КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа№ 910/18981/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

секретар Бурдейна Н.В.

за участю представників:

від позивача: Сидоришина Т.Г. (представник за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

на рішення господарського суду міста Києва

від 02.02.2015р.

у справі №910/18981/14 (головуючий суддя: Картавцева Ю.В., судді: Отрош І.М., Полякова К.В.)

за позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп"

про стягнення 17865,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" про стягнення заборгованості за договором №1.1-164.11 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування від 30.12.2011 р. у розмірі 17865,20 грн. (16800, 00 грн. - основний борг, 710,80 грн. - пеня, 354,40 грн. - 3% річних).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язання з оплати вартості наданих фіксованих місць для денного паркування за договором №1.1-164.11 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування від 30.12.2011 р, внаслідок чого виникла заборгованість за період з серпня по грудень 2013 р. у розмірі 16800,00 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача 710,80 грн. пені, 354, 40 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.02.2015р. у справі №910/18981/14 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" 3584 (три тисячі п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. основного боргу, 93 (дев'яносто три) грн. 69 коп. 3% річних, 228 (двісті двадцять вісім) грн. 57 коп. пені та 399 (триста дев'яносто дев'ять) грн. 48 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарських суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення умов Договору надані позивачем в період з серпня 2013 р. по 02.09.2013 року послуги на загальну суму 3584 грн. не оплатив, акти приймання-передачі наданих у вказаний період послуг не підписав, мотивованої відмови від підписання актів не надав. Відмовляючи в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з набранням чинності з 03.09.2013 постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Правил паркування транспортних засобів" від 14.08.2013 № 583, якою було доповнено Правила паркування транспортних засобів пунктом 8-1, де визначено, що операторам заборонено передавати майданчики для паркування на тротуарах і проїжджій частині автомобільних доріг в користування іншим суб'єктам господарювання, у позивача, Комунального підприємства "Київтранспарксервіс", починаючи з 03.09.2013 відсутні правові підстави надавати в користування відповідачу фіксовані місця для щоденного паркування автотранспортних засобів, а отже і вимагати оплати за їх користування.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015р. у справі №910/18981/14 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 17865,20 грн. задовольнити повністю, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 913 грн. 50 коп.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, скаржник посилався на те, що набрання чинності з 03.09.2013 постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Правил паркування транспортних засобів" від 14.08.2013 № 583 не звільняє сторін від виконання своїх зобов'язань за Договором, оскільки згідно з ч.2 ст.5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 р. прийнято до провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015р. у справі №910/18981/14; розгляд апеляційної скарги призначено на 08.04.2015 р.

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача не з'явився.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015р. у справі №910/18981/14 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 17865,20 грн. задовольнити повністю, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 913 грн. 50 коп.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

30.12.2011 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (далі - сторона 1, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" (далі - сторона 2, відповідач) укладено Договір №1.1-164.11 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування (Договір), відповідно до п.1.1. якого, сторона 1 надає стороні 2 в експлуатацію 7 (сім) фіксованих місць для щоденного паркування автотранспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 12 (далі - об'єкт).

30.05.2012 між сторонами була укладена Додаткова угода №1, якою сторони погодили викласти п. 3.1 Договору в наступній редакції: сторона 1 надає стороні 2 в експлуатацію 7 (сім) фіксованих місць для паркування автотранспортних засобів за тарифом 480 грн. 00 коп. за одне фіксоване місце на місяць, в тому числі тариф без ПДВ та збору за місця для паркування транспортних засобів - 276,50 грн., ПДВ - 55,30 грн., збір за місця для паркування транспортних засобів - 148,20 грн.

Загальна вартість використання 7 (семи) фіксованих місць для паркування автотранспортних засобів складає 3360,00 грн. на місяць, в т.ч. тариф без ПДВ та збору за місця для паркування транспортних засобів - 1935,50 грн., ПДВ - 318,10 грн., збір за місця для паркування транспортних засобів - 1037,40 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору, розрахунок між сторонами здійснюється щомісячно шляхом попередньої оплати у розмірі 100% вартості послуг не пізніше 15 числа поточного місяця.

Виходячи зі змісту п. 3.3, п.3.4 Договору, сторона 1 щомісячно не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, надає стороні 2 в двох примірниках акт приймання-передачі наданих послуг. Сторона 2 зобов'язана протягом 2 (двох) календарних днів з дня отримання акту приймання-передачі наданих послуг підписати його та повернути стороні 1 один примірник акту.

Як встановлено сторонами у п. 3.5 Договору, якщо на думку сторони 2 надані стороною 1 послуги не відповідають встановленим вимогам, то протягом 3-х робочих днів місяця, наступного за звітним, сторона 2 повинна надати мотивовану відмову від прийняття послуг. Якщо в установлений строк сторона 1 не одержить підписаний акт приймання-передачі наданих послуг або мотивовану відмову від підписання акту, послуги вважаються прийнятими з виконанням всіх умов Договору. Акт без підпису сторони 2 вважається прийнятим за умови наявності запису "Зауваження від Сторони 2 не надійшли".

