ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 922/5699/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Кухар В.І.,

при секретарі Катренко І.С.,

за участю представників:

від позивача - Хоменко С.І. - за довіреністю від 12.12.2014р. б/н;

від 1-го відповідача - не з'явився;

від 2-го відповідача - Перепелиця В.М. - за довіреністю від 30.12.2014р. №33.15/41654,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" (вх.№1544 від 05.03.2015р.), на рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2015р. у справі №922/5699/14,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс", м. Київ,

до 1. Корпорації "Співдружність КОМП", с. Комунар, Харківського р-ну, Харківської обл.,

2. Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Людмила Михайлівна, м. Харків,

про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.02.2015р. (суддя Яризько В.О.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2015р. у справі №922/5699/14 скасувати повністю та прийняти нове рішенням, яким визнати недійсним з моменту його вчинення договір іпотеки, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (теперішнє найменування - Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК") та Корпорацією "АИС" (теперішнє найменування - КОРПОРАЦІЯ "СПІВДРУЖНІСТЬ КОМП"), і посвідчений 04.07.2007р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Людмилою Михайлівною, та зареєстрований в реєстрі за №3712; судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування своєї позиції по справі, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було досліджено в повному обсязі наявність підстав для визнання договору іпотеки недійним. Зокрема, позивач вказує, що підставами недійсності договору іпотеки, є те, що спірний договір є змішаним та не містить усіх істотних умов, які є обов'язковими для такого виду договорів; в порушення Закону України "Про іпотеки" спірний правочин забезпечує чотири кредитних зобов'язання; іпотечний договір укладений 1-м відповідачем без необхідного дозволу (реєстрації як фінансової установи). Наведене на думку апелянта є наслідком застосування до спірного іпотечного договору наслідків недійсності правочинів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2015р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду.

1-й відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№5630 від 07.04.2015р.), в якому оскаржуване рішення просить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. В обґрунтування своєї позиції по справі, Корпорація "Співдружність КОМП" зазначає, що рішенням господарського суду по іншій справі встановлено, що предмет іпотеки за оскаржуваним договором не належить на праві власності 1-му відповідачу, а отже є всі підстави для відмови у позові, у зв'язку із неналежністю відповідача.

2-й відповідач також надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№5629 від 07.04.2015р.), в якому просить рішення господарського суду Харківської області від 09.02.2015р. у справі №922/5707/14 залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. В обґрунтування своєї позиції по справі, зокрема, зазначає, що питання правомірності та обґрунтованості кредиторських вимога ПАТ "УкрСиббанк" у справі №5023/7064/11 про банкрутство Корпорації "Співдружність КОМП" досліджено та підтверджено господарським судом Харківської області, шляхом затвердження реєстру вимог кредиторів; права та охоронювані законом інтереси апелянта оскаржуваним договором іпотеки не були та не могли бути порушені, адже правочин було укладено не тільки до отримання апелянтом статусу кредитора по справі, а навіть ще до моменту створення ТОВ "Кредо Солюшнс" як юридичної особи; Корпорація "Співдружність КОМП" на сьогодні не є власником предмету іпотеки та іпотекодавцем, у зв'язку з чим оспорювання договору іпотеки не може вплинути на черговість задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство.

В судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 07.04.2015р. 1-й відповідач не з'явився, про причини неявки суд не сповістив, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження направлялась рекомендованою кореспонденцією, а також на те, що явка представників учасників судового процесу у справі у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 07.04.2015р. представник позивача просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати. Представник 2-го відповідача, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи учасників процесу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та 2-го відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, ТОВ "Кредо Солюшнс", звернувся до господарського суду Харківської області із позовом, в якому просить визнати недійсним з моменту його вчинення договір іпотеки, що укладений між першим та другим відповідачами і який посвідчений 04.07.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3712.

В обґрунтування того, що спірний договір порушує права ТОВ "Кредо Солюшнс", позивач посилається на те, що за оспорюваним договором іпотеки першим відповідачем передано в іпотеку другому відповідачу наступне майно: Адміністративна будівля літ. "В" - площею, 888,8 кв.м., навіс літ. "В2" порщею 78,9 кв.м., навіс літ. "В5" площею 318,2 кв.м., сарай літ. "в" площею 2,3 кв.м., цехи, підвальні приміщення, склади літ. "Д-3", "Д1", "Д2", "Д3", "Д4" площею 888,7 кв.м., теплокамера, літ. "г3" площею 11,5 кв.м, ангар літ. "Е-1" площею 541 кв.м., зона технічного обслуговування, склади літ. "Е1", "Е2", "Е3", "Е4" площею 384,4 кв.м., що знаходяться в місті Чернігові по вулиці Інструментальній, 2-а.

17.02.2015р. господарський суд Харківської області відмовив в задоволенні позовних вимог, мотивуючи своє рішення тим, що спірний договір відповідає вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про іпотеку", позивачем не наведено жодної обставини, за якої спірний договір може бути визнаний недійсним, судом також при розгляді справи не встановлені обставини, які б свідчили про недійсність спірного договору.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційною інстанцією, постановою господарського суду Харківської області від 14.05.2012 р. у справі №5023/7064/11 визнано юридичну особу - Корпорацію "Співдружність КОМП" (ідентифікаційний код 30712903), яка є правонаступником Корпорації "АИС", банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.2012р. у справі №5023/7064/11 затверджено реєстр вимог кредиторів Корпорації "Співдружність КОМП", Харківська область, с. Комунар (ідентифікаційний код 30712903) з такими включеними до реєстру вимогами кредиторів, а саме вимоги:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотрансінвест" - основний борг - 38400,00 грн. (четверта черга задоволення), витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення);

2) Публічного акціонерного товариства "Альфа - Банк" - основний борг - 341401336,91 грн. (четверта черга задоволення); неустойка (пеня, штраф) - 3690018,62 грн. (шоста черга задоволення); витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення);

3) Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Київська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" - основний борг - 451606196,44 грн. (четверта черга задоволення); неустойка (пеня, штраф) - 31955595,96 грн. (шоста черга задоволення); витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення);

4) Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - основний борг - 68690902,68 грн. (четверта черга задоволення), неустойка (пеня, штраф) - 6338230,62 грн. (шоста черга задоволення); витрати пов`язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення);

5) Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя - борг по сплаті податків і зборів (обов`язкових платежів) - 7205,30 грн. (третя черга задоволення);

6) Державної податкової інспекції в м. Івано - Франківськ - борг по сплаті податків і зборів (обов`язкових платежів) - 8720,55 грн. (третя черга задоволення), неустойка (пеня, штраф) - 478,63 грн. (шоста черга задоволення);

7) Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва - борг по сплаті податків і зборів (обов`язкових платежів) - 669705,48 грн. (третя черга задоволення), неустойка (пеня, штраф) - 58,38 грн. (шоста черга задоволення);

а також окремо внесеними до реєстру вимоги, які забезпечені заставою майна боржника, а саме:

Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" - 341730732,16 грн. (перша черга задоволення);

Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - 672541864,59 грн. (перша черга задоволення);

Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі відділення "Київська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" - 286457061,27 грн. (перша черга задоволення).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду Харківської області від 17.12.2013р. ухвалу господарського суду Харківської області від 05.03.2012 р. змінено, викладено абзаци 3 та 10 частини першої резолютивної частини ухвали в наступній редакції:

- "2) Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - основний борг - 341401336,91 грн. (четверта черга задоволення); неустойка (пеня, штраф) - 368 884, 49 грн. (шоста черга задоволення), витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення)" ;

- "Публічного акціонерного товариства Сведбанк" - 332977284,81 грн. (перша черга задоволення)".

В іншій частині ухвалу господарського суду Харківської області від 05.03.2012 р. у справі №5023/7064/11 залишено без змін.

ТОВ "Кредо солюшнс" отримало право вимоги до Корпорації "Співдружність КОМП" за кредитними договорами №54/07 від 05.12.2007р. та №65/59765-КЛ від 05.12.2007р. та договорами, що укладені в забезпечення таких зобов'язань, на підставі договору факторингу №39 Ф-Н від 04.12.2012р., укладеного з ПАТ "Сведбанк".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.04.2013р. у справі №5023/7064/11 про банкрутство Корпорації "Співдружність КОМП" до реєстру вимог кредиторів було внесено відомості про заміну кредитора Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс".

Крім того позивачем набуто право вимоги до першого відповідача на підставі договору факторингу №21-У/13 від 22.10.2013р., укладеного з ТОВ "Українська факторингова група", яке в свою чергу на підставі договору факторингу № 20-У/13 від 30.07.2013р., укладеного з ПАТ "Альфа - Банк", набуло право вимоги до Корпорації "Співдружність КОМП" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 406-МВ/08 від 26.12.2008р. та договорами, що укладені в забезпечення таких зобов'язань, зокрема договором поруки № 605-П/08 від 30.12.2008 р., укладеним між ПАТ "Альфа - Банк" та Корпорацією "АИС".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.04.2014р. у справі №5023/7064/11 про банкрутство Корпорації "Співдружність КОМП" до реєстру вимог кредиторів було внесено відомості про заміну кредитора Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс".

Таким чином, позивач ТОВ "Кредо Солюшнс" отримало статус кредитора по справі №5023/7064/11 про банкрутство Корпорації "Співдружність КОМП".

З матеріалів даної справи вбачається, що 04.07.2007р. між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" (іпотекодержатель, другий відповідач) та Корпорацією "АИС", правонаступником якої є Корпорація "Співдружність КОМП" (іпотекодавець, 1-відповідач) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М., реєстровий номер 3712, за умовами якого першим відповідачем передано в іпотеку наступне майно: Адміністративна будівля літ. "В" - площею, 888,8 кв.м., навіс літ. "В2" порщею 78,9 кв.м., навіс літ. "В5" площею 318,2 кв.м., сарай літ. "в" площею 2,3 кв.м., цехи, підвальні приміщення, склади літ. "Д-3", "Д1", "Д2", "Д3", "Д4" площею 888,7 кв.м., теплокамера, літ. "г3" площею 11,5 кв.м, ангар літ. "Е-1" площею 541 кв.м., зона технічного обслуговування, склади літ. "Е1", "Е2", "Е3", "Е4" площею 384,4 кв.м., що знаходяться в місті Чернігові по вулиці Інструментальній, 2-а.

