ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа № 924/1539/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач), Акулової Н.В., Козир Т.П.,
перевіривши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Кам'янець-Подільського міського району електромереж
на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.01.2015
у справі№ 924/1539/14 Господарського суду Хмельницької області
за позовомУправління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області
доПублічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Кам'янець-Подільського міського району електромереж
проскасування оперативно-господарської санкції у вигляді донарахування вартості не облікованої електричної енергії в розмірі 21074 грн., застосованої Кам'янець-Подільським міським РЕМ у формі протокольного рішення комісії від 31.07.2013 за актом Кам'янець-Подільського міського РЕМ про порушення Правил користування електричною енергією від 26.07.2013 № 000027
за участю представників сторін:

позивача: не з'явилися

відповідача: Гріх Л.В., дов. від 18.12.2014 № 3835

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.11.2014) до Публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Кам'янець-Подільського міського району електромереж про скасування оперативно-господарської санкції у вигляді донарахування Кам'янець-Подільському міському відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області вартості не облікованої електричної енергії в розмірі 21074 грн., застосованої Кам'янець-Подільським міським РЕМ у формі протокольного рішення комісії від 31.07.2013 за актом Кам'янець-Подільського міського РЕМ про порушення Правил користування електричною енергією від 26.07.2013 № 000027.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2014 у справі № 924/1539/14 (суддя Кочергіна В.О.) у позові відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у цій справі (колегія суддів у складі: головуючого судді Дем'янчук Ю.Г., суддів Бучинської Г.Б., Крейбух О.Г.) рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2014 у справі № 924/1539/14 скасовано; прийнято нове рішення, яким позов задоволено; скасовано оперативно-господарську санкцію у вигляді донарахування вартості не облікованої електричної енергії в розмірі 21074 грн., застосованої Кам'янець-Подільським міським РЕМ у формі протокольного рішення комісії від 31.07.2013 за актом Кам'янець-Подільського міського РЕМ про порушення Правил користування електричною енергією від 26.07.2013 № 000027.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, Публічне акціонерне товариство "Хмельницькобленерго" в особі Кам'янець-Подільського міського району електромереж звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 924/1539/14, рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2014 у цій справі залишити без змін.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою до суду, скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що визначені у протоколі засідання комісії від 31.07.2013 нарахування у розмірі 21074 грн. є нарахуваннями по договірних зобов'язаннях споживача щодо оплати спожитої електроенергії, а не оперативно-господарською санкцією, акт про порушення Правил користування електричною енергією від 26.07.2013 підтверджує показання лічильника на момент проведення контрольного зняття показників лічильника і ним не зафіксовано ознак та фактів споживання електричної енергії поза засобами обліку. Крім цього, скаржник вказує на помилкове застосування судом апеляційної інстанції Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, оскільки нарахування проводилися по фактичних показниках.

Сторони згідно з приписами статті 1114 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач не скористався передбаченим законом правом на участь у перегляді справи в касаційній інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових актів, вважає касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 20.06.2013 між Публічним акціонерним товариством "Хмельницькобленерго" в особі Кам'янець-Подільського РЕМ (далі - постачальник) та Управлінням Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (далі - споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 1921 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 10 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами (п. 1 договору).

Згідно із п. 2.1 договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Як визначено п. 2.3 договору, споживач зобов'язується, зокрема, виконувати умови цього Договору; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків 10, 3 "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Відповідно до п. 3.1.5 договору постачальник має право вимагати доступу до належних споживачу засобів (систем) обліку електричної енергії, вимірювання потужності, контролю показників якості електричної енергії для контролю дотримання встановлених режимів споживання енергії.

Пунктом 4.2.3 договору передбачено, що споживач сплачує постачальнику вартість недоврахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 05.12.2011 № 1197, за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням, у разі таких дій Споживача: самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених Методикою.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що у разі виявлення однією із сторін порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін Договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов'язана попередити іншу сторону про необхідність складання акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитись від складання та підписання акта. У разі відмови відповідальної сторони від підписання акта в акті робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менш двох уповноважених представників сторони договору, що складала акт.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 26.07.2013 начальником дільниці № 3 Костіл О.Ю. та інспектором Герасименюк С.І., за участю начальника Кам'янець-Подільського Управління Державної міграційної служби України Пилипчука В.М. складено акт про порушення № Б000027, яким встановлено, що споживач при користуванні електричною енергією зумисно занизив покази лічильника № 323336 з показників 4889 на 3154. В рапорті споживача вказано показник 3154, а на день перевірки 4889. Спожито електроенергії по рапорту 0 кВт/год., фактично по контрольному зйому показів лічильника спожито 17350 кВт/год.

За результатами розгляду Акту про порушення ПКЕЕ № Б000027 комісією по розгляду протоколів - актів про порушення ПКЕЕН (ПКЕЕ) прийнято протокольне рішення від 31.07.2013 про проведення нарахування по фактичних показниках засобу обліку, а саме: 4889-3154=1735х10=17350 кВт/год.; 17350 кВт/год. х 1,0122=17561,67 грн. без ПДВ, всього 21074,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивача про проведення нарахування по фактичних показниках засобу обліку позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив скасувати оперативно-господарську санкції у вигляді донарахування вартості не облікованої електричної енергії в розмірі 21074 грн., застосованої Кам'янець-Подільським міським РЕМ у формі протокольного рішення комісії від 31.07.2013 за актом Кам'янець-Подільського міського РЕМ про порушення Правил користування електричною енергією від 26.07.2013 № 000027.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що акт № 000027 від 26.07.2013 та протокол комісії Кам'янець-Подільського міського РЕМ від 31.07.2013 підписані начальником Кам'янець-Подільського Управління Державної міграційної служби України Пилипчуком В.М., якому довіреність на здійснення представництва Управління не надавалася, а тому вказані документи підписані неуповноваженою особою. Крім цього, позивач вказує на те, що при укладенні договору відповідач не надавав жодних документів про наявність заборгованості, а згідно із наданими рахунками-фактурами за липень та серпень 2013 року заборгованість у позивача відсутня.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що визначені у протоколі засіданні комісії від 31.07.2013 нарахування є нарахуваннями по договірним зобов'язанням споживача щодо оплати спожитої електроенергії відповідно до п. 2.3.3 договору, а не оперативно-господарською санкцією; актом про порушення ПКЕЕ від 26.07.2013 не зафіксовано ознак та фактів споживання електричної енергії поза засобами обліку, а сам акт є документом, який підтверджує показник лічильника щодо фактично спожитої електричної енергії; показник лічильника № 323336 - 3154 зафіксовано у листі начальника Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області від 22.05.2013 № 07/4769 з пропозицією укласти договір на постачання електроенергії та у акті Кам'янець-Подільського РЕМ від 28.05.2013, а показники лічильника № 323336 у розмірі 4889 станом на 26.07.2013 позивачем не спростовано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу у повному обсязі згідно із положеннями ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, не погодився із вказаним висновком місцевого господарського суду з тих підстав, що акт від 26.07.2013 не містить посилань на пункти Правил, які були порушені споживачем; у протоколі від 30.07.2013 при визначенні обсягу та вартості електроенергії комісія керувалась пунктами 6.40-6.42 ПКЕЕ та пунктами 2.1, 2.3 Методики, у яких відсутні таке порушення, як зумисне заниження показників лічильника, що зафіксовано актом про порушення № Б000027 від 26.07.2013; Пилипчук В.М. не був уповноважений на підписання акту ат протоколу комісії; в матеріалах справи відсутні докази складання акту про пломбування приладу обліку електричної енергії, що знаходиться на об'єкті позивача; обсяг споживання за період з 20.06.2013 до моменту складання акту 26.07.2013 у розмірі 1735 кВт. є неспіврозмірним з обсягом споживання електричної енергії позивачем за інші періоди; відповідачем не надано доказів, а саме - актів про використану електричну енергію, актів про прийняття-передавання товарної продукції, актів про результати замірів електричної потужності, які б підтверджували факти постачання відповідачем і споживання позивачем електричної енергії та факти існування заборгованості позивача перед відповідачем за поставлену електричну енергію за договором про постачання електричної енергії № 1921 у спірний період.

Враховуючи наведене та виходячи з того, що позивач притягнутий до відповідальності за порушення пунктів 6.40-6.42, 10.2, 10.3 ПКЕЕ, пунктів 2.1, 2.3 Методики, якими не передбачено застосування санкцій за зумисне заниження показників електролічильника, апеляційний господарський суд визнав позовні вимоги обґрунтованими та задовольнив позов.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів Вищого господарського суду України, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення у цій справі, виходить з наступного.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно абзацу 2 пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (пункт 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6).

Між тим, судами першої та апеляційної інстанції зазначені вимоги процесуального закону не були дотримані.

Згідно ст. 27 Закону "Про електроенергетику" порушення Правил користування електричною енергією є правопорушенням у сфері електроенергетики та тягне за собою відповідальність згідно діючого законодавства.

Як визначено п. 5.1, 5.2 Правил користування електричною енергією, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3).

Умови договору про постачання електричної енергії, зазначені у додатку 3 та пунктах 5.5, 5.6 та 5.7 цих Правил, є істотними та обов'язковими для сторін під час укладення договору про постачання електричної енергії.

Відповідно до пп. 15 п. 5.5 Правил користування електричною енергією договір про постачання електричної енергії містить такі умови, що є істотними та обов'язковими для цього виду домовленостей, зокрема, порядок зняття показів розрахункових засобів обліку, порядок надання та підтвердження інформації щодо даних розрахункового обліку електричної енергії, порядок та строки проведення розрахунків.

Невід'ємними частинами договору про постачання електричної енергії згідно із п. 5.6 Правил користування електричною енергією є: відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (точка встановлення, тип, покази на момент укладання договору тощо).

Пунктом 3.1 Правил користування електричною енергією визначено, що електроустановки споживачів мають бути забезпечені, зокрема, необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію.

Згідно із п. 3.3 Правил користування електричною енергією відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що показання лічильника № 323336 - 3154 були визначені у листі начальника Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області від 22.05.2013 № 07/4769 і у акті Кам'янець-Подільського РЕМ від 28.05.2013, та зазначив про відсутність доказів на підтвердження інших показників лічильника на момент укладення договору.

Разом з тим, місцевий господарський суд не врахував, що вказані відомості є істотною умовою договору, не з'ясував підстави та обставини складання акта Кам'янець-Подільського РЕМ від 28.05.2013, у якому відсутні відомості щодо споживача електроенергії та власника (балансоутримувача) вказаного засобу обліку.

При цьому, встановивши, що позивач з 03.10.2012 є орендарем нежитлового приміщення на третьому поверсі будівлі за адресою м. Кам'янець-Подільський, вул. Д. Галицького, 6, місцевий господарський суд не надав правової оцінки умовам п. 5.10. договору оренди та не з'ясував підстави та обставин користування позивачем електричною енергією у вказаному приміщенні до укладення договору про постачання електричної енергії від 20.06.2013.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, зазначені обставини та норми Правил користування електричною енергією також не врахував та не дослідив, пославшись лише на відсутність у позивача акту пломбування.

Помилковими є також висновки суду апеляційної інстанції щодо застосування до спірних правовідносин Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562 (далі - Методика).

Так, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Методики, вона застосовується при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Пунктом 1.2 Правил користування електричною енергією визначено, що недоврахована електрична енергія - обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно.

Порушення Правил користування електричною енергією, в разі виявлення яких застосовується Методика, визначений п. 2.1 вказаної Методики, і як зазначено судом апеляційної інстанції таке порушення як зумисне заниження показників лічильника, вказаним пунктом Методики не передбачено.

Пунктом 6.1 Правил користування електричною енергією визначено, що розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору.

Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Згідно із п. 6.11 Правил користування електричною енергією остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Покази розрахункових засобів обліку знімаються представником електропередавальної організації (основного споживача) та підтверджуються споживачем відповідно до договору. За ініціативою однієї із сторін договору у ньому може бути передбачений інший порядок зняття показів розрахункових засобів обліку. Порядок зняття показів розрахункових засобів обліку зазначається у договорі про постачання електричної енергії.

Як встановлено місцевим господарським судом, Додатком № 3 до договору сторони погодили Графік зняття показів лічильника постачальника у 2013 році і пунктом 4 Додатку № 3 до договору передбачено, що у разі, коли постачальник зняв покази електролічильників, які відрізняються від тих, що підтверджені споживачем, обсяги спожитої електроенергії визначаються за показами, знятими постачальником.

Відповідно до п. 3.33 Правил користування електричною енергією електропередавальна організація (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом) не рідше одного разу на шість місяців має здійснювати контрольний огляд засобу обліку.

При цьому, під контрольним оглядом засобу обліку згідно із п. 1.2 Правил користування електричною енергією розуміється виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, зняття показів засобів обліку, а також з метою виявлення без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів самовільних підключень.

Роботи з контрольного огляду засобу обліку та технічної перевірки розрахункових засобів обліку електричної енергії проводяться у присутності уповноважених представників споживача та оформляються актом про проведені роботи із зазначенням в акті прізвища уповноваженого представника електропередавальної організації, який проводив роботи, та номера його службового посвідчення, підстави проведення технічної перевірки або контрольного огляду засобу обліку та детального опису результатів обстеження.

