ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р.Справа № 922/863/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна, м. Харків 3-я особа без самостійних вимог на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків
до Публічного акціонерного товариства банк "Меркурій" м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: Гребенюк Ю.М. (дов. № 0102-20 від 04.07.2014 року); Башкатова Л.В. (дов. № 0102-008 від 02.03.2015 року);

від відповідача: Полетаєва Т.Ю.(дов. б/н від 1.09.2014 року);

від 3-ї особи без самостійних вимог на стороні позивача: Шафоростова О.М. (дов. № 04 від 12.01.2015 року).

ВСТАНОВИВ:

Харківський національний університет ім. В.Н. Каразіна (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до публічного акціонерного товариства банк "Меркурій" (відповідач) про стягнення коштів у розмірі 1424,81 грн., з яких 802,16 грн. заборгованість з орендної плати та 10,56 грн. - пеня, 11,28 грн. - земельного податку та 0,14 грн. - пеня, 593,33 грн. - електропостачання та 7,34 грн. - пеня та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором оренди № 1295-Н від 15.11.2004 року у частині повного та своєчасного розрахунку.

Судом, в рамках строків передбачених ст. 69 ГПК України розгляд справи було відкладено з 02.03.2015 року на 06.04.2015 року.

06.04.2015 року представник відповідача надав до суду клопотання (вх. № 13518) про долучення до матеріалів справи довіреності.

06.04.2015 року представник відповідача надав до суду відзив на позов (вх. № 13517), в якому проти позову заперечує та зазначає, що в період здійснення ліквідаційної процедури АТ Банку «Меркурій» задоволення вимог кредиторів має здійснюватись у порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник позивача в судовому засіданні 06.04.2015 року позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.04.2015 року проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання 06.04.2015 року з`явився. По суті позовних вимог залишив на розсуд суду.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.04.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно вивчивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне.

15.11.2004 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Публічним акціонерним товариством банк «Меркурій» (далі - відповідач) було укладено договір оренди № 1295-Н, за яким відповідач прийняв у строкове платне користування частину нежитлового приміщення загальною площею 2,0 кв.м., що розташоване за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 4 та перебуває на балансі Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна (далі - позивач) (ас 11-15).

Відповідно до п. п. 3.1, 3.3, 5.2 договору, відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати на рахунок, визначений балансоутримувачем, орендну плату у розмірі 50%, що визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 зі змінами.

Також, 15.11.2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1 на відшкодування вартості комунальних послуг, з яким відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодовувати у строки та у розмірі, визначеному даним договором, на користь університету земельний податок та вартість комунальних послуг (а.с 29-30).

15.07.2014 р. Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна отримав лист ПАТ Банку «Меркурій» № 3591/13 від 08.07.2014 р., в якому Відповідач просив університет розірвати договір № 1 від 15.11.2004 р. на відшкодування комунальних послуг у зв'язку із ліквідацією банку.

Як зазначає позивач, відповідач внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань за договором оренди № 1295-Н від 15.11.2004 р. та договором № 1 від 15.11.2014 р. на відшкодування вартості комунальних послуг має заборгованість перед університетом з орендної плати, земельного податку та комунальних послуг у сумі 1424, 81 грн.

20.08.2014 р. між позивачем та відповідачем була підписана угода про розірвання договору № 1 від 15.11.2004 р. на відшкодування вартості комунальних послуг, згідно з якою відповідач підтвердив наявність заборгованості перед університетом з орендної плати, земельного податку та комунальних послуг станом на 01.07.2014 р. у сумі 1424,81 грн.

У зв'язку із цим, 20.08.2014 р. позивач листом № 0102-11/420 звернувся до відповідача з вимогою сплатити вищевказану заборгованість.

Проте, заборгованість відповідачем не була сплачена, у зв'язку із чим 15.01.2015 р. позивач повторно направив на адресу відповідача лист, в якому просив повідомити результати розгляду вимоги університету про погашення заборгованості.

