ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" квітня 2015 р. Справа № 918/80/15

Суддя Павленко Є.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", від імені якого діє Рівненська обласна дирекція публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", до товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Рівнеміськбуд" про стягнення заборгованості в сумі 8 335 383 грн. 56 коп.,

В засіданні приймали участь:

від позивача: Іванюк З.В. за дов. від 24 травня 2013 року № 1047/13-Н,

Огороднік О.В. за дов. від 23 жовтня 2012 року № 534/12,

від відповідача: Прит М.І. за дов. від 28 жовтня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", від імені якого діє Рівненська обласна дирекція публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Рівнеміськбуд" заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором від 10 жовтня 2007 року № 010/89-07/336 в сумі 8 335 383 грн. 56 коп., з яких: 4 257 616 грн. 64 коп. - основний борг, 3 630 597 грн. 08 коп. - заборгованість по відсотках, 447 169 грн. 84 коп. - пеня.

При вирішенні даного спору у суду виникла необхідність встановлення обґрунтованості заявлених позивачем до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Рівнеміськбуд" сум заборгованості за вищенаведеним кредитним договором, зокрема, по тілу кредиту, нарахованим відсоткам та пені.

У той же час судом встановлено, що надані позивачем розрахунки спірної заборгованості відповідача, які знаходяться у матеріалах даної справи, містять суттєві відмінності. Так, у матеріалах справи наявні три розрахунки позивача (т. 1, а.с. 20, т. 1, а.с. 226-229, т. 2, а.с. 34-38), у яких зазначено різні суми нарахованих до стягнення з відповідача грошових коштів.

Слід також зазначити, що у процесі розгляду справи через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача від 31 березня 2015 року № 44/03 про призначення судової експертизи, проведення якої останній просив доручити експертам Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. В обґрунтування даного клопотання товариство з обмеженою відповідальністю-фірма "Рівнеміськбуд" посилалася на те, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача суми заборгованості за вищезазначеним кредитним договором значно перевищують суми цього боргу, які обліковуються у бухгалтерській та фінансовій звітності відповідача. На вирішення експерту товариство з обмеженою відповідальністю-фірма "Рівнеміськбуд" пропонувало поставити наступне питання: "У якій сумі обчислюється розмір заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Рівнеміськбуд" по кредитному договору від 10 жовтня 2007 року № 010/89-07/336 з розмежуванням її складових (заборгованість по тілу кредиту, заборгованість по відсоткам, пеня) станом на день подання позову".

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до частини 3 вказаної статті проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Зі змісту вищезазначених приписів чинного законодавства вбачається, що, визначаючись з експертною установою, яка проводитиме судову експертизу, необхідно враховувати положення пункту 1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, згідно з якими експертизи проводяться, як правило, за зонами регіонального обслуговування.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

Додатком № 1 до вказаної Інструкції встановлено, що Рівненська область відноситься до зони регіонального обслуговування Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За таких обставин, зважаючи на суперечливість наявних у матеріалах справи розрахунків заявлених до стягнення з відповідача сум грошових коштів, тривалий термін існування кредитних правовідносин між сторонами, значну кількість проведених відповідачем часткових погашень сум заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, наявність додаткових угод до цього правочину щодо зміни графіків погашення кредиту, враховуючи те, що для роз'яснення питань, які виникли при вирішення даного спору, необхідні спеціальні знання, а також зважаючи на орієнтовний перелік вирішуваних даною експертизою питань, передбачений вищезазначеною Інструкцією, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Рівнеміськбуд", призначення судової бухгалтерської експертизи.

З огляду на вищенаведені нормативні приписи суд дійшов висновку про те, що виконання даної експертизи слід доручити державній спеціалізованій установі - Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (43001, місто Луцьк, вулиця Червоного Хреста, 16) та поставити перед експертом наступне питання: "Чи відповідають зазначені у прохальній частині позовної заяви суми заявлених публічним акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", від імені якого діє Рівненська обласна дирекція публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Рівнеміськбуд" (по погашенню тіла кредиту, сплаті процентів за користування кредитом та пені) умовам укладених між вказаними сторонами генеральної кредитної угоди від 8 жовтня 2007 року № 010/89-07/035/г та кредитного договору від 10 жовтня 2007 року № 010/89-07/336 і первинним розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цими правочинами (з наданням експертом відповідного обґрунтованого розрахунку по кожній заявленій до стягнення сумі)".

Слід зазначити, що витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час розгляду справи має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 23 Постанови.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами частини 2 статті 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки вищезазначене клопотання про призначення судової експертизи було подане відповідачем, який ставив під сумнів обґрунтованість наданих позивачем розрахунків заявлених до стягнення сум грошових коштів, суд дійшов висновку про необхідність покладення попередньої оплати вартості судової економічної експертизи на товариство з обмеженою відповідальністю-фірму "Рівнеміськбуд" з наступним віднесенням цих витрат на винну сторону.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 41, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Призначити судову економічну експертизу у справі № 918/80/15.

2. Проведення судової економічної експертизи доручити Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (43001, місто Луцьк, вулиця Червоного Хреста, 16).

3. Поставити перед судовим експертом наступне питання: "Чи відповідають зазначені у прохальній частині позовної заяви суми заявлених публічним акціонерним товариством "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", від імені якого діє Рівненська обласна дирекція публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Рівнеміськбуд" (по погашенню тіла кредиту, сплаті процентів за користування кредитом та пені) умовам укладених між вказаними сторонами генеральної кредитної угоди від 8 жовтня 2007 року № 010/89-07/035/г та кредитного договору від 10 жовтня 2007 року № 010/89-07/336 і первинним розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цими правочинами (з наданням експертом відповідного обґрунтованого розрахунку по кожній заявленій до стягнення сумі)".

4. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за достовірність експертизи, передбачену статтею 384 Кримінального кодексу України.

5. Попередню оплату вартості судової економічної експертизи в повному обсязі покласти на товариство з обмеженою відповідальністю-фірму "Рівнеміськбуд" з наступним віднесенням цих витрат на винну сторону. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю-фірму "Рівнеміськбуд" провести своєчасну та повну оплату експертизи.

6. Зобов'язати сторін надати експерту Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за його клопотанням визначені ним бухгалтерські та інші документи, необхідні для проведення призначеної судової економічної експертизи.

7. Матеріали справи № 918/80/15 направити до Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

8. Зобов'язати судового експерта надіслати копії експертних висновків сторонам у справі згідно з вимогами частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Є.В. Павленко