Іпотекою забезпечено виконання грошових зобов'язань ТОВ "Автосервіс-Т", за кредитним договором № 0 від 03.05.2007р., ТОВ "Авто-Холдінг" за кредитним договором № 0 від 03.05.2007р., ТОВ "Інтер-Авто" за кредитним договором № 0 від 03.05.2007р., ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" за кредитним договором № 0 від 03.05.2007р.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає, що статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 4 вказаної статті встановлено, що правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Частина 5 статті 203 Цивільного кодексу України вказує, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 180 Господарського кодексу України також визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Позивач вважає, що спірний договір іпотеки від 04.07.2007р. №3712 є змішаним договором, а саме договору іпотеки, який містить застереження про перехід права власності на предмет іпотеки, та договором купівлі-продажу земельної ділянки, при цьому такий договір не містить істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, а саме: вид угоди, площі земельної ділянки, цільового призначення, складу угідь, правового режиму земельної ділянки, відомостей про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки, відомостей про відсутність або наявності обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо), договірної ціни.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо помилковості такої позиції позивача.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

Спірний договір є договором іпотеки, в якому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов для укладення такого договору.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент укладення договору іпотеки) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

При цьому частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином у разі набуття іпотекодержателем права власності на об'єкт іпотеки, до нього переходить право власності або право користування земельною ділянкою на ту частину земельної ділянки, яка зайнята будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування на підставі прямої норми Земельного кодексу України, а не на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, який сторонами і не укладався, а тому посилання позивача на необхідність при укладенні договори іпотеки нерухомого майна досягнути згоди щодо істотних умов, які стосуються договору купівлі-продажу земельної ділянки є необґрунтованими.

При цьому, посилання позивача на недосягнення згоди щодо істотних умов, які стосуються договору купівлі-продажу земельної ділянки, не може впливати на дійсність договору іпотеки.

Щодо посилань позивача на те, що в порушення Закону України "Про іпотеку" спірний правочин забезпечує чотири кредитних зобов'язання, колегія суддів зазначає, що Закон України "Про іпотеку" будь-яких заборон на встановлення іпотеки в забезпечення кількох зобов'язань за кредитними договорами одним договором про іпотеку не містить. При цьому Цивільним кодексом України закріплено, що юридичні особи вільні у встановленні своїх прав і обов'язків на підставі договору та у визначення будь-яких, які не суперечать законодавству, його умов.

Суд також не приймає посилання позивача на те, що іпотечний договір укладений з порушенням переважного права орендаря іпотечного майна, оскільки в разі порушення переважного права орендаря іпотечного майна лише орендар іпотечного майна може звернутись до суду за захистом свого права, а позивач не наділений повноваженнями захищати права іншої особи.

Крім того з умов договору іпотеки, а саме пункту 1.3, вбачається, що орендар майна, яке передано в іпотеку, повідомлений про факт передачі нерухомого майна в іпотеку.

Щодо посилань позивача на те, що іпотечний договір укладений 1-м відповідачем без необхідного дозволу (реєстрації як фінансової установи) колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовими вважаються такі послуги: надання гарантій та поручительств.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов'язання, правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника.

Іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572 - 593) глави 49 Цивільного кодексу України та спеціальним законом, а отже не є гарантією чи поручительством.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано прийшов до висновку про те, що Корпорація "Співдружність КОМП" за своїм правовим статусом не відносилась до фінансових установ, які мають право здійснювати діяльність із надання фінансових послуг на території України, а тому відсутні підстави застосування положень Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" до спірних правовідносин.

Таким чином, колегія суддів встановила, що позивачем (апелянтом) не надано доказів на підтвердження існування правових підстав для визнання правочину недійсним у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що частиною 4 статті 87 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення (ч. 4 ст. 91 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та відомостей стосовно позивача, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копія витягу з якого була додана до позову, позивач був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців лише 03.05.2012р., тобто майже через п'ять років після укладення (посвідчення, реєстрації) договору іпотеки, що оскаржується.

Отже, колегія суддів зазначає, що права та охоронювані законом інтереси позивача оскаржуваним договором іпотеки не були та не могли бути порушені, оскільки правочин було укладено до отримання позивачем статусу кредитора по справі про банкрутство 1-го відповідача та до моменту створення самого позивача, як юридичної особи.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимога позивача про визнання недійсним договору іпотеки є безпідставною, необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2015р. у справі №922/5699/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 17.02.2015р. у справі №922/5699/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2015 року.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.І. Кухар