ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.04.15р. Справа № 904/1083/15

За позовом Малого приватного підприємства "ВИБІР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСЕС"

про стягнення 43 102,04 грн. боргу за договором позики

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Головченко М.А., довіреність б/н від 10.01.15р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 43 102,04 грн. боргу за договором позики, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасного повернення коштів, наданих Позивачем.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

У судовому засіданні 14.04.15р. Представник Позивача пояснив, що розрахунки проведені з наступного дня після закінчення строку виконання зобов'язань.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.06.14р. сторонами укладено договір позики № 15 (далі Договір), за п. 1.1 якого Позивач передав у власність Відповідачеві грошові кошти у розмірі, обумовленому цим Договором, а Відповідач зобов'язався повернути Позивачеві таку ж суму грошових коштів, у строк обумовлений Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору, грошовими коштами за цим Договором є національна українська валюта - гривня.

Пунктом 2.1, 2.2 Договору встановлено, що розмір позики за цим Договором встановлюється у заявці Позичальника, яка є невід'ємною частиною цього договору. Загальна сума позики за цим Договором не може перевищувати 40 000,00 грн. Проценти за цим Договором не нараховуються та не сплачуються.

Остаточною датою повернення позики вважається 31.08.14р.

Пунктом 7.2 Договору обумовлено, що при порушенні Позичальником (Відповдіачем) строку повернення позики (п.5.1 Договору) він повинен сплатити готівкою та/або на рахунок Позикодавця (Позивача) штраф у розмірі 20,0 % від суми позики, зазначеної у п. 2.1. цього Договору.

Пунктом 7.4 Договору встановлено, що згідно з п.2 ст.625 ЦК України сторони дійшли згоди, що Позичальник, у випадку прострочення повернення позики, за користування коштами Позикодавця сплачує на користь останнього 30 % річних.

Відповідач заявкою № 05/06-14 від 05.06.14р. просив Позивача надати безвідсоткову зворотну фінансову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. Позивач свої договірні зобов'язання виконав і платіжним дорученням № 264 від 06.06.14р., перерахував на рахунок Відповідача 40 000,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової позики. Факт передачі коштів підтверджується банківською випискою від 06.06.14р. Однак, Відповідач, у порушення умов договору, в термін до 31.08.14р. повернув лише 10 000,00 грн. позики, у зв'язку з чим борг Відповідача перед Позивачем становить 30 000,00 грн.

За даними Позивача, на його пропозицію повернути решту грошових коштів добровільно Відповідач не відповів, позику не повернув.

З посиланням на п. 7.2 Договору Позивачем нараховано штраф у розмірі 20,0 % від суми позики, зазначеної в п. 2.1. цього Договору (40 000 грн.) із розрахунку: 40 000 х 20% = 8 000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на п. 7.4 Договору, ст.625 ЦК України на прострочений борг Відповідача (30 000,00 грн.) із розрахунку 30 % річних, за період з 01.09.14р. по 20.12.14р., Позивачем нараховані річн: 30 000,00 грн. х 30%/365 х 111 днів = 2 730,60 грн.

Крім цього, Позивач, посилаючись на положення ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ст. 3 якого передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, нарахував Відповідачеві пеню за період з 01.09.14р. по 20.12.14р. - 2 371,44 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Поворотна фінансова допомога за своєю цивільно-правовою природою є позикою.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

Однак, вимога Позивача у частині стягнення з Відповідача пені блезпідставна, оскільки відповідно до ч.1 ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчинюється у письмовій формі.

Тобто, законодавством передбачено, що угода про сплату неустойки (пені) повинна вчиняться у письмовій формі (тобто повинна бути встановлена у договорі).

Дослідивши наявний в матеріалах справи Договір, судом встановлено, що ним не передбачено відповідальність Відповідача у вигляді пені.

Посилання Позивача на Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" судом не приймаються, оскільки вказаним Законом встановлено, що сторони в договорі за прострочення сплати платежу мають право встановити пеню, розмір якої не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 30 000,00 грн. - основного боргу, 8 000,00 грн. - штрафу, 2 730,60 грн. - 30 % річних; решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКСЕС" (50071, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Співдружності, 11/63; код 357 477 94) на користь Малого приватного підприємства "ВИБІР" (28300, Кіровоградська область, смт Петрове, вул. Літвінова, 8, кв. 30; код 315 525 66) 30 000,00 грн. - основного боргу, 8 000,00 грн. - штрафу, 2 730,60 грн. - 30 % річних, 1 726,48 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________