письмового відзиву на позовну заяву не подав, однак судом його було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, тому справу розглянуто на підставі ст. 75 ГПК України.

Відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, явки в судове засідання уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, ухвалою суду від 18.03.2015 (вих.№3102-103 від 19.03.15), про що свідчать відмітка відділу документального забезпечення суду на зворотному боці вищевказаної ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.11 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зі змінами, внесеними згідно з постановою Вищого господарського суду №3 від 23.03.12, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови. Згідно з п.3.9.1 зазначеної постанови, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала суду від 18.03.15 надіслана відповідачу за адресою зазначеною позивачем у позовній заяві та відділенням поштового зв'язку суду не повернуто.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позов слід задоволити частково, судовий збір стягнути з відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України, при цьому суд врахував наступне:

17.07.2012 між ПрАТ «ІнтерМікро Дельта, Інк» та ТОВ "Торговий Дім "Мегатрейд" укладено договір на поставку шин № 74/12/02 відповідно до якого, позивач зобов'язався передати у власність, а відповідач - оплатити та прийняти продукцію в асортименті, кількості, за цінами, ГОСТам та ТУ згідно специфікації (додатків), які є невід'ємними частинами договору.

При укладенні даного правочину сторонами було узгоджено всі істотні умови договору.

Пунктом 5.1. зазначеного Договору передбачено, що оплата за продукцію здійснюється по факту поставки протягом 10 календарних днів.

Додатком № 6 до Договору № 74/12/02 від 17.07.2012 визначено графік платежів, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п.5.3 Договору датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, тобто позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином та поставив продукцію на суму 2702813,09 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних та додатковою угодою №6 від 25.11.2014 р. до Договору.

Однак, станом на 10.03.2015 р. відповідач не виконав свої зобов'язання за поставлену йому продукцію в розмірі 515070,35 грн.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами у справі виникли зобов'язальні відносини.

Статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст.ст.179, 193 ГК України.

Приписами ч.1 п.1 ст.530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив своє зобов'язання по поверненню заборгованості, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Згідно додаткового договору № 5 пунктом 5.4 Договору встановлено, що у випадку прострочення покупцем оплати продукції з будь-яких причин, покупець зобов'язується оплатити постачальнику відсотки за користування грошовими коштами постачальника в розмірі 14% річних від суми простроченого платежу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене та те, що документами наявними в матеріалах справи, підтверджено факт невиконання договірних зобов'язань, вимоги позивача про стягнення вартості неоплаченої продукції в розмірі - 515070,35 грн. , процентів за користування грошовими коштами позивача - 46106,39 грн., 3% річних - 9674,44 грн. та інфляційних втрат - 106733,59 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в даній частині.

Частиною 6 статті 232 ГК України, встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, з врахуванням норми ч.6 ст.232 ГК України судом здійснено перерахунок пені з врахуванням встановленого законом періоду нарахування на суму заборгованості, а тому стягненню підлягає пеня в сумі 77214,38 грн. В частині стягнення 4705 грн. пені слід відмовити.

Постановою Пленуму Вищого Господарського Суду України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що за змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Беручи до уваги вищенаведене, заявлену позовну вимогу позивача в частині стягнення з відповідача витрат пов'язаних з підготовкою та подачею до суду позовної заяви в розмірі 5000 грн. судом не може бути задоволено, оскільки представник позивача не має свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Частиною першою Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що до інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Враховуючи, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області про порушення провадження у справі від 18.03.2015 року явку представників сторін визнано обов'язковою, тому підлягає задоволенню позовна вимога в частині стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з явкою представника позивача в приміщення засідання Господарського суду в розмірі, визначеному на підставі поданих письмових доказів, а саме в сумі 1031,18грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

У відповідності до ст.49 ГПК України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно розміру задоволеним позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст.11,12,509,526,530,ч.2ст.625,ст.629 Цивільного кодексу України, ст.ст.173,179, ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, ст.ст.33,34,49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Мегатрейд" (вул. Мазепи,175Б м. Івано-Франківськ, 76000, код 30474351) на користь приватного акціонерного товариства «ІнтерМікро Дельта, Інк» (вул. Бориса Кротова,24, м. Дніпропетровськ, 49000, код 19133330) 515070,35 грн. - вартості неоплаченої продукції, 46106,39 грн. - процентів за користування грошовими коштами позивача, 9674,44 грн. - 3% річних, 106733,59 грн. - інфляційних втрат, 77214,38 грн. - пені за несвоєчасну оплату поставленої продукції, 1031,18 грн. - витрат пов'язаних з явкою представника позивача в приміщення засідання суду та 15095 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 4705 грн. пені за несвоєчасну оплату поставленої продукції та в частині стягнення витрат, пов'язаних з підготовкою та подачею до суду позовної заяви в розмірі 5000 грн. в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.04.2015 р.

Суддя Грица Ю.І.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Дутка Х.І. 16.04.15