номер провадження справи 12/25/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 Справа № 908/631/15-г

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г.

за участю секретаря судового засідання Рязанцевої А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/631/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Просвіт" лтд", м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь

про стягнення 935,93 грн.

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Просвіт" лтд" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення заборгованості в сумі 935,93 грн. за Договором № 2082 від 16.05.11., з яких: 718,32 грн. - суми основного боргу, 58,06 грн. - 3% річних, 159,55 грн. - втрат від інфляції.

Представник позивача в судове засідання 02.04.2015 року не з'явився. Однак, на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

20 лютого 2015 року на адресу судну надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Разом з тим, відповідач зазначає що на його адресу не надходило позовної заяви із доданими до неї документами, а тому просить суд зобов'язати позивача надіслати на його адресу копію позову з додатками.

Так, ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.03.2015 року було відкладено розгляд справи на 19.03.15р. При цьому, слід зазначити, що до позовної заяви додано докази надсилання на адресу відповідача копії позовної заяви із доданими до неї документами, а саме: опис вкладення у цінний лист від 26.01.2015 року та опис вкладення № 8968 від 26.01.2015 року. Відтак, у суду були відсутні підстави для застосування приписів ч. 6 ст. 63 ГПК України.

Ухвалою від 19.03.2015 року було відкладено розгляд справи на 02.04.2015 року. Однак представник відповідача у судове засідання 02.04.2015 року не з'явився, правом на надання відзиву не скористався. Разом з тим, на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи за наявними доказами за відсутності представника відповідача.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 16.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Просвіт" лтд", як Постачальником, був укладений договір № 2082, далі Договір, відповідно до умов п. 1.1. якого Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити відповідну продукцію (яка зазначена у п. 1.1. Договору) продукцію на загальну суму 10923, 85 грн. із ПДВ. Пунктом 2.2. Договору визначено, що сума Договору становить 10923, 85 грн. в тому числі ПДВ - 1820, 64 грн.

Згідно з умовами п. 3.1. Договору розрахунки за поставлену продукцію здійснюються по факту поставки на протязі 30 банківських днів. Пунктом 4.2. Договору сторони дійшли згодиё що приймання продукції по кількості та якості у відповідності до з інструкціями про порядок приймання продукції і товарів по кількості від 15.06.65р. № П-6 та якості від 25.04.66р. № П-7.

Умовою поставок, відповідно до «Інкотермс -2010» СРТ - м. Маріуполь (п. 6.1.).

Пунктом 6.2 Договору сторони визначили, що при кожному відвантаженні продукції обов'язкове додавання до товарно-транспортної документації:

- рахунку-фактури (у грн.);

- накладних;

- податкових накладних;

- сертифікатів якості або

- відповідності їх паспортів.

Допускається їх передача Покупцю іншим фіксованим засобом до можливого прибуття вантажу. У випадку невиконання цих умов штрафні санкції транспортних організацій відносяться на Постачальника.

Строк дії Договору визначений у його п. 9.1., зокрема із дня підписання по 31.12.2011 року. Усі доповнення, поправки до договору мають силу тільки в разу їх виконання у письмовій формі та підписання обома сторонами.

Додатковою угодою № 1 до Договору сторони дійшли згоди збільшити об'єм та номенклатуру продукцію що постачається відповідно до договору (яка зазначена у п. 1 додаткової угоди) на загальну суму 3222,55 грн. з ПДВ. Розрахунки за продукцію здійснюються по факту поставки на протязі 30 банківських днів.

Додатковою угодою № 2 від 10.10.2011 року до Договору сторони домовилися доповнити Договір специфікацією № 2 на поставку продукції на загальну суму 6048, 00 грн. із ПДВ. Оплата за продукцію здійснюється після її фактичної поставки Покупцю на протязі 30 календарних днів.

Додатковою угодою № 3 від 04.11.2011 року до Договору сторони погодили доповнити договір продукцією, згідно специфікації № 3 на загальну суму 1071, 00 грн. з ПДВ. Оплата за продукцію здійснюється після її фактичної поставки Покупцю на протязі 30 календарних днів.

Додатковою угодою № 1 від 25.01.2012 року сторони домовилися продовжити строк дії договору по 31.03.2012 року.

Специфікацією № 4 від 25.01.2012 року до Договору, сторони погодили, що Постачальник передає, а Покупець приймає та оплачує відповідні ресурси на загальну суму 10362, 00 грн. із ПДВ.

Специфікацією № 5 від 23.02.2012 року до Договору, сторони погодили, що Постачальник передає, а Покупець приймає та оплачує відповідні ресурси на загальну суму 147758, 04 грн. із ПДВ. Строк поставки 10 календарних днів з моменту укладення договору. Строк оплати: 100% на протязі 30 календарних днів від дати надходження ТМЦ на склад покупця. Датою поставки вважається дата вказана у прибутковому ордері Покупця з відміткою у товарно-транспортній накладній.

Позивач в позові вказує, що ним відповідно до умов Договору поставлено на адресу відповідача за період з 01.01.2012 року по 27.03.2012 року товару на загальну суму 158004, 42 грн. Однак відповідачем оплачено за період з 01.01.2012 року по 22.01.2015 року товар на суму 157286, 10 грн. що підтверджується звітами позивача про дебетові та кредитові операції. Разом з тим позивач посилається на наявність заборгованості у відповідача у суму 133, 92 грн. по рахунку КРС-002943 від 14.03.2012 року та видатковій накладній КРС-001708 від 14.03.2012 року, а також у сумі 584, 40 грн. по рахунку КРС-002965 від 14.03.2012 року та видатковій накладній КРС-001710 від 14.03.2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем відповідно до видаткових накладних № КРС-001708 від 14.03.2012 року та № КРС-001710 від 14.03.2012 року поставлено на адресу відповідача продукцію на суму 60932, 88 грн. з ПДВ та на суму 584, 40 грн. з ПДВ відповідно. Про отримання вказаної продукції з боку відповідача свідчать підписи його уповноважено особи - Проценка В.В. (відповідно до довіреності № 347 від 12.03.2012 року) на зазначених накладних.

