ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2015 р. Справа№ 914/209/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «П.Г.С. - Україна» (79015, м. Львів, вул. Ліска, 15/2а; адреса для листування: 79060, м. Львів, вул. Наукова, 58/28; ідент.код 31290323)

до Відповідача: Приватного підприємства «Торгівельно-логістичний центр» (79040, м. Львів, вул. Ак.Лазаренка, 38/5; юридична адреса: м. Львів, вул. В.Великого, 16; ідент.код 33981816),-

Третя особа (на стороні Позивача), що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3), -

про визнання недійсним договору.

Cуддя: Шпакович О.Ф.

Секретар: Прокопів І.І.

Представники:

Позивача: Худзій Д.М. - Довіреність від 02.02.2015;

Відповідача: Майстришин С.Р. - Довіреність від 01.10.2014;

Третьої особи:не з'явився.

Товариством з обмеженою відповідальністю «П.Г.С. - Україна» заявлено позов до Приватного підприємства «Торгівельно-логістичний центр» з вимогою про визнання недійсним двостороннього Договору №26/09/01 від 26.09.2012 «Про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача», оскільки, за ствердженням Позивача, зазначений правочин (його зміст) суперечить чинному законодавству України.

Представник Позивача зазначив про підтримання Товариством «П.Г.С. - Україна» заявленої вимоги та надав (усно і письмово) пояснення по суті спору. При цьому, Представником повідомлено про відсутність у Позивача доказів того, за що конкретно (за які послуги) Відповідачем нараховувалась щомісячна плата за спірним Договором, та стверджено, що фактично здійснювалась оплата вартості спожитої електричної енергії, так як у щомісячних двосторонніх Актах зазначено: «Компенсація за використану електроенергію».

06.03.2015 та 02.04.2015 Відповідачем подано: Відзив на позов і Доповнення до відзиву, у яких викладено обґрунтування безпідставності позовної вимоги, оскільки:

- Позовна заява підписана особою, повноваження якої у встановленому законом порядку - не підтвердженно;

- відсутні належні та допустимі докази обставин, зазначених у позові;

- зміст Договору визначається не назвою, а його умовами, які повністю відповідають встановленим вимогам до змісту Договору про технічне забезпечення електропостачання споживача;

- діяльність Відповідача щодо забезпечення технічної можливості передачі електроенергії через свої електромережі ліцензуванню не підлягає;

- Позивач підмінює поняття тяжкої обставини з ризиком підприємницької діяльності.

Представником Відповідача зазначено про безпідставність вимоги Позивача та надано (усно і письмово) пояснення по суті спору з обґрунтуванням заперечень стосовно заявленої позовної вимоги.

24.03.2015 Третьою особою (залученою судом до участі у справі Ухвалою від 10.03.2015) надано Клопотання, у якому викладено пояснення стосовно обставин щодо укладення Договорів,передбачених ПКЕЕ, а 02.04.2015 - надано (письмово) Пояснення із зазначенням факту відсутності у Товариства «Львівобленерго» певних договірних відносин (необхідність яких зумовлена вимогами чинного законодавства), а саме:

- з Позивачем - щодо постачання електричної енергії;

- з Відповідачем - щодо спільного використання його технологічних електричних мереж (для забезпечення постачання електричної енергії Позивачу).

Представником Третьої особи, у судовому засідання 24.03.2015, надано (усно і письмово) пояснення стосовно встановленого порядку укладення правочинів Енергопостачальною організацією, Споживачем і Субспоживачем та факту його порушення Позивачем і Відповідачем при укладенні спірного Договору, а також - стосовно наявності у ПАТ «Львівобленерго» договірних відносин лише з Відповідачем (щодо постачання електроенергії).

02.04.2015 Третьою особою заявлено (письмово) Клопотання про розгляд спору за відсутності представника ПАТ «Львівобленерго».

У судовому засіданні 02.04.2015, згідно з нормою ч.3 ст. 77 ГПКУ, судом (у зв'язку зі спливом робочого часу) оголошувалась перерва до 03.04.2015.

У ході ознайомлення з обставинами спору та дослідження поданих доказів, а також - заслухання (у судових засіданнях) пояснень Представників Учасників процесу, - судом встановлено:

Ліцензовану (у встановленому порядку) господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачам (за регульованим тарифом) у місті Львові, вул.. Конюшинна, 30, здійснює Енергопостачальна організація - Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» (Третя особа у справі).

Відносини між: Енергопостачальною організацією та споживачами (і субспоживачами) електричної енергії; споживачами і субспоживачами електричної енергії; Енергопостачальною організацією та власниками електричних мереж (через які передається електроенергія іншим суб'єктам) регулюються Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією (затвердженими Постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996).

Для правильного вирішення спору важливим є визначення термінів, передбачених п.1.2 Правил користування електричною енергією, зокрема:

- електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на

ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими

споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками

(одночасність виробництва та споживання, неможливість складування,

повернення, переадресування), які визначають необхідність

регулювання та регламентації використання цього товару;

- електрична енергія (реактивна) - технологічно шкідлива

циркуляція електричної енергії між джерелами електропостачання та

приймачами змінного електричного струму, викликана

електромагнітною незбалансованістю електроустановок;

- електрична мережа - сукупність електроустановок для передачі

та розподілу електричної енергії;

- електроустановка - комплекс взаємопов'язаних устаткування і

споруд, призначених для виробництва або перетворення, передачі,

розподілу чи споживання електричної енергії;

- технологічні електричні мережі - сукупність електроустановок

з усією інфраструктурою, у тому числі внутрішньобудинкові

електричні мережі, системи автоматики, захисту, управління,

регулювання та зв'язку, що призначені для перетворення, передачі

та/або розподілу електричної енергії, що належать основному

споживачу і використовуються для передачі електричної енергії для

власного споживання та/або субспоживачам, а також для транзиту

електричної енергії в мережі електропередавальної організації;

- електропередавальна організація - суб'єкт господарювання,

який отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької

діяльності з передачі електричної енергії магістральними та

міждержавними електричними мережами або місцевими (локальними)

електричними мережами, а також - суб'єкт господарювання, який

отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької

діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними)

електромережами та ліцензію НКРЕ на право здійснення

підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за

регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій

території;

- постачальник електричної енергії - суб'єкт господарювання,

який отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької

діяльності з постачання електричної енергії;

- власник електричних мереж - юридична або фізична особа, якій

на праві власності або користування належать електроустановки,

призначені для передачі та/або розподілу електричної енергії;

- основний споживач - споживач електричної енергії або власник

електричних мереж, який передає частину електроенергії своїми

технологічними електричними мережами субспоживачам та/або

електропередавальній організації;

- споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що

використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних

електроустановок на підставі договору;

- субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до

технологічних електричних мереж основного споживача;

- постачання електричної енергії - надання електричної енергії

споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу

електричної енергії на підставі договору;

- передача електричної енергії - транспортування електричної

енергії за допомогою мереж на підставі договору;

- користування електричною енергією - споживання електричної

енергії з дотриманням споживачем визначених відповідними

договорами умов підключення електроустановок споживача до

електричних мереж у точці приєднання, умов оплати купованої

електричної енергії та режимів споживання електричної енергії для

отримання договірних обсягів електричної енергії та величини

потужності;

- перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової

належності електричних мереж (перетікання реактивної електричної

енергії) - складова фізичних процесів передачі, розподілу та

споживання активної електричної енергії, яка спричиняє додаткові

технологічні втрати активної електричної енергії та впливає на

показники якості активної електричної енергії;

- спільне використання технологічних електричних мереж -

виконання комплексу заходів з метою експлуатації та утримання у

належному технічному стані технологічних електричних мереж, які

використовуються для забезпечення електропостачання інших

суб'єктів господарювання, крім їх власника, або для забезпечення

передачі (транзиту) електричної енергії в мережі

електропередавальної організації;

- технічне забезпечення електропостачання споживача

(субспоживача) - забезпечення власником електричних мереж

технічної можливості передачі (транзиту) електричної енергії в

точку приєднання електроустановок споживача (субспоживача) в

певних обсягах у межах дозволеної потужності споживача

(субспоживача) з показниками параметрів якості електричної енергії

в точці приєднання електроустановок споживача (субспоживача)

відповідно до умов договору;

- договір про постачання електричної енергії - домовленість

двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим

тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює

зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу

постачальником за регульованим тарифом електричної енергії

споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства

України;

- договір про спільне використання технологічних електричних

мереж - домовленість двох сторін, що є документом певної форми,

який встановлює зміст та регулює правовідносини між

електропередавальною організацією (ліцензіатом з передачі

електричної енергії місцевими (локальними) мережами) та основним

споживачем під час передачі (транзиту) електричної енергії

технологічними електричними мережами;

- договір про технічне забезпечення електропостачання

споживача - домовленість двох сторін (споживач та

електропередавальна організація або основний споживач), яка є

документом певної форми, що встановлює зміст та регулює

правовідносини між сторонами під час технічного забезпечення

постачання електричної енергії;

- плата за перетікання реактивної електроенергії - плата за

послуги, які електропередавальна організація або власник

технологічних електричних мереж змушені надавати споживачу, якщо

він експлуатує електромагнітно незбалансовані електроустановки;

- плата за спільне використання технологічних електричних

мереж - еквівалент вартісної участі організації, що використовує

технологічні електричні мережі відповідного власника електричних

мереж в утриманні цих технологічних електричних мереж;

- компенсація перетікань реактивної електричної енергії -

комплекс технологічних заходів, які виконуються споживачем та

спрямовані на забезпечення електромагнітної збалансованості його

електроустановок на межі балансової належності;

Відповідно до норм ст.. 26 (ч.1) ЗУ «Про електроенергетику» та п.п. 1.2, 1.3., 1.6 ПКЕЕ, споживання електричної енергії (за регульованим тарифом) усіма споживачами і субспоживачами допускається виключно на підставі договору з Енергопостачальною організацією (ліцензіатам), що укладається на основі типового договору (який є Додатком № 3 до ПКЕЕ).

Отже, споживання електричної енергії Позивачем та Відповідачем на території здійснення ліцензованої діяльності Енергопостачальною організацією (ПАТ «Львівобленерго») можливим було виключно при наявності у них (кожного зокрема) договорів на постачання електричної енергії, укладених із Третьою особою.

Проте, фактично з Енергопостачальною організацією укладено Договір на постачання електричної енергії лише Відповідачем (Договір № 52087 від 26.09.2012). Згідно з умовами зазначеного Договору (Додаток № 1 до Договору), Товариством «Львівобленерго» здійснювалось постачання Відповідачу, як Споживачу, електричної енергії до об'єкту у місті Львові, вул.. Конюшинна, 30. При цьому, усупереч умовам розділу 8 Договору та фактичним обставинам, у Додатку № 12 до Договору не зазначено про наявність Субспоживача (Позивача).

Згідно з даними Реєстру прав власності на нерухоме майно (станом на 16.11.2012), Відповідачу за вказаною адресою належать на праві власності будівлі автостоянки, у тому числі - трансформатор (загальною площею 51,6 м2).

За ствердженням Позивача, у вересні-грудні 2012 року ним здійснювалась господарська діяльність (у місті Львові) в орендованому об'єкті нерухомості (Договір оренди - не надано), електропостачання якого могло забезпечуватись виключно через електроустановку Відповідача: трансформатор, що знаходиться на вулиці Конюшинній, 30 (і належить Відповідачу на праві власності).

При цьому,важливо, що постачання електроенергії Позивачу (як уже зазначалось) можливим було лише на підставі відповідного договору з Енергопостачальною організацією - ліцензіатом (ПАТ «Львівобленерго»).

Крім цього, оскільки постачання Позивачу електроенергії (Товариством «Львівобленерго») було можливим лише з використанням технологічних електричних мереж, що належали Відповідачу (власник цих мереж), тому, згідно з нормами ст.. 26 (ч.11) ЗУ «Про електроенергетику» та п.п. 1.2., 1.7, ПКЕЕ, у даному випадку необхідним було також укладення Енергопостачальною організацією із Відповідачем (власником мереж) договору про спільне використання технологічних електричних мереж,- відповідно до типового договору, який є Додатком № 2 до ПКЕЕ.

Отже, договір про спільне використання Енергопостачальною організацією технологічних електричних мереж суб'єкта - власника цих мереж (при постачанні електричної енергії іншому суб'єкту) укладається виключно цією Енергопостачальною організацією із Власником технологічних електричних мереж, який є Основним споживчем і, згідно з нормами ст.. 26 (ч.11) ЗУ «Про електроенергетику» та п.1.7 ПКЕЕ, зобов'язаний до укладення такого договору (відмовити в укладенні такого договору - не вправі).

Тому, укладення Сторонами спірного Договору № 26/09/01 від 26.09.2012, у назві і преамбулі якого зазначено, що це договір «про спільне використання технологічних мереж основного споживача», суперечить зазначеним вимогам чинного законодавства (Закону «Про електроенергетику» та ПКЕЕ).

Згідно з нормами п.п. 1.2, 1.5, 1.7 ПКЕЕ, відносини між Позивачем (Субспоживачем електроенергії) та Відповідачем, що є власником технологічних електричних мереж, виключно через які могло забезпечуватись електропостачання до об'єкту Товариства "П.Г.С.Україна», підлягали регулюванню шляхом укладення договору про технічне забезпечення електропостачання субспоживача, - відповідно до типового договору, який є Додатком № 1 до ПКЕЕ.

При цьому, важливо, що згідно з нормами п.п. 1.2, 1.7 ПКЕЕ, наявність у Відповідача статусу Основного споживача (у даних відносинах) не змінював і факт наявності у нього Договору із Державним підприємством ЛДЗ «ЛОРТА» про технічне забезпечення електропостачання Підприємства «Торгівельно-логісничний центр» через технологічні електричні мережі Державного підприємства (Суду надано копію відповідного Договору № 533/42 від 19.09.2012, у якому відсутнє зазначення умов п. 2.1.1 та до якого не додано необхідних Додатків, що унеможливлює встановлення адреси об'єкту),- оскільки основним споживачем є і споживач електричної енергії, і власник електричних мереж, який передає частину електроенергії своїми технологічними електричними мережами субспоживачам.

Відповідно до норми п.1.2 ПКЕЕ, Позивачу, у даних правовідносинах, належить статус Субспоживача, так як його електроустановки були приєднані до технологічних електричних мереж Відповідача - Основного споживача.

Оскільки Додатками до Правил користування електричною енергією (№№ 1-3) є типові договори про : постачання електричної енергії, спільне використання технологічних електричних мереж (основного споживача), технічне забезпечення електропостачання споживача (субспоживача), тому, згідно з нормою ч.4 ст. 179 ГКУ, у Сторін, при укладенні спірного Договору (від 26.09.2012), наявним був обов'язок з визначення його змісту виключно на основі типового договору про технічне забезпечення електропостачання (Додаток № 1 до ПКЕЕ).

При цьому, згідно із зазначеною нормою Господарського кодексу України, Сторони, при укладенні спірного Договору, не вправі були відступати від змісту типового договору, і у них наявним було лише право на конкретизацію його умов ( у даному випадку наявний факт не конкретизації Сторонами умов відповідного правочину, а регулювання відносин на власний розсуд, усупереч усім типовим договорам).

Отже, Сторони, укладаючи спірний Договір, не дотримали вимог ст.. 179 (ч.4) ГКУ, так як його зміст не відповідає жодному із типових договорів, а найважливіше - не відповідає типовому договору про технічне забезпечення електропостачання, відповідно до якого підлягали врегулюванню (письмовим правочином) їх взаємовідносини.