Відповідно до п. 5.1 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності 01.01.2012 і діє до 31.12.2012.

Згідно п. 5.2.Якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору одна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його розірвання, Договір вважається продовженим ще на один рік.

В матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення сторін про розірвання договору в період з 01.12.2012 по 31.12.2012. Отже, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що строк дії Договору було продовжено до 31.12.2013.

Відповідно умов договору відповідач отримав фіксовані місця для щоденного паркування автотранспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 12.

Проте, відповідач, в порушення умов договору, надані позивачем за період з серпня по грудень 2013 року послуги на загальну суму 16800 грн. не оплатив, Акти приймання-передачі наданих послуг відповідно з серпня по грудень 2013 року не підписав, мотивованої відмови від підписання також не надав.

Направлення позивачем відповідачу відповідних актів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків та описів вкладення у цінні листи.

Відповідачем в порушення взятих на себе зобов'язань акти не підписано, послуги не оплачено.

Враховуючи не оплату наданих позивачем послуг позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" заборгованості з оплати за надані позивачем послуги за період з серпня 2013р. по грудень 2013р., що становить 16800,00 грн. Крім суми основного боргу, позивач також просить суд стягнути з відповідача 710, 80 грн. пені та 354, 40 грн. 3% річних.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою договір про № 1.1-164.11 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування від 30.12.2011 р є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

У ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно пункту 3.2 Договору розрахунок між сторонами здійснюється щомісячно шляхом оплати у розмірі 100% місячної вартості послуг не пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа поточного місяця.

Позивач надав відповідачу фіксовані місця для щоденного паркування автотранспортних засобів за адресою: Оболонський р-н, вул. Обсерваторна, 12, останній в свою чергу зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг за період з серпня по грудень 2013 року на загальну суму 16800 грн. у строк передбачений п. 3.2 Договору не виконав.

Таким чином, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості послуг настав.

З огляду на викладене, враховуючи те, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 16800 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що починаючи з 03.09.2013 відсутні правові підстави надавати в користування відповідачу фіксовані місця для щоденного паркування автотранспортних засобів, а отже і вимагати оплати за їх користування, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 583 заборонено передавати суб'єктам місця для паркування на тротуарах та проїзній частині автомобільних доріг, в зв'язку з чим позовні вимоги було задоволено частково, з огляду на наступне.

Згідно п. 8-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342 "Про затвердження Правил паркування транспортних засобів" (Правила доповнено зазначеним пунктом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 583) оператором забороняється передавати майданчики для паркування на тротуарах та проїзній частині автомобільних доріг у користування іншим суб'єктам господарювання.

У постанові Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року №583, якою Правила доповнено зазначеним вище пунктом 8-1, не вказано, що вона має зворотну дію в часі.

Як вже зазначалось, договір №1.1-164.11 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування було укладено 30.12.2011, тобто до набрання чинності зазначеною постановою (03.09.2013).

Враховуючи зазначене, постанова Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 583, розповсюджує свою дію на майбутнє та відповідно забороняє в подальшому передачу, тобто укладення договорів про надання в експлуатацію місць для паркування на тротуарах та проїзній частині автомобільних доріг, а не припиняє дію договорів, укладених раніше до набрання нею чинності.

Отже, зазначена постанова не звільняє сторін від виконання своїх зобов'язань за договором №1.1-164.11 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 03.03.2015 р. у справі №910/17673/14, від 18.03.2015 р. у справі №90/16347/14.

Крім суми основного боргу позивач просив стягнути з відповідача 710,80 грн. - пені, 354,40 грн. - 3% річних.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

В пункті 4.1 Договору сторонами погоджено умови про відповідальність за несвоєчасне перерахування плати за надані позивачем послуги у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, у позивача наявні правові підстави вимагати стягнення з відповідача за порушення грошового зобов'язання суму трьох відсотків річних та пені.

Колегія суддів вважає розрахунок сум пені, трьох відсотків річних, заявлених до стягнення, вірним.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати за Договором, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 710,80 грн. - пені, 354,40 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині відмови в позові, в іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015 р. у справі №910/18981/14 скасувати частково, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 12А; ідентифікаційний код 36592399) на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код: 35210739) 16800 (шістнадцять тисяч вісімсот) грн. основного боргу, 354 (триста п'ятдесят чотири) грн. 40 коп. 3% річних, 710 (сімсот десять) грн. 80 коп. пені, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору за звернення з позовною заявою. "

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 12А; ідентифікаційний код 36592399) на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код: 35210739) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Матеріали справи №910/18981/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець