ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.04.15р. Справа № 904/1141/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор", м. Дніпропетровськ

про стягнення 416 921,47 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Воронков І.В., довіреність № 7 від 01.05.2015 року, представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" про стягнення заборгованості у сумі 416921,47 грн. Судовий збір позивач просить покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором № 11507 від 30.12.2010 року щодо оплати поставленого йому товару.

Зокрема зазначає, що станом на 13.10.2014 року заборгованість відповідача за отриманий за договором товар складала 773 238,15 грн.

Згідно з договором позивачем з 13.10.2014 року по 27.11.2014 року поставлено товару на загальну суму 453 404,38 грн. З 14.10.2014 року по 30.12.2014 року відповідач погасив заборгованість у сумі 773 238,15 грн., що мала місце станом на 13.10.2014 року, здійснив часткову оплату у сумі 23 697,85 грн. за товар, отриманий з 13.10.2014 року та повернув у період з 17.10.2014 року по 29.11.2014 року товар на загальну суму 12 785,06 грн.

Під час розгляду справи позивач надав письмові пояснення та перелік несплачених товарних накладних, за якими має місце заборгованість відповідача на загальну суму 416921,47 грн. (а.с. 164 - 172 том 4).

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові, яка збігається з адресою місцезнаходження відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 17.02.2015 року (а.с. 156 - 158 том 4).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Доказом належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи є наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення представнику відповідача судових ухвал 23.02.2015 року і 18.03.2015 року.

Відзиву на позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" суду не надало. За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2015 року з призначенням її до розгляду на 11.03.2015 року.

У судовому засіданні 11.03.2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті, про що зроблено відповідну відмітку в протоколі судового засідання. За результатом судового засідання розгля справи був відкладений на 14.04.2015 роу.

08.04.2015 року через канцелярію суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" подало зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА" про зміну договору № 11507 від 30.12.2010 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року у прийнятті зустрічної позовної заяви відмовлено з підстав пункту 1 частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 14.04.2015 року проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" (далі - Покупець, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА" (далі - Постачальник, Позивач) було укладено договір №11507 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов'язується поставляти товар на умовах СІР (рампа торгівельного центру в місці поставки - згідно із замовленням покупця), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість.

Товар, що підлягає поставці за цим договором, визначається специфікацією (Додаток №3), яка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору покупець зобов'язується надавати постачальнику послуги в порядку та згідно умов, визначених у Додатку № 2, а постачальник зобов'язується своєчасно сплатити їх вартість.

Постачальник зобов'язується прийняти від покупця замовлення (Додаток № 1) на постачання товару та здійснити постачання товару на умовах СІР (в редакції ІНКОТЕРМС 2000) з вивантаженням товару на рампу в місці доставки, за адресою, вказаною в замовленні, своїми транспортними засобами та за свій рахунок (пункт 2.1. договору).

Відповідно до пункту 2.6. договору право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарної та/або товарно-транспортної накладної, яка засвідчує момент передачі товару. Дата підписання накладної зазначається на штампі покупця "приймання товару". У разі повернення товару право власності на товар переходить від покупця до постачальника в момент підписання товарної або товарно-транспортної накладної.

Загальну суму договору складає сума товару, отриманого за всіма накладними (пункт 5.1. договору).

Згідно з пунктом 5.6. договору в редакціях додаткових умов покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар після спливу 45 - 60 календарних днів (в залежності від групи товару) з моменту постачання товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (а.с. 61-64, 69-73, 74-78, 89-91, 92-95 том 1).

Договір діє з 01.05.2011 року до 31.12.2011 року (пункт 9.1. договору).

Дія договору автоматично продовжується на наступний термін, якщо жодна із сторін не попередить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом одного місяця до закінчення терміну дії договору, вказаного в пункті 9.1. договору (пункт 9.4. договору).

На підставі договору № 11507 від 30.12.2010 року у період з 14.10.2014 року по 27.11.2014 року позивачем був поставлений відповідачеві товар на загальну суму 419 733,25 грн.

З урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати у сумі 735,11 грн. за товарною накладною № ЦОТД038477 від 14.10.2014 року на загальну суму 2638,19 (а.с. 14 том 3), а також часткового повернення товару на суму:

1114,56 грн. за товарною накладною № ЦОТД039443 від 21.10.2014 року на загальну суму 1439,79 грн. (а.с. 74 том 3);

10,09 грн. за товарною накладною № ЦОТД041498 від 04.11.2014 року на загальну суму 298,51 грн. (а.с. 206 том 3);

952,02 грн. за товарною накладною № ЦОТД043476 від 18.11.2014 року на загальну суму 3367,26 грн. (а.с. 73 том 4)

та неоплачених товарних накладних, починаючи з товарної накладної № ЦОТД038479 від 14.10.2014 року і закінчуючи товарною накладною № ЦОТД045050 від 27.11.2014 року, наявних в матеріалах справи, сума заборгованості склала 416 921,47 грн. /419733,25 - 735,11 - 1114,56 - 10,09 - 952,02 = 416 921,47/ (а.с. 6-250 том 3, 1-151 том 4).

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем залишку грошових коштів у сумі 416 921,47 грн. за поставлений товар.

Частиною першою статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5.6. договору в редакціях додаткових умов оплата поставленого товару з урахуванням максимальної відстрочки в оплаті - 60 календарних днів з моменту постачання товару за останньою товарною накладною № ЦОТД045050 від 27.11.2014 року мала бути здійснена не пізніше 26.01.2012 року.

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на час вирішення спору жодних доказів щодо сплати відповідачем 416 921,47 грн. залишку грошових коштів за отриманий товар відповідач суду не надав.

За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 416 921,47 грн.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено з 1 січня 2015 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1 218 грн.; у погодинному розмірі - 7,29 грн.

З урахуванням ціни позову у сумі 416 921,47 грн. судовий збір повинен складати 8 338,43 грн. (416 921,47 х 2% = 8 338,43). Загальна сума сплаченого позивачем судового збору складає 8 338,52 грн., а саме 8 338,42 грн. за платіжним дорученням № 130 від 30.01.2015 року та 0,10 грн. за платіжним дорученням № 184 від 11.02.2015 року (а.с. 8, 9 том 1).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума судового збору складає 0,09 грн. (8 338,52 - 8338,43 = 0,09).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За змістом частини першої пункту 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року " Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" питання про повернення судового збору вирішуються господарським судом за результатом розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. про таке повернення зазначається в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового згідно із законом).

З урахуванням викладеного, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у сумі 0,09 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 0,10 грн. відповідно до платіжного доручення № 184 від 11.02.2015 року.

Відповідно до частини першої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 8 338,43 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82- 85, 115- 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, буд. 27, ідентифікаційний код 32516492) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА" (69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 73, ідентифікаційний код 33869650) заборгованість у сумі 416 921,47 грн., судовий збір у сумі 8 338,43 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА" (69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 73, ідентифікаційний код 33869650) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 0,09 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 0,10 грн. відповідно до платіжного доручення № 184 від 11.02.2015 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 9 том 1).

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.04.2015 року.

Суддя І.І. Колісник