28.01.2015 р. позивач отримав лист уповновноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банку «Меркурій» № 27/03 від 17.01.2015 р., згідно з яким відповідач повідомив, що заборгованість перед університетом може бути включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів згідно відповідного рішення суду (а.с.62).

Враховуючи викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 802, 16 грн. та пені 10,56 грн., земельного податку в сумі 12,28 грн. та пені 0,14 грн., електропостачання в сумі 593,33 грн. та пені в сумі 7,34 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, Правлінням Національного банку України прийнято постанову №73/БТ від 19.02.2014р. "Про віднесення Публічного акціонерного товариства банку "Меркурій" до категорії проблемних".

Постановою правління Національного банку України №133 від 13.03.2014р. "Про віднесення Публічного акціонерного товариства банку "Меркурій" до категорії неплатоспроможних" віднесено АТ Банк "Меркурій" до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.03.2014р. прийнято рішення №15 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ Банк "Меркурій". Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 14.03.2014р. по 13.06.2014р.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №27 від 10.04.2014р. "Про призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ Банк "Меркурій", призначено з 11.04.2014р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства Банк "Меркурій" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куліша Віктора Миколайовича на період до 13 червня 2014 року включно.

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014р. №340 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій" відкликано банківську ліцензію та ліквідувати АТ Банк "Меркурій" з 12.06.2014р.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №47 від 12.06.2014р. "Про початок ліквідації АТ Банк "Меркурій" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію" розпочато ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 12 червня 2014р., призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ Банк "Меркурій" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Куліша Віктора Миколайовича на період з 12 червня 2014 року по 11 червня 2015 року.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" також визначає, що кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Стаття 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Норми наведеного закону стосуються не лише вкладів фізичних осіб, але і регулюють будь-які відносини, які виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, в тому числі, відносини з клієнтами фізичними особами, юридичними особами, іншими учасниками господарської діяльності банку.

Статті 1, 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюють, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

З огляду на вищезазначене суд зазначає, що у відповідності до норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час дії тимчасової адміністрації вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки вони є кредиторськими вимогами.

Як зазначає відповідач, позивач мав право подати відповідачу кредиторську вимогу у період з 17.06.2014 року по 16.07.2014 року, стосовно зобов`язань банку, які виникли до введення процедури ліквідації банку, тобто до 12.06.2014 року.

Також відповідач вказує на те, що вимоги про зобов`язання банку, яки виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися в межах ліквідаційної процедури.

Отже, оскільки вимоги в сумі 1421,81 грн. позивачем не заявлялись, то відповідно не були включені відповідачем до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

На даний час рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №47 від 12.06.2014р. "Про початок ліквідації АТ Банк "Меркурій" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію" розпочато ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банку "Меркурій" з 12 червня 2014р.

Стаття 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає порядок ліквідації і призначення уповноваженої особи Фонду. Зокрема, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Частиною 5 ст.45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Стаття 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає наслідки призначення уповноваженої особи Фонду. Так, з дня призначення уповноваженої особи Фонду: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтю 51 цього Закону; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до п.1.25 гл.1 р.3 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012 р. під час виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію не пізніше п'ятого робочого дня, починаючи з дня свого призначення, має повернути клієнтам, з якими укладені договори про касово-розрахункове обслуговування, розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини неплатоспроможного банку.

Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Стаття 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що в період здійснення ліквідаційної процедури ПАТ Банка "Меркурій" задоволення вимог позивача має здійснюватись у порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що не передбачає задоволення вимог окремих кредиторів у індивідуальному порядку поза межами ліквідаційної процедури, у зв'язку із чим у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, яка була викладена у постанові від 31.07.2013р. у справі № 922/637/13-г та постанові Вищого господарського суду України від 18.03.2015 року по справі № 910/9230/14.

У відповідності до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із статтею 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України, підлягають віднесенню на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 36, 45, 46, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повне рішення складено 14.04.2015 р.

Суддя О.О. Ємельянова