ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.04.15р. Справа № 904/2071/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Торговий Альянс", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Електропромислова компанія", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в сумі 43 586, 50 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: Дроздов А.І., дов. б/н від 01.02.15 р., представник;

від відповідача: Єршов В.Л., дов. №2 від 15.12.14 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство „Торговий Альянс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 35 000 грн. основного боргу, 8 006, 49 грн. інфляції, 580, 01 грн. річних.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, між сторонами не укладався, у зв'язку з чим, на думку відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

08.04.15 р. від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, яке задоволено не було, у зв'язку з невідповідністю підстав, наведених у клопотанні, положенням ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

09.04.2015 року в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.04.14 року, відповідач виставив для оплати рахунок № 1069 на суму 60 818 грн. за насоси 50HP8 у кількості 2 штуки.

Позивач частково оплатив виставлений рахунок в сумі 45 613, 50 грн., про що свідчать платіжні доручення № 2488 від 23.06.14 р., № 1412 від 08.07.14 р., № 3167 від 15.07.14 р., копії яких залучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст.11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За приписом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають із підстав встановлених ст. 11 цього кодексу.

Дії відповідача по виставленню рахунка № 1069 від 24.04.14 р. та дії позивача по перерахуванню відповідачу грошових коштів в сумі 45 613, 50 грн. згідно зазначеного рахунку, свідчать про те, що у боржника, в даному випадку відповідача, виникло зобов'язання з поставки товару.

Проте, відповідач поставку товару не здійснив, у зв'язку з чим позивач просив повернути сплачені раніше грошові кошти в сумі 45 613, 50 грн.

Відповідач здійснив часткове повернення грошових коштів в сумі 10 613, 50 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами не було встановлено строків поставки товару.

Згідно частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Докази, які б свідчили про надсилання позивачем на адресу відповідача вимоги про здійснення поставки товару на суму 35 000 грн., суду не надано.

Залучені до матеріалів справи листи та докази, що підтверджують їх надсилання на адресу відповідача (а.с. 19-20, 22-23), свідчать про звернення до останнього з вимогою перерахувати грошові кошти, в той час як в силу статті 693 Цивільного кодексу України право позивача вимагати повернення попередньої оплати виникає лише за умови, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Оскільки, сторонами строк поставки товару не встановлений, позивачем вимога в порядку статті 530 Цивільного кодексу України на адресу відповідача не надсилалась, у відповідності зі статтею 612 Цивільного кодексу України, відповідач в даному випадку не може вважатись таким, що прострочив виконання свого зобов'язання, внаслідок чого право позивача, відповідно, не може вважатись порушеним, і відповідно, у останнього не виникає права вимагати повернення перерахованої відповідачеві суми попередньої оплати - 35 000 грн.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства мають право звертатися до суду за захистом свого порушеного права.

Виходячи з викладеного, право на звернення з позовом про повернення попередньої оплати, на момент вирішення спору, позивач ще не набув.

Безпідставними є і вимоги позивача щодо стягнення інфляції в сумі 8 006, 49 грн. та річних в сумі 580, 01 грн., оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, стягнення інфляції та річних передбачено у випадку прострочення боржником грошового зобов'язання, в той час як відповідач не мав перед позивачем грошових зобов'язань.

При викладених обставинах у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 625, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 14.04.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко