ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Справа № 910/11898/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіОвечкіна В.Е.,
суддівЧернова Є.В.,
Цвігун В.Л.,
розглянув касаційну скаргу
ФОП ОСОБА_4
на постановувід 20.01.2015 р. Київського апеляційного господарського суду
у справі№910/11898/14 господарського суду міста Києва
за позовомФОП ОСОБА_4
доПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд"
проспонукання орендодавця продовжити дію договору оренди
за участю представників:

позивача: ОСОБА_4 - особисто; ОСОБА_5, ордер від 27.04.2015;

відповідача: Книш М.Б., дов. від 25.12.2014 №00141/0/14-14;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.09.2014 (суддя О. Блажівська), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 (судді В. Сулім, О. Коротун, О. Гаврилюк) в задоволенні позову про зобов'язання відповідача продовжити дію договору оренди нежитлових приміщень №37 від 15.08.2011 на новий строк, шляхом укладення з позивачем угоди на визначених умовах відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими актами, ФОП ОСОБА_4 - позивач у справі, - звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду м. Києва від 03.09.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015. Прийняти нове рішення, яким зобов'язати ПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд" продовжити дію договору оренди нежитлових приміщень №37 від 15.08.2011 року на новий строк, шляхом укладення з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 угоди. Вважає, що судами порушено ч.4 ст. 284 ГК України, ст.ст. 16, 764 ЦК України.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

15.08.2011р. між Дочірнім підприємством "Екос" (орендодавець) та позивачем (орендар) був укладений договір оренди нежитлових приміщень № 37 (далі - договір), предметом якого відповідно до умов договору є зобов'язання орендодавця передати, а орендаря прийняти у тимчасове платне користування приміщення (далі - приміщення), що знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, загальною площею 127,4 кв.м.

Відповідно до п. 3.3 договору, при передачі приміщення складається акт приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін.

Так, Дочірнє підприємство "Екос" передало, а позивач прийняв вказане нежитлове приміщення в оренду, про що був складений відповідний акт приймання-передачі приміщення за договором від 15.08.2011р.

Згідно п. 4.1 договору термін останнього становить до 31.12.2012р.

19.10.2012 відбулася зміна власника орендованого приміщення. Права на нерухомість, відповідно до свідоцтва про право власності від 19.10.2012 р. №907-В перейшли до ПАТ "ХК "Київміськбуд"

З листа позивача від 28.02.2013 року №25, адресованого відповідачу, вбачається, що відповідач надсилав на адресу позивача проект договору оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, у відповідь на який позивач надав відповідачу ряд зауважень до вказаного проекту.

Відповідач листом від 14.03.2013 р. №01266/0/2-13 повідомив, що надісланий позивачу проект договору оренди є типовим, затвердженим рішенням Правління ПАТ "ХК "Київміськбуд", та просив підписати наданий проект договору або звільнити займане приміщення.

Позивач договір в редакції, запропонованій відповідачем не підписав та приміщення не звільнив, що стало підставою для звернення відповідача до господарського суду міста Києва з позовом до позивача про стягнення 63190,40 грн. та зобов'язання звільнити займане приміщення.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що орендар неодноразово висловлював заперечення щодо дії договору оренди, тобто не мав наміру пролонгації спірного договору. Так, в листуванні (міститься в матеріалах справи) відповідач висловлював свою думку щодо небажання підписувати договір оренди з позивачем.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.10.2013 р. у справі № 910/13868/13, яке залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2014 року, в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 63190,40 грн. та зобов'язання звільнити нежитлове приміщення відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.04.2014 р. у справі № 910/13868/13 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2013р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2014р. скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 звільнити нежитлові приміщення, які були предметом оренди. Прийнято нове рішення, яким зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 звільнити нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, які були предметом оренди за договором № 37 від 15.08.2011р. шляхом усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном орендодавцем (власником). У решті рішення та постанову залишено без зміни.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до позивача з листом від 26.05.2014 р. №02666/0/2-14, яким повідомив позивача, що відповідно до Постанови Вищого господарського суду України від 24.04.2014 р. у справі № 910/13868/13, Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 зобов'язано звільнити нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, які були предметом оренди за договором № 37 від 15.08.2011 р., а також зазначив про відсутність наміру укладати з позивачем договір оренди, а також про відсутність підстав для підписання угоди про поновлення дії договору оренди.

Враховуючи зміст листування сторін, яка мала місце вже після закінчення терміну дії договору оренди від 15.08.2011 р. № 37, рішенням суду за яким позивача було зобов'язано звільнити орендоване приміщення та те, що спірний договір оренди є припиненим в силу вимог чинного законодавства, суди дійшли висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення у касаційному порядку колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Такий договір було укладено між позивачем та ДП "Екос". Термін дії договору - до 31.12.2012 (п. 4.1).

19.10.2012 право власності на орендовано приміщення перейшло від ДП "Екос" до ПАТ "ХК "Київміськбуд".

Приписами ст. 770 ЦК України встановлено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Водночас, матеріали свідчать про те, що позивач звернувся до суду 19.06.2014 (ухвала про призначення справи до розгляду - арк. 1), тобто вже після закінчення строку дії договору оренди.

Судами також встановлено, що відповідно до Постанови Вищого господарського суду України від 24.04.2014 р. у справі № 910/13868/13, Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 зобов'язано звільнити нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, які були предметом оренди за договором № 37 від 15.08.2011. Підставою для виселення послугувало те, що договір оренди приміщення є припиненим.

Судами також зауважено, що звертаючись із позовом підприємець наголошував на тому, що в силу вимог ст. 764 ЦК України договір є пролонгованим.

Так, згідно зі ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Судами встановлено, що відповідач неодноразово висловлював свою позицію щодо небажання пролонгувати договір оренди майна. До того ж, позивачем не надано доказів користування спірним майном після закінчення терміну дії договору оренди. Орендодавець навпаки, в судовому порядку вирішив питання про повернення приміщення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову. Так, договір, що є припиненим не може бути пролонгований.

Доводи скаржника про неправильне застосування судами ст.ст. 284 ГК України, ст. 794 ЦК України не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, колегія суддів констатує, що справа розглянута судами відповідно встановленим обставинам справи з правильним застосуванням до них діючих норм матеріального права. Суди повно та всебічно дослідили наявні в матеріалах справи докази та прийняли обґрунтовані та законні рішення. Підстави для їх скасування та прийняття нового рішення у справі - відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115 , 1117 , 1119 , 11111 ГПК України ,? Вищий господарський суд України, ?

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 03.09.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 у справі №910/11898/14 - без змін.

Головуючий, суддяВ. Овечкін

Судді:Є. Чернов

В. Цвігун