КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа№ 7/648-41/355

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача не з'явились

від відповідача Щербатюк К.О. - дов. №321 від 31.03.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства

«Акціонерна компанія «Київводоканал»

на ухвалу господарського суду міста Києва

від 17.02.2015 р. (суддя Якименко М.М.)

за заявою боржника Публічного акціонерного товариства

«Акціонерна компанія «Київводоканал»

(далі - ПАТ «АК «Київводоканал»)

стягувач Публічне акціонерне товариство «Київенерго»

(далі - ПАТ «Київенерго»)

про відстрочку виконання рішення

господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р.

у справі №7/648

за позовом Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» в

особі структурного відокремленого підрозділу

«Енергозбут Київенерго»

до Відкритого акціонерного товариства

«Акціонерна компанія «Київводоканал»

про стягнення 15 096 593,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.02.2015 р. в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р. у справі №7/648 - відмовлено.

Не погодившись із згаданою ухвалою, Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове судове рішення, яким його заяву про надання відстрочки виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р. у справі №7/648 задовольнити. За твердженнями апелянта оскаржена ухвала є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема положень ст. 121 ГПК України. Місцевим судом в порушення вимог ст. 43 ГПК України неповно та необ'єктивно оцінено надані боржником докази щодо наявності обставин, які ускладнюють виконання згаданого рішення суду або роблять його неможливим, порушено принципи господарського судочинства щодо рівності сторін на підстав ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України тощо.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, справу №7/648-41/355 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» 20.03.2015 р. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.04.2015 року.

В судове засідання з'явився представник відповідача (апелянта), представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином (а. с. 196 том 2), про неявку та її причини апеляційний господарський суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав. Представник апелянта вважав можливим здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача.

Відповідно до ст. 99 ГПК України справи в апеляційній інстанції переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням ряду особливостей. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується наданими суду першої інстанції правами.

На підставі ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (п.п. 3.9.1, 3.9.2) визначено, що за змістом ст. 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки неявка представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, з огляду на приписи ч. 2 ст. 102 ГПК України, апеляційний господарський суд вважав за необхідне справу розглянути за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача (апелянта) в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати за наведених в скарзі підстав та прийняти нове судове рішення, яким його заяву про надання відстрочки виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р. у справі №7/648 задовольнити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, до господарського суду міста Києва було подано позов Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» в особі структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» до Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є ПАТ «АК «Київводоканал», про стягнення 15 096 593,24 грн., з яких: 12 971 409,90 грн. - основний борг; 907 998,69 грн. - штраф; 847 968,36 грн. - пеня; 261 005,15 грн. - інфляційні втрати; 108 211,14 грн. - три проценти річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р. у справі №7/648 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2010 р. рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р. у справі №7/648 в частині стягнення штрафу змінено, й стягнуто з відповідача на користь позивача 648 570,49 грн. штрафу, в іншій частині згадане рішення залишено без змін.

26.04.2010 р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2010 р. у справі №7/648 видано наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2010 р. рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2010 р. у справі №7/648 в частині стягнення 847 968,36 грн. пені скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва. В іншій частині рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у справі №7/648 залишено без змін.

За наслідками нового розгляду, рішенням господарського суду міста Києва від 17.12.2010 р. у справі №7/648-41/355 в позові в частині стягнення пені відмовлено повністю.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2011 р. у справі №7/648-41/355 виданий на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2010 р. у справі №7/648 наказ господарського суду міста Києва від 26.04.2010 р. в частині стягнення пені в сумі 847 968,36 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню.

14.05.2014 р. до господарського суду міста Києва від ПАТ «АК «Київводоканал» надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р. у справі №7/648 строком на 5 років.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.06.2014 р. у справі №7/648-41/355 частково задоволено заяву ПАТ «АК «Київводоканал», відстрочено виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2010 р. у справі №7/648 до 01.01.2015 року.

11.12.2014 р. ПАТ «АК «Київводоканал» повторно звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р. у справі №7/648 строком на 5 років.

Заява відповідача мотивована тим, що сума основного боргу, яку рішенням від 14.12.2009 р. у справі №7/648 стягнуто з ПАТ «АК «Київводоканал», на момент подання заяви погашена в повному обсязі, залишок боргу відповідача перед контрагентами зі штрафних санкцій у виконавчих провадженнях з урахуванням виконавчого збору складає близько 275 000 000,00 грн., сума штрафних санкцій за згаданим рішенням суду є значною для боржника, він неспроможний сплатити її одноразово в процесі примусового виконання рішення через існуючі об'єктивні обставини, які ускладнюють виконання судового рішення на визначених в ньому умовах тощо.

В запереченнях проти відстрочки виконання рішення суду стягувач (ПАТ «Київенерго») просив відмовити боржнику у відстрочці виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р. у справі №7/648.

Постановляючи оскаржену ухвалу про відмову в задоволенні заяви ПАТ «АК «Київводоканал», місцевий суд посилався на те, що боржником не доведено наявності виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому подана ним заява про відстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, положеннями ч. 1 ст. 121 ГПК України встановлено, що при наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Разом з тим, приписами ГПК України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, як і не встановлено вимог до змісту заяви про відстрочку виконання рішення. Проте зі змісту ст. 121 ГПК України видно, що заява повинна містити викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення, а до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення. Докази на підтвердження таких обставин суд оцінює за правилами ст. 43 ГПК України.

У відповідності до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки відстрочка виконання рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, господарський суд не зобов'язаний, а має право на підставі ст. 121 ГПК України за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою відстрочити виконання рішення задовольнивши таку заяву.

Постановою пленуму Вищого Господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (п. 7.2) встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття передбачених статтею 121 ГПК заходів не вимагається, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Крім цього, розглядаючи заяву про відстрочку виконання рішення на підставі ст. 121 ГПК України з врахуванням приписів п.7.2 згаданої вище постанови пленуму Вищого господарського суду №9 від 17.10.2012 р., місцевий суд повинен брати до уваги не лише фінансовий стан заявника, а і фінансовий стан іншої сторони у справі тощо.

З огляду на наведене, ті обставини, на які посилався відповідач в заяві, а пізніше в своїй апеляційній скарзі, не є винятковими в розумінні ст. 121 ГПК України, відтак місцевий суд правомірно відмовив йому в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення, тим більше, що така відстрочка вже надавалась судом до 01.01.2015 р., проте доказів хоча б часткового виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2009 р. у справі №7/648 за період відстрочки боржником на надано.

Крім цього, з моменту набрання чинності вищезгаданим рішенням суду (17.03.2010 р.) минуло 5 років, проте рішення не виконано в повному обсязі, тому апеляційний господарський суд вважає, що наданням відповідачу чергової відстрочки на будь-який строк порушить законне право позивача (стягувача) на забезпечення своєчасності виконання рішення суду й може негативно вплинути на його фінансовий стан тощо.

Доводи апелянта про те, що місцевим судом при прийнятті оскарженої ухвали порушено та неправильно застосовано положення ст.ст. 43, 121 ГПК України не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятої ухвали наведено місцевим судом, підстав для її скасування не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 17.02.2015 р. у справі №7/648-41/355 - без змін.

Матеріали справи №7/648-41/355 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун