ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.04.15р. Справа № 904/1284/15
За позовом "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництво "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", м. Рівне

до Дочірнього підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР ВАТ "ДАК "АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" в особі філії "Пятихатський райавтодор", м. П'ятихатки

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Аксюта Б.О., дов. від 15.12.2014 року, представник;

від відповідача: Розумовський В.В., дов. від 14.01.2014 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

"Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до дочірнього підприємства Дніпропетровський облавтодор ВАТ "ДАК"Автомобільні дороги України" в особі філії "П"ятихатський райавтодор" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем умов договору про надання послуг по розчищенню снігових заметів за №KHR/P/14/1 від 30.01.2014 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач надав відзив на позов, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 15.04.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." (далі- позивач) та дочірнім підприємством Дніпропетровський облавтодор ВАТ "ДАК"Автомобільні дороги України" в особі філії "П"zтихатський райавтодор" (далі-відповідач) укладено договір про надання послуг по розчищенні снігових заметів №KHR/P/14/1 від 30.01.2014 року (далі-договір)

Відповідно до п. 1.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором для забезпечення виробничих потреб Замовника, Виконавець бере на себе зобов'язання надати на свій власний ризик послуги по розчищенні снігових заметів на автомобільних дорогах загального користування Дніпропетровської області, власною технікою, а Замовник зобов'язується оплатити надані послуги.

Згідно з п. 1.2 договору, ціна за 1 годину роботи техніки, зазначається у калькуляціях до даного договору, що є його невід'ємною частиною. В ціну включено вартість доставки техніки до місця виконання робіт (надання послуг).

Пунктом 1.3. договору передбачено, що загальна вартість наданих Виконавцем послуг зазначається у актах виконаних робіт (послуг).

Згідно з п. 1.4. договору, замовник має право надавати Виконавцю паливо, необхідне для виконання робіт (послуг), передбачених умовами даного договору, вартість якого буде вираховуватися з вартості наданих послуг. Ціна палива зазначається у калькуляціях до даного договору.

Відповідно до 3.1. договору, розрахунки між Замовником і Виконавцем здійснюються шляхом перекат грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, протягом 10 календарних днів, з момент підписання актів виконаних робіт (послуг).

Згідно накладної №11 від 21.02.2014 року відповідачем надано позивачу паливно-мастильні матеріали на суму 3 319,68 грн.

Позивач в свою чергу виконав передбачені договором роботи, що підтверджується актом №0ОУ-000003 (а.с.17).

Відповідач не розрахувався з позивачем, у зв'язку з чим має заборгованість за виконані роботи в розмірі 2028,94 грн.

18.12.2014 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію, яка залишена останнім без відповіді (а.с.20-21).

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків розрахунку за виконані роботи, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 2028,94грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.1. Договору, у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього Договору винна Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

У відповідності до вимог ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник зобов'язаний передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за просторочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Тобто розмір пені повинен бути узгоджений сторонами.

Наразі умовами договору не визначено розмір пені у відсотках, як це передбачено вимогами законів. Враховуючи викладене, в частині позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв'язку з порушенням Відповідачем строків оплати за отримані послуги, Позивач нарахував відповідачу 3% річних у сумі 60,87грн. та інфляційні втрати в сумі 484,45 грн.

Таким чином, сума основного боргу в розмірі 2028,94 грн. 3% річних в розмірі 60,87грн., інфляційних в розмірі 484,45грн. підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити.

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства" Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" в особі філії "П"ятихатський райавтодор" дочірнього підприємства Дніпропетровський облавтодор "Відкритого акціонерного товариства" Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" (52100, Дніпропетровська область, П'ятихатський район, м. П'ятихатки, вул. Клименка, б 2В, ) на користь "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." (33024, м. Рівне, вул. Соборна, 446, ) заборгованість в розмірі 2 028,94 грн., 3 % річних в розмірі 60,87 грн., інфляційні в розмірі 484,45 грн. та судовий збір в розмірі 1716,10грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.04.2015

Суддя С.В. Мартинюк