Позивач зазначає, що отримана продукція з боку відповідача оплачена частково, а відтак за ним рахується борг в сумі 718, 32 грн., який позивач намагається стягнути в примусовому порядку.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобов'язання з боку відповідача, в зв'язку з чим намагається стягнути з відповідача три проценти річних в сумі 10, 23 грн. та інфляційні в сумі 30, 40 грн. за період з 07.07.2012 року по 22.01.2015 року з видаткової накладної № КРС-001708 від 14.03.2012 року, а також три проценти річних в сумі 47, 83 грн. та інфляційні в сумі 129, 15 грн. за період з 26.04.2012 року по 22.01.2015 року з видаткової накладної № КРС-001710 від 14.03.2012 року.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне, зокрема:

За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам. Відповідач товар прийняв (про що свідчить наявна в матеріалах справи підписана з боку відповідача видаткова накладна № 578 від 10.06.2014 року), його не повернув, а тому повинен здійснити за нього оплату за умовами договору.

Порядок здійснення розрахунків між сторонами узгоджено у п. 3.1., а саме розрахунки за поставлену продукцію здійснюються по факту поставки на протязі 30 банківських днів. Такі самі положення містять додаткові угоди та специфікації до Договору. Так, докази у справі свідчать, що поставка товару за договором між сторонами у справі відбулась, що підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін видатковими накладними:

- № КРС-001708 від 14.03.2012 року на загальну суму 60932, 88 грн. з ПДВ;

- № КРС-001710 від 14.03.2012 року на загальну суму 584, 40 грн. з ПДВ.

Таким чином, з урахуванням п. 3.1. Договору строк оплати товару, поставленого відповідачу за вказаними видатковими накладними настав 25.04.2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що борг у відповідача утворився по рахунку № КРС-002943 від 14.03.2012 року та видатковій накладній КРС-001708 від 14.03.2012 року, а також по рахунку КРС-002965 від 14.03.2012 року та видатковій накладній КРС-001710 від 14.03.2012 року.

Так, докази по справі свідчать, що відповідачем на виконання умов договору було перераховано на адресу позивача грошові кошти 12.06.2012 року в сумі 50000, 00 грн. та в 06.07.2012 року в сумі 646, 50 грн. по рахунку № КРС-002943 від 14.03.2012 року. Інших доказів сплати позивачу з боку відповідача грошових коштів по рахунку № КРС-002943 від 14.03.2012 року та видатковій накладній КРС-001708 від 14.03.2012 року, а також по рахунку КРС-002965 від 14.03.2012 року та видатковій накладній КРС-001710 від 14.03.2012 рок до матеріалів справи не надано. Разом з тим, позивач самостійно визнає сплату відповідачем грошових коштів в сумі 10152, 46 грн. по рахунку № КРС-002943 від 14.03.2012 року та видатковій накладній КРС-001708 від 14.03.2012 року, а тому судом приймаються ці доводи до уваги.

Відтак, оскільки відповідач товар прийняв (про що свідчить наявні в матеріалах справи підписані з його боку видаткові накладні, його не повернув, а тому повинен здійснити за нього оплату за умовами договору.

При цьому, відсутність в матеріалах справи товаросупровідних документів, зазначених в п. 6.2. Договору, не спростовує факт поставки товару за вказаною накладною та прийняття його з боку відповідача, з огляду на її підписання обома сторонами, а відтак і не свідчить про відсутність обов'язку щодо його оплати.

Таким чином, фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач не розрахувався з позивачем у встановлений договором строк за поставлений згідно умов договору товар.

Разом з тим, додані до позовної заяви «Розрахунки з ПАТ «ММК імені Ілліча» згідно 361 плану рахунків ТОВ «Компанія «Просвіт» лтд» за період з 01.01.2012 року по 22.01.2015 року не є первинним документом в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та бухгалтерську звітність в Україні».

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).ї

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, доведено факт порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за договором, а саме не здійснення останнім оплати за виконані роботи, в т.ч., що строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати виконаних робіт настав, а наявність заборгованості в сумі 718, 32 грн. підтверджено матеріалами справи. Відповідач доказів сплати боргу у повному обсязі станом на день розгляду справи суду не надав, правом бути присутнім в судовому засіданні а також правом на подання відзиву не скористався.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Просвіт" лтд" до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення заборгованості за Договором № 2082 від 16.05.11.в сумі 718, 32 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобов'язань з оплати виконаних робіт, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних, нараховані за кожною видатковою накладною окремо, за загальний період з 26.04.2012 року по 22.01.2015 року в загальній сумі 58, 06 грн. та інфляційні кожною видатковою накладною окремо, за загальний період з 26.04.2012 року по 22.01.2015 року в загальній сумі 159, 55 грн.

Дослідивши розрахунок трьох процентів річних, та інфляційних, суд дійшов висновку що вони нараховані позивачем вірно, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Просвіт" лтд" в цій частині також обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 02.04.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Просвіт» Лтд» до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», 87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Просвіт» Лтд», 03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 42, , основний борг в сумі 718 (сімсот вісімнадцять) грн. 32 коп., трьох процентів річних в сумі 58 (п'ятдесят вісім) грн. 06 коп., інфляційних в сумі 159 (сто п'ятдесят дев'ять) грн. 55 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено - 07.04.2015 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.