Виходячи зі змісту умов спірного Договору, Сторонами, усупереч змісту типових договорів та вимог ст.. 26 (ч.ч.1, 11) ЗУ «Про електроенергетику», п.п.1.2, 1.3, 1.5, 1.6, 1,7 ПКЕЕ, укладено «змішаний» правочин, умовами якого передбачено врегулювання відносин стосовно:

1)Постачання Відповідачем електричної енергії Позивачу,- так як умовами п.п.1.1, 3.5 Договору передбачено обов'язок Основного споживача (Відповідача) із забезпечення передачі (Позивачу) електричної енергії та право на отримання (від Позивача) компенсації вартості активної електричної енергії, яке кореспондує із обов'язком Позивача (Субспоживача) зі здійснення оплати вартості спожитої електроенергії (п.1.1).

Проте, як уже зазначено, договір про постачання електричної енергії, згідно з нормами ст.. 26 (ч.1) ЗУ «Про електроенергетику» та п.п. 1.2, 1.3, 1.6 ПКЕЕ, підлягає укладенню споживачем (субспоживачем) виключно з Енергопостачальною організацією (що отримала ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електроенергії), у даному випадку - з ПАТ «Львівобленерго».

2) Спільного використання технологічних електричних мереж,- так як про це чітко зазначено у назві та преамбулі спірного Договору, та, крім цього, такі відносини передбачені умовами п.п. 1.1, 3.1, 4.1 Договору, якими визначено обов'язок Позивача (Субспоживача) зі здійснення оплати за використання електричної мережі Відповідача (Основного споживача), якому кореспондує право Відповідача на отримання (від Субспоживача) відшкодування витрат на утримання належних йому електричних мереж (згідно з Кошторисом,передбаченим умовами п.3.1, який повинен був визначатись Додатком "Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат на передачу електричнї енергії» , якого Сторонами - не укладено).

Проте, згідно з нормою п.1.2 ПКЕЕ та умовами типового договору про спільне використання технологічних електричних мереж (п.п.1.1, 3.1), оплата Користувачем вартості послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж та оплата за спільне використання технологічних електричних мереж здійснюються виключно Енергопередавальною організацією (Користувачем) Власнику мереж за належним договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що, відповідно, виключає здійснення такої плати Позивачем (Субспоживачем) Основному споживачу (Власнику мереж).

Згідно з нормами ст.26 (ч.11) Закону та п.п.1.2, 1.7 ПКЕЕ, договір про спільне використання технологічних електричних мереж укладається виключно Енергопостачальною організацією та Власником мереж.

При цьому, як уже зазначено, відносини Основного споживача і Субспоживча підлягають врегулюванню лише договором про технічне забезпечення електропостачання (за наявності окремого договору між Енергопостачальною організацією та Субспоживачем про постачання електричної енергії).

3) Технічного забезпечення електропостачання Субспоживача (Позивача), - оскільки умовами п.п. 2.1, 3.5 спірного Договору передбачено обов'язок Відповідача (Основного споживача) забезпечувати технічну можливість передачі Позивачу (Субспоживачу) електричної енергії та право на отримання (від Субспоживача) плати за перетікання реактивної електричної енергії, а умовами п.п.1.1, 4.2 Договору встановлено обов'язок Позивача (Субспоживача) з оплати за перетікання реактивної енергії.

При цьому, важливо, що згідно з п.п.1.1, 4.1 типового договору про технічне забезпечення електропостачання та нормами п.п 1.2, 1.5 ПКЕЕ, у Субспоживача наявний обов'язок зі здійснення оплати (Власнику мереж) за перетікання реактивної електричної енергії, - згідно з Додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії» (також,- можлива додаткова плата за технічне обслуговування електричних установок Основного споживача, - згідно з Додатком «Виконання додаткових робіт з технічного обслуговування електричних установок»).

Проте, умовами спірного Договору, усупереч зазначеному типовому договору, не визначено розміру плати за перетікання реактивної електричної енергії, оскільки обов'язковий Додаток «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» Договором - не передбачений, і фактично - не укладався. А передбачений умовами п.3.1 спірного Договору та не укладений Додаток «Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії» міг встановлювати виключну плату за спільне використання технологічних електричних мереж (яку може здійснювати лише Енергопостачальна організація, а не Субспоживач).

Важливо, також, що умовами спірного «змішаного» Договору взагалі не погоджено істотної умови щодо ціни (обов'язковість якої встановлено нормами ст.ст. 632, 638 ЦКУ), оскільки Сторонами не визначено жодних розмірів плати (Позивача): за постачання електричної енергії, за транзит електроенергії, за утримання технологічних мереж та за перетікання реактивної електричної енергії: а обов'язкові Додатки («Порядок розрахунків» чи «Методика»), передбачені типовими договорами, - відсутні.

Згідно з умовами пункту 1.1. спірного Договору, яким визначено його предмет, Відповідач (Основний споживач) зобов'язався забезпечувати передачу електричної енергії (що фактично включає і постачання електроенергії), а не технічну можливість передачі електроенергії, що відповідало б належному предмету договору про технічне забезпечення електропостачання (згідно з п.1.1 типового договору про технічне забезпечення електропостачання), проте, виходячи із змісту умов Договору у сукупності, Сторонами фактично укладено «змішаний правочин» (ч.2 ст. 628 ЦКУ), що поєднує елементи усіх трьох договорів, передбачених Правилами користування електричною енергією (п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.6, 1.7).

Факт поєднання у спірному Договорі елементів трьох різних договорів (про: постачання електричної енергії, спільне використання технологічних електричних мереж, технічне забезпечення електропостачання) підтверджує і зміст умов пункту 1.1 Договору (яким визначено предмет) щодо встановлення зобов'язань Субспоживача, оскільки зазначеними умовами передбачено,що виконання Відповідачем обов'язку із забезпечення передачі електричної енергії зумовлює виникнення у Позивача обов'язку з оплати:

- вартості спожитої електроенергії (проте, відпуск електричної енергії допускається виключно Енергопостачальною організацією - ліцензіатом на підставі договору про постачання електричної енергії);

- за перетікання електричної енергії (реактивної енергії);

- за використання електричної мережі (що допускається виключно для Енергопостачальної організації, - на підставі договору про спільне використання технологічних електричних мереж, укладеного нею із Власником мереж).

Тобто, предмет спірного Договору, яким є забезпечення Відповідачем передачі (Позивачу) електричної енергії, фактично охоплює: і діяльність з постачання електричної енергії; і діяльність з передачі (транзиту) електроенергії електричними мережами; і діяльність із технічного забезпечення електропостачання Позивача (Субспоживача).

Проте, як уже зазначено, ці три окремі види діяльності стосуються різних суб'єктів і підлягають регулюванню окремими договорами, які повинні укладатись виключно на основі типових договорів (Додатки № 1-3 до ПКЕЕ).

При цьому, чинним законодавством (враховуючи особливості здійснення кожного виду діяльності та різний суб'єктний склад відносин) не передбачено можливості укладення «змішаного» договору, який би містив елементи трьох різних договорів про: постачання електричної енергії (така діяльність підлягає ліцензуванню); забезпечення передачі (транзиту) електроенергії; забезпечення технічної можливості передачі енергії (умови яких повинні відповідати типовим договорам).

Отже, зміст спірного Договору (визначений його умовам) суперечить нормам ст.. 26 (ч.ч.1, 11) ЗУ «Про електроенергетику», ст. 197 (ч.4) ГКУ, п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.6, 1.7 ПКЕЕ, що, згідно з нормами ст.ст. 203 (ч.1), 215 (ч.1) ЦКУ, є безумовною підставою для визнання такого правочину недійсним. При цьому, Договір підлягає визначенню недійсним повністю, так як нечіткість визначення умов унеможливлює поділ його на частини відповідно до трьох видів договорів, а, крім цього, самі умови про технічне забезпечення електропостачання не відповідають змісту типового договору.

Крім цього, важливо, що умовами спірного Договору не визначено істотної умови щодо ціни, а порядок нарахування Відповідачем щомісячної плати, зазначеної в Актах надання послуг за Договором ( № 3 від 30.09.2012, № 5 від 31.10.2012, № 9 від 23.11.2012, № 11 від 28.12.2012), не визначений жодним документом (ні одностороннім, ні двостороннім).

У зазначених щомісячних двосторонніх Актах вказано лише повну ціну «компенсації за використану електроенергію» та « загальну вартість робіт (послуг)», - без наведення необхідної конкретизації послуг та їх ціни.

Зазначені Акти досліджувались Господарським судом Львівської області при розгляді справи № 914/726/14, у якій 08.04.2014 прийнято Рішення.

Виходячи із «загальної вартості», зазначеної в щомісячних Актах, безумовним є факт перевищення цієї величини над розміром встановленого тарифу на електроенергію (Постановами НКРЕ від 23.08.2012, 21.09.2012, 24.10.2012, 22.11.2012).

Щомісячні Рахунки Позивача на сплату (Відповідачем) коштів за спірним Договором - не надано.

Важливо також, що у спірному Договорі (п.2.1) передбачений ІІІ клас напруги, - усупереч Порядку визначення класів споживачів (затвердженого Постановою НКРЕ № 1052 від 13.08.1998), який встановлює два класи.

Строк дії спірного Договору (до 31.12.2012), визначений умовами п.10.4, не впливає на вирішення судом спору щодо недійсності правочину, тому, у даному випадку, відсутня необхідність у встановленні наявності (відсутності) факту продовження Сторонами дії відповідного правочину до часу укладення ними нового Договору від 13.03.2013 (за ствердженням Позивача та відповідно до Актів надання послуг від 23.01.2013, 22.02.2013, 29.03.2013 - спірний Договір діяв до 13.03.2013, за ствердженням Відповідача - погодження продовження строку дії спірного Договору не здійснювалось).

Ствердження Відповідача про відсутність в особи Позивача, яка підписала Позовну заяву, належних повноважень, спростовується даними ЄДР ЮО та ФОП, відповідно до яких у такої особи наявне право на вчинення (без довіреності) юридичних дій від імені Товариства «П.Г.С. - Україна» (такі реєстраційні дані у встановленому порядку - не спростовані).

Оскільки вимога Позивача про визнання недійсним спірного Договору - повністю обґрунтована та відповідає нормам чинного законодавства України , тому, згідно з вимогами ч.1 ст. 49 ГПКУ, наявні підстави для покладення на Відповідача судових витрат у справі, понесених Позивачем (судового збору у сумі 1 218,00 грн.).

Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст.ст. 179, 275, 277 ГК України; ст.ст. 11, 203 (ч.1), 215 (ч.1), 509, 628 ЦК України; ст.ст. 12, 26 ЗУ «Про електроенергетику»; п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.6, 1.7 Правил користування електричною енергією (затверджених Постановою НКРЕ N 28 від 31.07.96) ; ст.ст. 4-3, 4-7, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 69, 82 ГПК України, - суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір № 26/09/01 від 26.09.2012, укладений Приватним підприємством «Торгівельно-логістичний центр» (79040, м. Львів, вул. Ак.Лазаренка, 38/5; юридична адреса: м. Львів, вул. В.Великого, 16; ідент.код 33981816) та Товариством з обмеженою відповідальністю «П.Г.С - Україна» (79015, м. Львів, вул. Ліска, 15/2а; адреса для листування: 79060, м. Львів, вул. Наукова, 58/28; ідент.код 31290323).

3. Стягнути з Приватного підприємства «Торгівельно-логістичний центр» (79040, м. Львів, вул. Ак.Лазаренка, 38/5; юридична адреса: м. Львів, вул. В.Великого, 16; ідент.код 33981816) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «П.Г.С - Україна» (79015, м. Львів, вул. Ліска, 15/2а; адреса для листування: 79060, м. Львів, вул. Наукова, 58/28; ідент.код 31290323) судовий збір у сумі 1 218,00 грн.

4. Наказ на виконання даного Рішення видати відповідно до вимог ст. 116 ГПКУ.

Повне Рішення складено 08.04.2015р. (відповідно до норми ч. 4 ст. 85ГПКУ ).

Рішення (при відсутності своєчасного оскарження), згідно з нормами ч. 5 ст. 85, ч. 1 ст. 93 ГПКУ, набирає законної сили після спливу 10-денного строку з дня його прийняття (складення повного тексту).

Суддя Шпакович О.Ф.