ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Справа № 5023/7340/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Карабаня В.Я.,

суддів Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

Ковтонюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерної компанії "Харківобленерго"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 р. (судді: Лакіза В.В., Кухар В.І., Шутенко І.А.)
у справі№5023/7340/11 господарського суду Харківської області
за позовомАкціонерної компанії "Харківобленерго"
доКомунального підприємства "Виробничо-технологічне підприємство "Вода"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство "Харківводоканал"
простягнення коштів в розмірі 14 811 225 грн. 03 коп.
за участю представників:
від позивача: Солдатенко А.М., довіреність №01-42юр/2197 від 23.03.2015 р.
від відповідача: Матофій Р.М., довіреність №123 від 10.12.2014 р.
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача не з'явились
В С Т А Н О В И В :

Акціонерна компанії "Харківобленерго" (далі - АК "Харківобленерго") звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до Комунального підприємства "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" (далі - КП "Виробничо-технологічне підприємство "Вода"), за участю трєтьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Комунального підприємства "Харківводоканал" (далі - КП "Харківводоканал") про стягнення заборгованості в сумі 14 811 225 грн. 03 коп.

Позов вмотивований порушенням відповідачем договірних зобов'язань з повної та своєчасної оплати поставленої електричної енергії та плати з компенсації перетікання реактивної енергії і, як наслідок, нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.09.2011 р. у справі №5023/7340/11, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.09.2014 р., позов задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача 11 143 339 грн. 77 коп. вартості електричної енергії, 2 228 667 грн. 96 коп. ПДВ., 43 980 грн. 21 коп. плати з компенсації перетікання реактивної енергії, 227 157 грн. 75 коп. 3% річних, 300 721 грн. 20 коп. інфляційних втрат, 799 462 грн. 00 коп. пені, 25 500 грн. 00 коп. державного мита та 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову припинено провадження у справі.

Підставою для прийняття вказаних судових рішень стало визнання місцевим та апеляційним господарськими судами доведеності існування заборгованості відповідача перед позивачем, на яку останнім правомірно нараховано пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Крім того, на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд першої інстанції припинив провадження у справі в частині заборгованості, яка була сплачена відповідачем до винесення судового рішення.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2014 р. у справі №5023/7340/11 скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.09.2014 р., справу передано на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

За результатами нового розгляду Харківським апеляційним господарським судом винесено постанову від 12.02.2015 р., якою скасовано рішення господарського суду Харківської області від 21.09.2011 р. у справі №5023/7340/11 та прийнято нове рішення, яким:

1. припинено провадження у справі в частині стягнення з КП "Виробничо-технологічного підприємства "Вода" на користь АК "Харківобленерго" вартості електричної енергії в розмірі 13 382 007 грн. 73 коп. та плати з компенсації перетікання реактивної енергії в розмірі 101 876 грн. 35 коп.;

2. відмовлено в позові в частині стягнення з КП "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" на користь АК "Харківобленерго" 3% річних у розмірі 227 157 грн. 75 коп., індексу інфляції у розмірі 300 721 грн. 20 коп., пені у розмірі 799 462 грн. 00 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Господарський суд апеляційної інстанції прийняв вказану постанову зважаючи на те, що заборгованість з вартості електричної енергії та плати з компенсації перетікання реактивної енергії була повністю сплачена відповідачем. При цьому, договором про організацію взаєморозрахунків №517Е/184 від 29.10.2012 р. змінено умови та строки оплати електричної енергії, поставленої за договором постачання електричної енергії №1.10 від 03.01.2008 р., внаслідок чого відпали правові підстави для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Не погодившись з судовим актом, прийнятим апеляційним господарським судом, АК "Харківобленерго" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 р. у справі №5023/7340/11 та залишити в силі рішення господарського суду Харківської області від 21.09.2011 р.

Вказана касаційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.04.2015 р. касаційну скаргу АК "Харківобленерго" прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 20.04.2015 р.

В судове засідання 20.04.2015 р. з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача скористався своїм правом, передбаченим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, та до початку судового розгляду подав відзив, в якому заперечив проти задоволення касаційної скарги.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

З врахуванням вищенаведеного, судова колегія приходить до висновку про можливість розгляду касаційної скарги без участі представника третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в касаційній скарзі, просив скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 р. у справі №5023/7340/11 та залишити в силі рішення господарського суду Харківської області від 21.09.2011 р.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення апеляційним господарським судом обставин справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Попередніми судовими інстанціями досліджено, що 03.01.2008 р. АК "Харківобленерго" (постачальник) та КП "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №1.01.

За умовами вказаного договору постачальник зобов'язався постачати споживачу електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених розділом 5 договору, згідно з визначеними цим договором умовами та величинами постачання електроенергії та потужності, а відповідач зобов'язався своєчасно проводити сплату за використану електричну енергію та потужність, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з діючими в цей період тарифами, індексом цін та умовами договору.

При цьому, під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються користуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, затвердженими в установленому порядку (п. 2.1 договору про постачання електричної енергії).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) в обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що закріплено в ст. 530 Цивільного кодексу України.

Так, на виконання умов договору про постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008 р. позивач здійснив відпуск електроенергії відповідачу у липні 2011 року. Вказане підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Проте, відповідач не виконав свої зобов'язання по сплаті вартості спожитої електроенергії у визначені договором строки, порядку та розмірі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 13 382 007 грн. 73 коп., про стягнення якої і заявлено позов у даній судовій справі.

Враховуючи, що спір виник у зв'язку з неналежним виконанням споживачем зобов'язання з своєчасної оплати поставленої електричної енергії, позивач також вказує на обов'язок відповідача сплатити пеню за прострочення виконання такого зобов'язання, інфляційні втрати та 3% річних.

Крім того, з огляду на особливості правовідносин, що склалися між сторонами у справі, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача плати з компенсації перетікання реактивної енергії.

Отже, предметом судового розгляду у справі №5023/7340/11 є вимоги позивача до відповідача про стягнення 13 382 007 грн. 73 коп. вартості електричної енергії (11 151 673 грн. 11 коп. - тарифна складова та 2 230 334 грн. 62 коп. - 20% ПДВ), 101 876 грн. 35 коп. плати з компенсації перетікання реактивної енергії (84 896 грн. 96 коп. - тарифна складова, 16 979 грн. 39 коп. - 20% ПДВ), 799 462 грн. 00 коп. пені, 300 721 грн. 20 коп. інфляційних втрат, 227 157 грн. 75 коп. 3% річних.

Відповідач, який перебуває в процесі реорганізації (приєднання до Комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод", перейменованого в КП "Харківводоканал") частково виконав свої зобов'язання з оплати спожитої електричної енергії та перерахував у липні 2011 року на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 10 000 грн. 00 коп., про що свідчить платіжне доручення №14973 від 16.09.2011 р.

В свою чергу, згідно з повідомленням від 31.08.2011 р. заборгованість відповідача перед позивачем за реактивну електричну енергію зменшилась за липень 2011 р. на 43 980 грн. 21 коп.

За таких обставин, рішенням господарського суду Харківської області від 21.09.2011 р. у справі №5023/7340/11 позов задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача наявні суми заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних втрат та припинено провадження в частині заборгованості, яка була сплачена відповідачем до винесення судового рішення.

В подальшому, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №517 від 11.06.2012 р. між Територіальним органом Казначейства в Харківській області, Головним фінансовим управлінням Харківської обласної державної адміністрації, Головним Управлінням житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації, Комунальним підприємством "Харківводоканал", Акціонерною компанією "Харківобленерго", Державним підприємством "Енергоринок", Публічним акціонерним товариством "Донбасенерго" та Державним агентством резерву України укладено договір про організацію взаєморозрахунків №517Е/184 від 29.10.2012 р.

Вказаним договором встановлено порядок проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до ст. 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" та Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов надання у 2012 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування" №517 від 11.06.2012р.

Як зазначено в п. 7 договору №517Е/184 від 29.10.2012 р. КП "Харківводоканал" перераховує на рахунок АК "Харківобленерго" кошти, зокрема, за липень 2011 року в розмірі 13 317 007 грн. 73 коп.

На виконання договору про організацію взаєморозрахунків КП "Харківводоканал" в установленому порядку та в строк перерахувало на рахунок позивача 13 317 007 грн. 73 коп. Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 20.12.2012 р. та не заперечується сторонами справи.

Одночасно, на підставі угод про залік зустрічних вимог б/н від 26.11.2012 р. та про залік однорідних вимог №01-36/3004 від 17.04.2012 р. проведено погашення заборгованості, а саме зменшено заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті з компенсації перетікання реактивної енергії за липень 2011 р. на суму 19 922 грн. 47 коп. та 37 973 грн. 67 коп. відповідно.

Як роз'яснено п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р., господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, приймаючи до уваги норми чинного законодавства та враховуючи, що на момент здійснення апеляційного перегляду справи №5023/7340/11 відповідачем повністю погашено заборгованість з оплати вартості електричної енергії та плати з компенсації реактивної енергії апеляційним господарським судом правомірно припинено провадження в частині даних позовних вимог на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 вказаного кодексу, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Вказане зазначено в ч. 3 ст. 549 даного кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Одночасно, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з аналізу змісту наведених правових норм вбачаться, що обов'язковою умовою стягнення в судовому порядку з відповідача на користь позивача пені, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання є встановлений факт прострочення боржником виконання такого зобов'язання.

Враховуючи, що сторонами справи, шляхом укладення договору про організацію взаєморозрахунків №517Е/184 від 29.10.2012 р., змінено умови та строки розрахунків за договором про постачання електричної енергії №1.01 від 03.01.2008 р. за липень 2011 р. та новий порядок проведення розрахунків не був порушений відповідачем, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком апеляційного господарського суд про відсутність підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, висновки апеляційного господарського суду про юридично значиму поведінку сторін справи, а саме про обставини, які вплинули на виконання відповідачем свого зобов'язання та ступінь його виконання, відповідають дійсності, ґрунтуються на матеріалах справи та не суперечать приписам законодавства.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційним господарським судом повно, всебічно, та об'єктивно встановлено у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; належним чином проаналізовано правовідносини, що виникли між сторонами, у зв'язку з чим прийнята постанова є законною, обґрунтованою та не підлягає зміні або скасуванню.

Доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують правомірності застосування господарським судом апеляційної інстанції норм чинного матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд поданої ним касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Акціонерної компанії "Харківобленерго" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 р. у справі №5023/7340/11 залишити без змін.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Судді: А.С. Ємельянов

Л.В. Ковтонюк