ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа № 908/5713/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Хаметов Т.Х

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№1615 З/3) на рішення господарського суду Запорізької області від 16.02.15 у справі № 908/5713/14

за позовом Міністерство охорони здоров"я України в особі Державного українського об'єднання "Політехмед", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М", м. Донецьк

про розірвання договору та стягнення 124 786,19 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Міністерство охорони здоров'я України в особі Державного українського об'єднання "Політехмед", яке діє на підставі договору - доручення від 12.03.20ё13р.№ 4 укладеному між Міністерством та підприємством та довіреності № 14.02/10 від 20.05.2014р. Міністерства охорони здоров'я України звернулось до господарського суду Запорізької області до ТОВ "ФРА-М" з позовною заявою, в якій просив (з урахуванням відмови від частини позовних вимог) стягнути з ТОВ "ФРА-М" штрафні санкції на загальну суму 22065,12 грн., 3% річних у сумі 1676,83 грн. та інфляційних збитків у сумі 13484,24 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.02.2015р. по справі №908/5713/14 (суддя О.В. Ярешко) позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" на користь Міністерства охорони здоров'я України штрафні санкції на загальну суму 22065 (двадцять дві тисячі шістдесят п'ять) грн. 12 коп., 3% річних у сумі 1676 (одна тисяча шістсот сімдесят шість) грн. 83 коп. та інфляційні збитки у сумі 13484 (тринадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 24 коп., з посиланням на порушення умов договору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРА-М" на користь Державного українського об'єднання «Політехмед» суму сплаченого судового збору в розмірі 5540 (п'ять тисяч п'ятсот сорок) грн. 73 коп.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі зазначив, суд першої інстанції не врахував судову практику та факт того, що невиконання зобов'язань за договором №251Т/412/21-24 від 25.12.2013р. було неможливим з причин, які не залежать від волі ТОВ «Фра-М», не взяв до уваги ступінь виконання зобов'язання ТОВ «Фра-М», не оцінив об'єктивно, чи є даний випадок винятковим та не зменшив розмір штрафних санкцій.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В відзиві зазначив, що відповідач прострочив поставку товару та несвоєчасно повідомив про неможливість поставки товару, не використав можливість поставки з філіалів, які знаходяться у м. Дніпропетровськ, м. Івано - Франківськ, м. Київ.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, надав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, в зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що 25.12.2013 р. між Міністерством охорони здоров'я України (Замовник) та ТОВ "ФРА-М" (Постачальник) укладено договір №251Т/412/21-24 про закупівлю товарів за державні кошти, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити Ліки, зазначені в Специфікації (Додаток 1), а Замовник оплатити такий Товар на умовах цього Договору. Закупівля Товару здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 2301400 «Забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру» за напрямом «Централізована закупівля лікарських засобів та виробів медичного призначення для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання». Товар постачається уповноваженому підприємству Замовника Державне українське об'єднання «Потітехмед», з метою подальшої його поставки до закладів охорони здоров'я (пункту 1.1), якє діє на підставі договору - доручення від 12.03.20ё13р.№ 4 укладеному між Міністерством та об'єднанням і довіреністю № 14.02/10 від 20.05.2014р. Міністерства охорони здоров'я України(передбачено виконання дій від імені довірителя, зокрема пред'являти позови)

У п. 3.1 договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 25.12.2013р. зазначено, що валютою договору є гривня України, сума цього договору становить 127712 грн., без ПДВ.

Пунктом 4.1 договору передбачено, розрахунки за Товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника, наведений в реквізитах Постачальника, на підставі видаткової накладної.

У п. п. 4.3,4.4. договору сторони встановлено, що замовник має право здійснити попередню оплату, яка здійснюється відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 09.10.2006 р. №1404 у термін до 90 днів з моменту оплати у розмірі до 100% від ціни договору на підставі рахунку, виставленого Постачальником; грошові зобов'язання Замовника перед Постачальником вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з рахунку Замовника в державному казначействі в рахунок оплати Товару по договору.

Пунктом 5.1 договору, Постачальник забезпечує поставку Товару, на умовах поставки DDP-Київ (у значенні міжнародних правил Інкотермс-2000) на склад уповноваженого підприємства замовника Державне українське об'єднання «Політехмед» за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, 66-А, 08320 протягом 90 днів з дня оплати (Додаток 2 до Договору).

У п. п. 5.4.,5.7,5.8 договору визначено, що приймання-передача Товару оформлюється видатковою накладною Постачальника (в двох екземплярах), яка підписується матеріально-відповідальною особою Постачальника і Уповноваженим підприємством, на ту кількість Товару, яка відповідає вимогам Договору; датою виконання Постачальником зобов'язань щодо поставки Товару у повному обсязі вважається дата надходження Товару у відповідній кількості та якості, що відповідає вимогам цього Договору на склад Уповноваженого підприємстваПідтвердженням факту виконання зобов'язань згідно з Договором є підписання Постачальником і Замовником акту про поставку (передачу) Товару та виконання умов Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2013 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.10.1 Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

На виконання умов договору позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №5651 від 30.12.2013р., яким перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 127712грн., але відповідачем 12.03.2014 р. поставлено лише Товар на суму 40152 грн., що підтверджується видатковою накладною № 112752/3.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що в порушення взятих на себе зобов'язань ТОВ "ФРА-М" здійснило поставку товару по договору на суму 87560 грн. вже після звернення до суду із даною позовною заявою, а саме 30.12.2014 р., що підтверджується видатковою накладною № 535481/3.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору, передбачено, що у випадку затримки поставки Товару понад термін, встановлений пунктом 5.1 цього Договору, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого Товару за кожний день прострочення поставки Товару, а за прострочення понад 30 календарних днів з Постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого (неприйнятого) Товару, а у разі здійснення попередньої оплати Постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Положенням ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що наданий позивачем розрахунок пені та штрафу відповідає нормам чинного законодавства, умовам договору та задовольнив позов в частині стягнення 15935,92 грн. пені, яка нарахована позивачем з 31.03.2014 р. за 182 днів прострочки та 6129,20 грн. штрафу.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, зменшення розміру штрафних санкцій є правом, а не обов'язком суду.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, з посиланням на сертифікат (висновок) № 1130 від 14.10.2014р. про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України, оскільки відсутні докази підтвердження повідомлення іншої сторони по Договору про настання обставин непереборної сили, як того вимагає пункт 8.2 Договору.

Суд першої інстанції також врахував мету, з якою укладено Договір - поставка ліків для лікування дітей, хворих на онкологічні та онкогематологічні захворювання - та наслідки несвоєчасного виконання зобов'язань за цим Договором.

Колегія суддів вважає, що відповідач порушив умови договору не здійснив поставку товару до 30.03.2014р., не прийняв заходів для своєчасного забезпечення виконання договірних зобов'язань, в тому числі не здійснив постачання товару через філії, тому підстави для зменшення штрафних санкцій відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв'язку з простроченням відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що наданий позивачем розрахунок інфляційних, річних відповідає нормам чинного законодавства, умовам договору та задовольнив позов в частині стягнення 3% річних в розмірі 1676,83 грн. за період з 31.03.2014 р. по 18.11.2014 р. та заявлених позивачем інфляційних в сумі 13484,24 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 526, 530, 551, 625, 712 ЦК України, ст.ст. 193,233,265 ГК України, ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.02.15 у справі № 908/5713/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 09.04.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.