ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" квітня 2015 р.Справа № 916/739/15-г

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мілк-Маркет";

До відповідача: Приватне підприємство "Артемакс"

про стягнення 371404,79 грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Дембновецький О.К. по довіреності № б/н від 16.03.2015р.

Від відповідача: -не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мілк-Маркет", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватне підприємство "Артемакс" про стягнення заборгованості у розмірі 371 404,79 грн., а саме: основного боргу у розмірі 286 747,50 грн., пені у розмірі 27 307,79 грн., штрафу у розмірі 57 349,50 грн та судового збору у розмірі 7 428,11 грн.

Ухвалою суду від 20.02.2015 року порушено провадження у справі № 916/739/15-г за зазначеним позовом.

В судовому засіданні 06.04.2015 року представник позивача надав до суду заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 286 747,50 грн., пеню у розмірі 27 386,16 грн., штраф у розмірі 57 349,50 грн. та судовий збір у розмірі 7 429,66 грн.

Відповідач в судове засідання не з'являвся, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про поважність причин відсутності не повідомив, своє право на захист не використав, у зв'язку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

В судовому засіданні 06.04.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

25.07.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мілк-Маркет" (далі - позивач, фірма) та Приватним підприємством "Артемакс" (далі - відповідач, дистриб'ютор) був укладений дистриб'юторський договір № 25/07-Д (далі - "Договір") відповідно до якого Фірма на умовах визначених Договором, постачає товар Дистриб'ютору здійснює його пряму дистриб'юцію в межах цін та націнок, вказаних у прайс - листах Фірми, а також здійснює своєчасну оплату отриманого від Фірми товару.

Позивач поставив відповідачу товар, на загальну суму 286 747,50 грн., що підтверджується видатковою накладною № РГ5088 від 16.09.2014 року, товарно-транспортною накладною № 0412 від 16.09.2014 року та актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.10.2014 року, вказані документи підписано директором відповідача Петровською Л.П. та скріплено печаткою Приватного підприємства "Артемакс".

Згідно п. 2.2 Договору право власності на партію товару переходить від Фірми до Дистриб'ютора в момент передачі йому партії Товару від Фірми.

Ціни на Товар, що продається за даним Договором, встановлюються в українських гривнях. Ціни на кожну партію товару визначаються в видаткових накладних, згідно чинного на дату відвантаження прайс - листа. (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата за кожну отриману партію товару здійснюється Дистриб'ютором у безготівковій формі перша поставка по факту завантаження товару, інші поставки відтермінування 21 календарний день.

Як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання по договору не виконав.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку щодо оплати за отриманий товар, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 371 404,79 грн., а саме: основного боргу у розмірі 286 747,50 грн., пені у розмірі 27 386,16 грн., штрафу у розмірі 57 349,50 грн. та судового збору у розмірі 7 428,11 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність поставки позивачем відповідачу товару, існування заборгованості Приватного підприємства "Артемакс" по оплаті вартості отриманого товару, у зв'язку з чим позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мілк-Маркет" щодо стягнення з відповідача вартості поставленого товару в сумі 286 747,50 грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Приватного підприємства "Артемакс" пені в розмірі 27 386,16 грн. та штрафу в розмірі 57 349,50 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 цього кодексу є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно п. 6.1 Договору за порушення умов Договору Сторони несуть взаємну цивільно-правову відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

У разі затримки оплати за товар, Дистриб'ютор сплачує Фірмі пеню у розмірі діючої подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. У разі прострочення платежу більше ніж на 20 календарних днів Дистриб'ютор, окрім пені, сплачує Фірмі штраф у розмірі 20% від суми простроченого платежу. Нарахування пені та штрафу здійснюється до повного відшкодування збитків. (п. 6.3 Договору)

В зв'язку з порушенням строків оплати, на підставі п. 6.3 договору відповідачу позивачем на суму заборгованості нарахована пеня за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 27 386,16 грн. та штраф у розмірі 57 349,50 грн.

Наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом підлягає задоволенню у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків сум заявлених до стягнення, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мілк-Маркет" до Приватного підприємства "Артемакс" про стягнення заборгованості у розмірі 286 747,50 грн. - основного боргу, пені у розмірі 27 386,16 грн., штрафу у розмірі 57 349,50 грн., є обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 429,66 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Артемакс" (65055, м. Одеса, вул. Хуторська, 45, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мілк-Маркет" (01011, м. Київ, вул. Рибальська, 2В, ) основний борг у розмірі 286 747,50 грн., пеню у розмірі 27 386,16 грн., штраф у розмірі 57 349,50 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 429,66 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов