ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.04.2015 Справа № 920/143/15
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Григор'євій І.О., розглянув матеріали справи № 920/143/15

за позовом - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», м. Суми,

до відповідача - Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Суми,

про визнання недійсним рішення

та за зустрічним позовом - Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Суми,

до - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», м. Суми,

про стягнення 27200,00 грн.

За участю представників:

позивача - Глазунова Д.В. за довіреністю № 30/217 від 30.12.2014 року, Бублик В.М. за довіреністю № 30/229 від 30.12.2014 року.

відповідача - Гребеника В.І. за довіреністю № 7 від 04.06.2014 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд визнати недійсним рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.11.2014 року № 49 по справі № 02-06/30-2014 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції»; а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Відповідач у своєму відзиві на позов за № 02-04/669 від 11.03.2015 року просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки дії позивача за первісним позовом, які полягають у визначенні вартості приєднання об'єктів газоспоживання (газопостачання) замовників, яке не є стандартним приєднанням без урахування показників кошторисної документації, розробленої сторонніми суб'єктами господарювання та дії позивача, які полягають у стягненні плати за роботи з погодження проектів газопостачання у разі виконання проектних робіт ПАТ «Сумигаз» визнано порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг, пов'язаних з приєднанням до мереж газопостачання, в територіальних (географічних) межах Сумської області, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Керуючись статтею 60 Господарського процесуального кодексу України, відповідач - Сумське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України до початку розгляду господарським судом справи по суті подав до позивача - ПАТ «Сумигаз» зустрічну позовну заяву № 02-04/450 від 17.02.2015 року, відповідно до якої просить суд стягнути з останнього штрафів у загальному розмірі 27200,00 грн. до загального фонду Державного бюджету України на рахунки, відкриті в управліннях Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100, символ звітності 106.

Ухвалою від 19.02.2015 року у справі № 920/143/15, судом прийнято зустрічний позов Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до ПАТ «Сумигаз» про стягнення 27200,00 грн., для спільного розгляду з первісним позовом у даній справі.

Позивач у відзиві на зустрічний позов просить суд відмовити в його задоволенні у зв'язку з відсутністю складу правопорушення в діях позивача, що полягають у проведенні аналізу кошторисів сторонніх організацій на відповідність вимогам Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а саме нормативно визначеним організаційним і технічним заходам, спрямованим на здійснення розподілу необхідного обсягу природного газу до об'єктів замовника з дотриманням показників якості та надійності, а також стягнення плати за роботи з погодження проектів газопостачання у разі виконання проектних робіт позивачем.

У доповненнях до відзиву на зустрічний позов позивач зазначає, що послуга з приєднання до складових Єдиної газотранспортної системи України на території Сумської області здійснюється тільки позивачем. До моменту укладення договору на приєднання до газових мереж, позивач не підпадає під визначення суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг, пов'язаних з приєднання до мереж газопостачання, і на думку позивача, будь-які його дії не можуть бути кваліфіковані як правопорушення у сфері економічної конкуренції в рамках послуги з приєднання.

Позивач також зазначає, що він зобов'язаний до надання послуги з приєднання, при викупі проектно-кошторисної документації у замовника перевіряти кошторис, наданий замовником на відповідність постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 31.01.2013 року № 77 «Порядок розрахунку плати за приєднання об'єктів замовника до газових мереж», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.02.2013 року за № 298/22830, а не враховувати показники кошторисної документації, розробленої сторонніми суб'єктами господарювання.

Виконання оспорюваного рішення адміністративної колегії відповідача в частині безкоштовного погодження проектної документації у випадку її виготовлення самим газорозподільним підприємством (позивачем), на думку позивача, спровокує штучно створену ситуацію вчинення вимушених антиконкурентних дій останнього на ринку послуг, пов'язаних з приєднанням до мереж газопостачання і, як наслідок, порушення законодавства по захист економічної конкуренції.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 49 від 25.11.2014 року, яке прийняте за результатами розгляду справи № 02-06/30-2014 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» визнано порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, а саме:

- пунктом 2 резолютивної частини даного рішення дії ПАТ «Сумигаз», які полягають у визначенні вартості приєднання об'єктів газоспоживання (газопостачання) замовників, яке не є стандартним приєднанням без урахування показників кошторисної документації, розробленої сторонніми суб'єктами господарювання визнано порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг, пов'язаних з приєднанням до мереж газопостачання, в територіальних (географічних) межах Сумської області, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.;

- пунктом 3 резолютивної частини рішення № 49 від 25.11.2014 року дії позивача, які полягають у стягненні плати за роботи з погодження проектів газопостачання у разі виконання проектних робіт ПАТ «Сумигаз» визнано порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг, пов'язаних з приєднанням до мереж газопостачання, в територіальних (географічних) межах Сумської області, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 резолютивної частини рішення № 49 від 25.11.2014 року, на позивача накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. (пункт 6 резолютивної частини рішення № 49 від 25.11.2014), а за порушення зазначене у пункті 3 резолютивної частини рішення № 49 від 25.11.2014 року, на позивача накладено штраф у розмірі 10200,00 грн. (пункт 7 резолютивної частини рішення № 49 від 25.11.2014)

Позивач отримав зазначене рішення відповідача 28.11.2014 року, що підтверджується підписом уповноваженого представника позивача на супровідному листі про надсилання копії вищезазначеного рішення (а. с. 36).

Позивач 26.01.2015 року звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 49 від 25.11.2014 року.

Первісні позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, викладені у рішенні № 49 від 25.11.2013 року, зроблені не на повному та об'єктивному досліджені реальних обставин в їх сукупності, їх відповідності нормативно-правовим вимогам законодавства України та правової оцінки усіх дій учасників досліджуваних взаємовідносин, оскільки в діях позивача, на його думку, відсутній склад правопорушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідач з первісним позовом не погодився у зв'язку з його необґрунтованістю та правомірністю прийняття ним спірного рішення, а також подав зустрічний позов про стягнення з позивача штрафів у загальному розмірі 27200,00 грн. за порушення вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Суд, розглянувши подані сторонами письмові докази та матеріали, дослідивши позицію позивача за первісним позовом, дійшов висновку про відмову в задоволенні первісних позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку доступу до єдиної газотранспортної системи України, затвердженого Постановою НКРЕ від 19.04.2012 року № 420 визначено, що приєднання до газових мереж - це надання газотранспортним (ГТП) або газорозподільним підприємством (ГП) послуги замовнику з виконання організаційних і технічних заходів, спрямованих на створення можливості здійснення транспортування або розподілу необхідного обсягу природного газу до місця приєднання об'єкта замовника з дотриманням показників якості та надійності.

Згідно частини третьої статті 7 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», газотранспортні, газорозподільні та газодобувні підприємства під час здійснення транспортування та розподілу природного газу газопроводами, які перебувають у їхній власності чи користуванні на законних підставах, зобов'язані за зверненням суб'єктів ринку природного газу забезпечити їм доступ до цих мереж на підставі укладених договорів.

Згідно частини другої статті 7-2 Закону України «Про засади функціонування ринку природно газу», плата за приєднання формується газотранспортним або газорозподільним підприємством згідно з порядком розрахунку плати за приєднання об'єктів замовників до газових мереж. Розроблення проектно-кошторисної документації щодо приєднання, яке не є стандартним, забезпечується замовником, а її вартість є складовою частиною плати за приєднання. Отже, остаточна вартість плати за приєднання визначається; газорозподільним підприємством, яким є позивач у даній справі.

За визначенням у статті 1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», газорозподільне підприємство - суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює транспортування природного газу газорозподільними мережами безпосередньо споживачам, у власності чи в користуванні якого перебувають газорозподільні мережі та інші виробничі об'єкти та який здійснює щодо них функції з оперативно-технологічного управління.

Позивач здійснює діяльність з розподілу природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ на підставі ліцензії Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ) серії АВ № 527270 від 02.09.2010 року (із строком дії з 29.03.2010 року до 28.03.2015 року) та відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про природні монополії» є суб'єктом природної монополії.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про природні монополії», розподіл природного і нафтового газу трубопроводами відноситься до сфери діяльності суб'єктів природних монополій.

Статтею 10 цього ж Закону суб'єктів природних монополій зобов'язано забезпечувати надання технічних умов щодо інженерного забезпечення об'єкта будівництва у порядку та в строки, встановлені законодавством.

При цьому, абзацом 43 пункту 1.3 Порядку доступу та приєднання до єдиної газотранспортної системи України, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 19.04.2012 року № 420, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2012 року за № 721/2034 (далі - Порядок), технічні умови визначено як документ, що визначає комплекс умов і вимог до інженерного забезпечення приєднання та підключення об'єкта системи газопостачання (газоспоживання) замовника до газових мереж і містить вихідні дані для проектування зовнішнього та/або внутрішнього газопостачання.

Враховуючи зазначене, приєднання та підключення об'єктів газоспоживання (газопостачання) замовника до газових мереж, що знаходяться у власності та користуванні позивача в межах Сумської області, а також підготовку та надання технічних умов інженерного забезпечення приєднання та підключення об'єкта системи газопостачання (газоспоживання) замовника до газових мереж, що знаходяться у власності та користуванні позивача, здійснює лише сам позивач.

Розмір плати за приєднання об'єктів газоспоживання (газопостачання) замовників, яке не є стандартним приєднанням може визначатись сторонньою організацією, яка має відповідні дозвільні документи або газорозподільним підприємством, за вибором замовника. При цьому у разі розроблення проектно-кошторисної документації сторонньою організацією у будь-якому випадку замовник погоджує її в установленому порядку з газорозподільним підприємством, тобто в даному випадку з позивачем.

Відповідно до частини другої статті 7-2 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», плата за приєднання формується газотранспортним або газорозподільним підприємством згідно з порядком розрахунку плати за приєднання об'єктів замовників до газових мереж. Плата за приєднання об'єктів газоспоживання (газопостачання) замовників, яке не є стандартним приєднанням, визначається проектно-кошторисною документацією.

Адміністративною колегією відповідача встановлено, що позивач визначає вартість приєднання об'єктів газоспоживання (газопостачання) замовників, яке не є стандартним приєднанням на підставі кошторисної документації, яку воно розробляє самостійно навіть у разі розроблення кошторисної документації сторонніми суб'єктами господарювання за зверненням замовника.

Позивач розробляє кошторисну документацію у випадках, коли кошторисна документація, надана замовником, не проходить відповідного погодження, або коли у проектно-кошторисній документації, наданій замовником, відсутня кошторисна частина.

Разом з тим, у ході перевірки відповідачем встановлено, що вартість приєднання, зазначена у кошторисній документації, виготовленій іншими суб'єктами господарювання є меншою за вартість приєднання, зазначену у кошторисній документації, розробленій позивачем.

Позивач стверджує, що відповідно до нормативних документів та роз'яснень НКРЕ погодження має входити до переліку робіт, який визначається проектно-кошторисною документацією, а вартість погодження проектно-кошторисної документації повинна бути включена до загальної вартості послуги з нестандартного приєднання. На думку представника позивача, встановлення плати виключно за погодження проектної документації, яка виготовлена сторонньою організацією буде містити ознаки порушення конкуренційного законодавства, оскільки в такому випадку замовнику вигідніше розробляти проектну документацію саме в ПАТ «Сумигаз».

Проте, такі твердження Позивача спростовуються фактичними обставинами справи та суперечать позиції НКРЕ, яка на момент виникнення та існування спірних правовідносин була уповноваженим згідно із статтею 4 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» органом щодо:

- здійснення державного регулювання відносин суб'єктів ринку природного газу, в тому числі суб'єктів природних монополій;

- затвердження порядку розрахунку плати за приєднання об'єктів замовників до газових мереж;

- сприяння конкуренції на ринку природного газу.

Пунктом 6.5.2 Порядку доступу до Єдиної ГТС України передбачено, що замовник відповідно до технічних умов газорозподільного підприємства на зовнішнє газопостачання за власний рахунок розробляє проектно-кошторисну документацію на зовнішнє газопостачання, погоджує її в установленому порядку з газорозподільним підприємством та передає погоджену (затверджену) проектно-кошторисну документацію на зовнішнє газопостачання в газорозподільне підприємство за актом приймання-передачі для можливості газорозподільного підприємства забезпечити приєднання об'єкта замовника до газових мереж (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання). При цьому вартість плати за приєднання повинна бути зменшена на вартість проектно-кошторисної документації.

