ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 березня 2015 року Справа № 17/5007/1093/12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Коробенка Г.П., Запорощенка М.Д., Катеринчук Л.Й., Удовиченка О.С., Чернова Є.В.,
розглянувши заявуДержавної інспекції сільського господарства в Житомирській області
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 15.01.2015
у справі №17/5007/1093/12
за позовом Прокурора Володарсько - Волинського району в інтересах держави в особі: 1. Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області, 2. Володарсько- Волинської районної державної адміністрації,
до Приватного підприємства "ВлаБоДе"
Пророзірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.11.2012 у справі №17/5007/1093/12 позовні вимоги прокурора Володарсько-Волинського району задоволено частково: розірвано договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 231, 0653 га, що знаходиться на території Добринської сільської ради поблизу с. Ємілівка, який укладений 07.11.2005 між ПП "ВлаБоДе" та Володарсько-Волинською районною державною адміністрацією Житомирської області, та повернуто Володарсько-Волинській районній державній адміністрації Житомирської області земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 231, 0653 га, що знаходиться на території Добринської сільської ради поблизу с. Ємілівка. Відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог щодо припинення права ПП "ВлаБоДе" на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 231, 0653 га, що знаходиться на території Добринської сільської ради поблизу с. Ємілівка.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.10.2014 у справі №17/5007/1093/12 апеляційну скаргу ПП "ВлаБоДе" задоволено, рішення господарського суду Житомирської області від 20.11.2012 у справі № 17/5007/1093/12 скасовано в частині задоволення позовних вимог та стягнення судового збору, прийнято у вказаній частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 231, 0653 га, що знаходиться на території Добринської сільської ради поблизу с. Ємілівка укладеного 07.11.2005 та повернення вказаної земельної ділянки - відмовлено. В іншій частині рішення господарського суду Житомирської області залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.01.2015 касаційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.10.2014 залишено без задоволення, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.10.2014 - без змін.

Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області звернулась із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 15.01.2015 у даній справі, у якій заявник просить скасувати повністю зазначену постанову та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 03.04.2008 у справі №37/300-07 та від 06.04.2010 у справі №54/91-09, мотивовано неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого, як стверджує заявник, ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додану до неї постанову Вищого господарського суду України, колегія суддів вважає, що справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови Вищого господарського суду України від 15.01.2015 у справі №17/5007/1093/12, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, виходячи із встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи, погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову щодо розірвання договору оренди земельної ділянки у зв'язку з невикористанням орендованої земельної ділянки. Такого висновку суд касаційної інстанції дійшов, з огляду на те, що судами попередніх інстанцій встановлено факти відсутності використання земельної ділянки орендарем (відповідачем) для сільськогосподарського виробництва в певні періоди часу, однак доказів, на підставі на яких можна було прийти до висновку про нецільове використання землі надано не було. При цьому суд касаційної інстанції погодився з висновком судів попередніх інстанцій про те, що підставою для розірвання договору оренди землі в судовому порядку може бути належним чином доведений факт використання орендованої земельної ділянки для інших, ніж передбачено договором, цілей.

Водночас у постанові від 06.04.2010 у справі №54/91-09, на яку посилається заявник, Вищий господарський суд України за подібних обставин справи та однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, дійшов протилежного правового висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання договору оренди земельної ділянки з огляду на те, що спірна земельна ділянка, не використовується відповідачем відповідно до умов договору оренди, оскільки будівництво об'єктів не розпочато. При цьому суд касаційної інстанції визнав правильним та таким, що відповідає статтям 25, 32 Закону України "Про оренду землі" висновок апеляційного господарського суду, що порушення умов договору використання земельної ділянки за її цільовим призначенням охоплює не лише випадки її використання з іншою, не передбаченою умовами договору оренди метою, але і випадки невикористання земельної ділянки взагалі (за будь-яким призначенням).

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що зі змісту доданих до заяви судових рішень Вищого господарського суду України вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах, що є підставою для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 17/5007/1093/12 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя Г. Коробенко
Судді М. Запорощенко
Л. Катеринчук
О. Удовиченко
Є. Чернов