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що визначені у протоколі засідання комісії від 31.07.2013 нарахування у розмірі 21074 грн. є вартістю спожитої електроенергії згідно із показниками лічильника, визначених на підставі контрольного огляду лічильника представником постачальника.

Проте, вказуючи на те, що вказані нарахування не є оперативно-господарською санкцією, місцевий господарський суд разом з тим не врахував, що виявлені відповідачем порушення умов договору були оформлені Актом про порушення, за результатами розгляду якого комісією з розгляду актів про порушення було прийняте відповідне рішення, оформлене протоколом від 31.07.2013, яке відповідно до п. 6.42 Правил користування електричною енергією може бути оскаржено в суді.

Між тим, враховуючи, що складання актів контрольного огляду, а також двостороннього акту, у разі виявлення порушень умов договору, передбачено п. 3.33 Правил користування електричною енергією та п. 4.4 Договору відповідно, судами першої та апеляційної інстанції необхідно було, з огляду на підстави, порядок складання та їх зміст, визначитись із правовою природою вказаного акту та відповідними наслідками його складання.

Пунктом 6.13 Правил користування електричною енергією передбачено, що у передбачений договором термін за результатами розрахункового періоду споживачем, постачальником електричної енергії, електропередавальною організацією (основним споживачем) на підставі даних розрахункового обліку електричної енергії визначається фактичний обсяг переданої та поставленої споживачу (субспоживачу) електричної енергії та оформляється акт про використану електричну енергію (акт прийняття-передавання товарної продукції).

Вказуючи про ненадання відповідачем, зокрема, актів про використану електричну енергію, актів про прийняття-передавання товарної продукції, які б підтверджували факти постачання відповідачем і споживання позивачем електричної енергії та факти існування заборгованості позивача за поставлену електричну енергію за договором у спірний період, суд апеляційної інстанції не врахував як приписи вищенаведених норм Правил користування електричною енергією, так і змісту рахунків-фактур, що виставлялись відповідачем, і в яких зазначено, що він є документальним актом передачі постачальником та використання споживачем електроенергії за договором про постачання електроенергії з посиланням на п. 6.13 ПКЕЕ.

Як передбачено п. 1.4 Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 25.07.2006 № 258, для безпосереднього виконання функцій щодо організації експлуатації електроустановок керівник споживача своїм розпорядчим документом повинен призначити особу, відповідальну за електрогосподарство, та особу, яка буде її заміщати у разі відсутності (відпустка, хвороба).

Пунктом 1.8 вищевказаних Правил визначено, що особу, відповідальну за електрогосподарство, можуть не призначати споживачі, які мають ввідно-розподільний пристрій напругою до 380 В та електрогосподарство, яке складається з електропобутових і освітлювальних приладів, які розміщені в помешканнях без підвищеної небезпеки і не знаходяться у вибухо- та пожежонебезпечних зонах.

Керівник споживача після проведення йому електропередавальною організацією інструктажу з питань технічної експлуатації електроустановок споживачів відповідає за виконання функцій щодо організації технічної та безпечної експлуатації таких електроустановок та умов електроспоживання. Інструктаж проводиться під час укладання або переоформлення договору про постачання електричної енергії.

Погоджуючись із доводами скаржника щодо відсутності у начальника Кам'янець-Подільського міського відділу УДМС України у Хмельницькій області повноважень на підписання Акту № Б000027 від 26.07.2013 і протоколу комісії від 31.07.2013, та зазначаючи про те, що підписання будь-яких документів, що стосуються спірних правовідносин є виключною компетенцією УДМС України у Хмельницькій області, суд апеляційної інстанції разом з тим не з'ясував обставин призначення УДМС України у Хмельницькій області особи, відповідальної за електрогосподарство та/або у відносинах із відповідачем.

За таких обставин, оскаржувані рішення та постанова не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки, в порушення вимог ч. 1 ст. 43 ГПК України, прийняті без повного та всебічного з'ясування всіх суттєвих обставин справи та оцінки доказів, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції, за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийняті у справі рішення та постанова не відповідають нормам чинного законодавства і тому підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене у даній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, дати належну юридичну оцінку доводам та запереченням учасників судового процесу і, в залежності від встановленого та у відповідності з вимогами закону, вирішити спір.

Відповідно до статті 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Кам'янець-Подільського міського району електромереж задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.12.2014 у справі № 924/1539/14 скасувати.

Справу № 924/1539/14 передати на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області в іншому складі суду.

Головуючий суддя: Л. Іванова

судді: Н. Акулова

Т. Козир