відповідачем під час розгляду справи № 02-06/30-2014, за результатом аналізу актів прийому та передачі проектно-кошторисної документації та договорів купівлі-продажу проектно-кошторисної документації при нестандартному приєднанні встановлено, що до складу проектно-кошторисної документації позивачем включено роботи з погодження проектів на надання послуги з приєднання.

Розмір плати за погодження проектів на надання послуги з приєднання відповідно до прейскурантів цін №№ 18-3, 18-5 (а.с. 120) становить:

- для житлових індивідуальних будинків - 58,57 грн. (з ПДВ) відповідно до прейскуранту цін № 18-3, що введений у дію 21 жовтня 2013 року;

- для житлових будинків квартирного типу, промислових підприємств, комунально-побутових об'єктів - 223,66 грн. (з ПДВ) відповідно до прейскуранту № 18-5, що введений у дію 21 жовтня 2013 року.

При цьому плату за погодження проектів при надання послуги з приєднання позивач стягує також у разі виконання проектів безпосередньо спеціалістами ПАТ «Сумигаз».

Замовники не можуть відмовитись від оплати робіт з погодження проектів газопостачання, що були виконані спеціалістами позивача, оскільки у такому випадку вони не зможуть отримати послугу з приєднання власного газоспоживаючого обладнання до мережі позивача.

Наведені обставини підтверджуються актами прийому та передачі проектно-кошторисної документації (а.с. 121-122).

Відповідно до листа НКРЕ від 11.08.2014 року № 4816/16/47-14 (а.с. 130-131), погодження проектно-кошторисної документації має входити до переліку робіт, який визначається проектно-кошторисною документацією, а вартість погодження проектно-кошторисної документації повинна бути включена до загальної вартості послуги з нестандартного приєднання.

При цьому, у випадку виготовлення проектної документації газорозподільним підприємством (позивачем), погодження цієї документації повинно здійснюватись газорозподільним підприємством безкоштовно.

Стягнення позивачем вищезазначеної плати із замовників призводить до збільшення вартості нестандартного приєднання до газових мереж.

Таким чином, дії позивача, які полягають у стягненні плати за роботи з погодження проектів газопостачання у разі виконання проектних робіт ПАТ «Сумигаз» обґрунтовано визнано відповідачем як порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем в частині встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку послуг, пов'язаних з приєднанням до мереж газопостачання, в територіальних (географічних) межах Сумської області, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача за первісним позовом задоволенню не підлягають у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Стосовно зустрічних позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 Господарського кодексу України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно частини третьої статті 56 зазначеного Закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до наданих позивачем письмових доказів, копія рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 90 від 26.11.2013 року про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, отримана уповноваженим представником позивача 28.11.2014 року.

Отже, кінцевим терміном сплати позивачем штрафу є 29.01.2015 року, проте станом на дату подання зустрічного позову (19.02.2015 року) нараховані штрафні санкції сплачено не було.

Згідно з пунктом 8 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частина перша статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на день розгляду спору штраф позивачем не сплачено, доказів зворотнього суду не надано.

Таким чином позивач, всупереч вимогам частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ухилився від сплати, накладеного на нього штрафу.

Відповідно до частини сьомої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф в судовому порядку.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуюче вищевикладене, суд вважає позовні вимоги за зустрічним позовом щодо стягнення з позивача штрафів у загальному розмірі 27200,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень частини третьої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову відмовити.

2. Зустрічний позов задовольнити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (40021, м. Суми, вул. Лебединська, буд. 13, ідентифікаційний код 03352432) штрафів у загальному розмірі 27200,00 грн. до загального фонду Державного бюджету України на рахунки, відкриті в управліннях Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100, символ звітності 106.

Стягувач: Сумське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (40035, м. Суми, вул. Харківська, буд. 30/1, ідентифікаційний код 21119343).

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (40021, м. Суми, вул. Лебединська, буд. 13, ідентифікаційний код 03352432) в доход державного бюджету України (отримувач коштів: УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37970593, код банку отримувача (МФО): 837013, рахунок отримувача: 3002, код класифікації доходів бюджету: 22030001) судовий збір в сумі 1827,00 грн.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.04.2015 року.

Суддя П.І. Левченко