РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/2421/15-г

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О. розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра і Гарантія"

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 1 251,47 грн

за участю представників:

від позивача:Капля А.С.- представник за довіреністю № 221 від 17.10.2014 р.
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра і Гарантія" з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 16 312,50 грн. за договором майнового страхування.

У позові зазначили, що 21.08.2012 р. між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Наста" (страховик) та Лаврінчук А.П. (страхувальник) був укладений договір обов'язкового страхування наземного транспорту № , відповідно до якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер АІ 3888 ВМ.

25.03.2013 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер АІ 3888 ВМ, що належить Лаврінчук А.П., під керуванням Лаврінчука В.П. та автомобіля "Лексус", державний реєстраційний номер АА 0340 ВР, під керуванням Правденка В.П., внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб "Субару", державний реєстраційний номер АІ 3888 ВМ, що був застрахований у ТзДВ "СК "Наста".

За вказаним фактом ДТП, на підставі рахунку-фактури СТО № ІВР0001125 від 12.04.2013 р. та страхового акта № 2013-03-25/008 від 16.05.2013 р. ТзДВ "СК "Наста" перерахувало на користь СТО страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 17 312,50 грн.

На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" ТзДВ "СК "Наста" набула права на страхове відшкодування до винної у ДТП особи, цивільно-правова відповідальність, якої застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

У подальшому ТзДВ "СК "Наста" за договором про відступлення права вимоги № 2503 від 25.03.2014 р. переуступила ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" права вимоги, зокрема, й за вказаним вище страховим випадком.

У позові ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" просить суд стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування в порядку регресу на суму 16 312,50 грн.

До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у сумі 1 251,47 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував зменшені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, через канцелярію суду надав відзив, в якому зазначив, що сума заявлених позовних вимог є необгрунтованою, посилаючись на постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 19.04.2013 у справі № 752/5578/13-п та від 17.05.2013 р. у справі № 3/752/2353/13, у яких встановлено, що дії водія автомобіля "Лексус" перебували в прямому причинно-наслідковому зв'язку під час зіткнення лише з задньою частиною автомобіля "Субару", у зв'язку з чим він не несе відповідальності за пошкодження передньої частини автомобіля "Субару", завданої автомобілем «Рено»ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер АА 9834 НН, а, отже, сума страхового відшкодування має бути визначена у розмірі 3 344,36 грн., яку він вже сплатив. Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що остаточні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.08.2012 р. між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Наста" (страховик) та Лаврінчук А.П. (страхувальник) був укладений договір обов'язкового страхування наземного транспорту № , відповідно до якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер АІ 3888 ВМ.

25.03.2013 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю:

- застрахованого у позивача автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер АІ 3888 ВМ, що належить Лаврінчук А.П., під керуванням Лаврінчука В.П.;

- автомобіля "Лексус", державний реєстраційний номер АА 0340 ВР, під керуванням Правденка В.П.;

- автомобіля «Рено»ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер АА 9834 НН, під керуванням Арані Тот Едіта;

- автомобіля «Шевроле»ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер АА 7756 КА, під керуванням Буріма А.В.

У результаті вказаної ДТП був пошкоджений автомобіль "Субару", державний реєстраційний номер АІ 3888 ВМ, що був застрахований у ТзДВ "СК "Наста" згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № від 21.08.2012 р.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2013 р. у справі № 752/5578/13-п Лаврінчука В.М. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Також постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.05.2013 р. у справі № 752/5576/13-п Правденка В.С. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

При цьому у вказаних постановах судом встановлено, що контакт автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер АІ 3888 ВМ, під керуванням Лаврінчука В.П. з автомобілем «Рено»ВАЗ 2102, державний реєстраційний номер АА 9834 НН, відбувся після того, як автомобіль "Лексус", державний реєстраційний номер АА 0340 ВР, контактував з автомобілем "Субару", державний реєстраційний номер АІ 3888 ВМ.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що винною особою у спричиненні пошкоджень задньої частини автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер АІ 3888 ВМ, що був застрахований у ТзДВ "СК "Наста", є застрахована відповідачем особа - Правденко В.С.

Відповідно до звіту про оцінку № 2013-03-25/008 від 14.04.2013 р. розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Субару", державний реєстраційний номер АІ 3888 ВМ, внаслідок ДТП, склав 18 689,59 грн., а відповідно до рахунку-фактури СТО № ІВР0001125 від 12.04.2013 р. - 17 312,50 грн.

На підставі заяви страхувальника від 29.04.2013 р., рахунку-фактури СТО № ІВР0001125 від 12.04.2013 р. та страхового акта № 2013-03-25/008 від 16.05.2013 р. ТзДВ "СК "Наста" перерахувало на користь СТО страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 17 312,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5455 від 24.05.2013 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність особи, якій належить автомобіль "Лексус", державний реєстраційний номер АА 0340 ВР, застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6121672 (ліміт відповідальності - 50 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн.).

Таким чином, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику позивач набув право вимоги на страхове відшкодування до винної у ДТП особи відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

За цими нормами страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у тій же сумі та із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 25.12.2013 р. по справі № 6-112цс13 у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат незалежно від коефіціенту зносу, ПДВ, оцінки транспортного засобу, право вимоги переходить до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки.

За таких обставин до позивача (нового кредитора) - ТзДВ "СК "Наста" перейшло право вимоги на страхове відшкодування від ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за договором майнового страхування з 25.03.2013 р. (від дня настання страхового випадку) у сумі 5 595,83 грн. (у фактично перерахованій сумі) за пошкодження задньої частини застрахованого у позивача автомобіля.

Полісом № АВ/6121672, яким застрахована цивільно - правова відповідальність винної особи, передбачено, що ліміт відповідальності страховика перед страхувальником становить 50 000,00 грн., а франшиза 1 000,00 грн.

Отже, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в даному випадку обмежується сумою в 50 000,00 грн. та франшизою - 1 000,00 грн.

Також судом встановлено, що відповідач сплатив, частину страхового відшкодування позивачу в сумі 3 344,36 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем, становить 1 251,47 грн. (5 595,83 грн. - 1 000,00 грн. - 3 344,36 грн.).

Також судом встановлено, що 25.03.2014 р. між ТзДВ "СК "Наста" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги № 2503, відповідно до якого ТзДВ "СК "Наста" переуступила новому кредиторові право вимоги, зокрема, за договором № від 21.08.2012 р., а, отже, до позивача перейшло право вимоги за страховим випадком за участю винної особи у ДТП - Правденка В.С.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач замінив ТзДВ "СК "Наста" та до нього перейшли відповідні права та обов'язки.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 1 251,47 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 40, ідентифікаційний код 20602681) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 13, ідентифікаційний код 38750239) страхове відшкодування в сумі 1 251 (одну тисячу двісті п'ятдесят одну) грн. 47 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 40, ідентифікаційний код 20602681) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (01133, м. Київ, вул. Кутузова, буд. 13, ідентифікаційний код 38750239)витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 6 квітня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 10 квітня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна