номер провадження справи 31/50/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 Справа № 908/1365/15-г Господарський суд Запорізької області у складі судді Хуторного В.М., при секретарі Пилипенко А.В.

За участю представників: від позивача - Столярова М.В., довіреність від 17.02.2015 р.; від відповідача - Венгеренко В.А, доручення № 61 від 03.04.2015 р., Венгеренко О.В., директор.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/1365/15-г

за позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атоменергомаш», м. Енергодар Запорізької області (скорочено ДП «НАЕК «Енергоатом»);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс Голд», м. Енергодар Запорізької області (скорочено ТОВ «Аверс Голд»);

про стягнення зайво сплачених коштів в розмірі 22375 грн.

Ухвалою господарського суду від 03.03.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено справу та присвоєно номер провадження 31/50/15, засідання господарського суду призначено на 08.04.2015 р.

За клопотанням представників позивача та відповідача, розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу технічними засобами.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Сутність спору:

ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС» заявлено позовні вимоги до ТОВ «Аверс Голд» про стягнення зайво сплачених коштів в розмірі 22375 грн. за Договорами підряду№АГ-1-09-08/13498 (БУД) від 11.09.2008 р. та № АГ-17-12-07/43070307 від 18.12.2007 р.

Позовні вимоги мотивовані обставинами, викладеними у позовній заяві та обґрунтовані ст. ст. 1, 2, 54 ГПК України, ст. 20 ГК України та Актом ревізії фінансово - господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» та її відокремлених підрозділів №05021/168 від 27.10.2010 р..

Представник позивача у судовому засіданні, заявлений позов підтримує в повному обсязі.

ТОВ «Аверс Голд», відповідач у справі, у відзиві на позовну заяву заперечує проти позову, з тих підстав, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог, оскільки вказані договори було укладено у повній відповідності до вимог діючого законодавства, позивачем у судовому порядку не визнавались недійсними, визначені у спірних договорах роботи виконано відповідачем у повному обсязі, без будь - яких зауважень, а тому підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором. Звертає увагу суду, що заснований перевіряючими усереднений показник для визначення кошторисного прибутку у розмірі 2,71 грн./люд.- год. відповідно до Наказу №28 та ДБН Д.1.1. - 1.20000 застосовується за видом будівництва «ремонт житла, об'єктів соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою», тоді як у спірних договорах виконувались окремі види ремонтних робіт на виробничих та адміністративних будівлях заводів у складі відокремленого підрозділу «Атоменергомаш». Вважає, що сторонами у догодах правомірно було застосовано усереднений показник кошторисного прибутку у розмірі 4,84 грн./люд-год., що також підтверджується запереченнями позивача до Довідки від 20.10.2010 р. Окрім зазначеного, відповідач посилається на пропущений строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Просить в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Аверс Голд») були укладені Договори підряду № АГ-1-09-08/13498 (БУД) від 11.09.2008 р. та № АГ-17-12-07/43070307 від 18.12.2007 р.

Відповідно до умов вищезазначених договорів ТОВ «Аверс Голд» виконало загальнобудівельні, сантехнічні та електромонтажні роботи, а відокремлений підрозділ «Атоменергомаш» здійснив оплату виконаних робіт в повному обсязі.

В серпні - жовтні 2010 року Головним контрольно-ревізійним управлінням України (надалі - ГКРУУ) була проведена ревізія фінансово - господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» та його відокремлених підрозділів за період з 01.04.2008 р. по 30.06.2010 р.

В результаті проведеної ГКРУУ ревізії було встановлено завищення ТОВ «Аверс Голд» вартості виконаних робіт за договорами № АГ-1-09-08/13498 (БУД) від 11.09.2008 р. та № АГ-17-12-07/43070307 від 18.12.2007 р. на загальну суму 22375 грн.

За результатами проведеної перевірки була направлена ДП «НАЕК «Енергоатом» Вимога від 01.12.2010 р. № 32-14/403 про вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень (надалі - Вимога).

ДП «НАЕК «Енергоатом» оскаржило вказану Вимогу до Окружного адміністративного суду м. Києва, постановою якого від 12.06.2013 р. у справі № 2а-19526/10/2670 у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 р. було частково задоволено апеляційну скаргу ДП «НАЕК «Енергоатом» та задоволено позовні вимоги ДП «НАЕК «Енергоатом» в частині визнання протиправним та скасування п. 7 Вимоги щодо завищення вартості договірних робіт, зокрема, ТОВ «Аверс Голд» в сумі 22375 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.10.2014 р. було задоволено скаргу Державної фінансової інспекції України (правонаступник ГКРУУ) скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 р. та залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2013 р.

Після отримання ухвали ВАСУ від 07.10.2014 р. ВП «Атоменсргомаш» звернувся до ТОВ «Аверс Голд» з претензією № 01 -06/4783 від 29.10.2014 р., яка була отримана ТОВ «Аверс Голд» 19.12.2014 р. У відповіді на претензію № 1 від 05.01.2015 р. ТОВ «Аверс Голд» відмовилось задовольнити вимоги позивача у добровільному порядку, посилаючись на відсутність порушень з його боку та сплив строку позовної давності.

Предметом розгляду по даній справі є стягнення з відповідача зайво сплачених коштів в розмірі 22375 грн. за Договорами підряду №АГ - 17 - 12- 07/43070307 від 18.12.2007 р. та № АГ-1-09-08/13498(БУД) від 11.09.2008 р.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язок.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч. 1 статті 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За приписами ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Сторонами договірні зобов'язання за вищевказаними Договорами у т. ч. і до встановленої ними ціни за виконані роботи виконано в повному обсязі.

Проте, позивач зазначає, що за результатами проведеної ГКРУУ перевірки встановлено завищення вартості ціни робіт за Договорами підряду № АГ-1-09-08/13498 (БУД) від 11.09.2008 р. та № АГ-17-12-07/43070307 від 18.12.2007 р. загальну суму на суму 22375 грн.

Згідно з висновками ГКРУУ, внаслідок застосування коефіцієнту кошторисного прибутку у розмірі 4,84 грн./люд.-год. замість 2,71 грн./люд.-год. при проведенні ремонтних робіт за договорами від 18.12.2007 р. № АГ-17-12-07/43070307 та від 11.09.2008 р. № АГ-1-09-08/13498(БУД) в порушення вимог Наказу від 28.12.2005 № 28 завищено вартість підрядних робіт на загальну суму 22375 грн. з ПДВ, в тому числі за договором від 18.12.2007 р. № АГ-17-12-07/43070307 на суму 10669 грн., за договором від 11.09.2008 р. № АГ-1-09-08/13498(БУД) на суму 11706 грн.

Внаслідок оплати завищеної вартості виконаних ремонтних робіт позивачу завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 22735 грн.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, факти встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори, не доводяться знову при вирішенні інших спорів. Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.10.2014 р. було задоволено скаргу Державної фінансової інспекції України (правонаступник Головного контрольно - ревізійного управління України), скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 та залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2013 р., яким в позові ДП НАЕК «Енергоатом» до Державної фінансової інспекції України про визнання не чінною вимоги щодо ТОВ «Аверс Голд» було відмовлено. За таких обставин позов підлягав би задоволенню.

Однак, відповідачем було заявлено у відзиві на позовну заяву про застосування строку позовної давності, з доводами якого погоджується суд, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ч.1, 6 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено 18.12.2007 р. Договір підряду №АГ-17-12-07/ та 09.2008 р. Договір підряду №АГ-1-09-08/13498(БУД), тобто про завищення ціни робіт позивач мав би дізнатися під час їх укладання. Крім того, на виконання Вимоги №32-14/403 від 01.12.2010 р. про усунення порушень за результатами Акту перевірки від 20.10.2010 р., отриманої позивачем згідно штемпелю вх. кореспонденції 02.12.2010 р., останнім було на адресу відповідача направлено листа№01-33/397 про сплату зайво сплачених коштів в сумі 22375 грн., який відповідачем залишено без виконання (відповідь на лист №15 від 10.02.2011 р., т. 1 а. с. 145), чим порушено право позивача. Як вбачається зі штемпелю на поштовому конверті датою направлення позовної заяви до господарського суду є 27.02.2015 р., тобто з моменту порушення права позивача пройшло більше 4 - років.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач заявив про застосування строку позовної давності по даній справі.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем пропущено, встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк для звернення з даним позовом до суду, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Повний текст рішення складено 14.04.2015 р.

Суддя В.М. Хуторной