ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" квітня 2015 р.Справа № 916/601/15-г

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

Відповідач: Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК"

Про розірвання договору та стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 - згідно договору про надання правової допомоги та ордеру від 30.01.2015р. ; ОСОБА_1 - згідно паспорту.

Від відповідача: не з'явився.

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_1 - згідно паспорту.

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.), звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "ІМЕКСБАНК про розірвання договору про випуск корпоративної картки та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів для фізичної особи-підприємця НОМЕР_1 від 24.12.2014р., укладеного між ПАТ "ІМЕКСБАНК", від імені якого діяло відділення "Центральне" АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Одесі, та ФОП ОСОБА_1, а також стягнення суми залишку на рахунках позивача у розмірі 10 439 грн., та витрат на послуги адвоката у сумі 8 000 грн.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на своїх вимогах.

На підставі наявної, загальновідомої інформації, належним відповідачем у справі визначено Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК". Відповідач про місце та дату судових засідань був повідомлений належним чином. Але, представник відповідача в судові засідання не зявлявся, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представників позивача, суд встановив:

24 грудня 2014р. між Акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", перейменовано в ПАТ "ІМЕКСБАНК" (далі - Банк) та ФОП ОСОБА_1 (далі - Клієнт) був укладений Договір про випуск корпоративної картки та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів для фізичної особи-підприємця НОМЕР_1, згідно якого Банк на підставі Анкети Клієнта на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів (далі -ПР), з видачею корпоративної платіжної картки, документів, згідно з вимогами чинного законодавства України, відкриває та здійснює обслуговування ПР НОМЕР_1 в гривнях, та видає його довіреним особам (далі - Держателям), які зазначені в Заяві на виготовлення корпоративних БПК, платіжні картки із строком дії 2 роки. Договір набуває сили з моменту підписання його Сторонами та діє на протязі строку дії ПР.

Відповідно до п. 4.1. Договору Банк зобов'язався забезпечувати Держателям розрахунки і обслуговування по картці згідно стандартів міжнародних платіжних систем та діючого законодавства України.

Згідно п. 5.6. Договору Клієнт має право одержувати готівкові кошти в банкоматах та інших пунктах обслуговування карток даного виду.

Позивач зазначає, що станом на 02.02.2015р. на його рахунку знаходилася сума 296 грн. 94 коп., а на поточному рахунку - 10 142 грн. 94 коп., але відповідач не дає можливість позивачу користуватися його коштами, наявними на рахунках. А саме: позивач намагався здійснити одержання коштів в банкоматах за наступними операціями: 1) 26.01.2015р. - одержання готівки в банкомату "Приватбанк"; 2) 26.01.2015р. - одержання готівки в банкомату "Приватбанк"; 3) 30.01.2015р. - одержання готівки в банкомату "Райффайзен Банк Аваль". Але, усі транзакції (операції) були безпідставно відхилені. Під час звернення позивача до відповідача йому не було повідомлено про причини відхилення його операцій за рахунком/карткою, будь-яких роз'яснень надано не було.

З метою досудового врегулювання спору , 02 лютого 2015р. позивач звернувся до відповідача з претензією, відповідно до якої вимагав надати пояснення щодо причин невиконання операції за платіжною карткою НОМЕР_1, однак зазначена претензія була залишена без відповіді та задоволення.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до 1.12. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України від 21.01.2004р. № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку" (додаток 23); ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності. Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України.

Позивач у справі зазначає, що відповідач взагалі не здійснив операції з перерахування коштів ані у встановлений законом строк, ані будь-коли пізніше, і не повідомив позивача про причини невиконання платіжних доручень.

Бездіяльність відповідача щодо виконання умов Договору позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача суму залишку на рахунках позивача у розмірі 10 439 грн. 88 коп.

Позивач також вважає, що відповідач істотно порушив умови Договору, а тому наявні підстави для розірвання Договору.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За таких обставин, позивач вважає, що Договір має бути розірваним за рішенням суду, у зв'язку з істотним порушенням його умов з боку відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що 30 січня 2015р. , з метою захисту прав позивача у судовому порядку, між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Клієнт) та Адвокатським об'єднанням "Міжнародна юридична колегія" (далі - Повірений) був укладений Договір про надання правової допомоги , відповідно до умов якого Повірений приймає на себе зобов'язання надати Клієнту необхідну правову допомогу і представляти його інтереси з усіх питань, які можуть виникнути на території України стосовно будь-яких претензій/позовів Клієнта до ПАТ "ІМЕКСБАНК", в тому числі, але не вичерпно, стосовно розірвання договору про випуск корпоративної картки та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів для фізичної особи-підприємця НОМЕР_1 від24.12.2014р. та стягнення коштів. На виконання умов Договору про надання правової допомоги, позивач перерахував на користь Адвокатського об'єднання "Міжнародна юридична колегія" суму у розмірі 8 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 105 від 03.03.2015р.

Враховуючи викладене позивач просить суд стягнути з відповідача також понесені ним витрати , пов'язані з оплатою послуг адвоката.

Розглянув матеріали справи, суд доходить до такого висновку:

Як вбачається з матеріалів справи, 24 грудня 2014р. між Акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", перейменовано в ПАТ "ІМЕКСБАНК" (далі - Банк) та ФОП ОСОБА_1 (далі - Клієнт) був укладений Договір про випуск корпоративної картки та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів для фізичної особи-підприємця НОМЕР_1, згідно якого Банк на підставі Анкети Клієнта на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів (далі -ПР), з видачею корпоративної платіжної картки, документів, згідно з вимогами чинного законодавства України, відкриває та здійснює обслуговування ПР НОМЕР_1 в гривнях, та видає його довіреним особам (далі - Держателям), які зазначені в Заяві на виготовлення корпоративних БПК, платіжні картки із строком дії 2 роки.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, уклавши Договір про випуск корпоративної картки та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів для фізичної особи-підприємця НОМЕР_1, сторони за цим Договором прийняли на себе ряд зобов'язань, зокрема, відповідно до п. 4.1. Договору Банк зобов'язався забезпечувати Держателям розрахунки і обслуговування по картці згідно стандартів міжнародних платіжних систем та діючого законодавства України.

Приписами ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України встановлено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно ст. 1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України також встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 Цивільного кодексу України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка: 1) якщо сума грошових коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, залишилася меншою від мінімального розміру, передбаченого банківськими правилами або договором, якщо така сума не буде відновлена протягом місяця від дня попередження банком про це;2) у разі відсутності операцій за цим рахунком протягом року, якщо інше не встановлено договором;3) в інших випадках, встановлених договором або законом. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі відсутності операцій за рахунком клієнта протягом трьох років підряд та відсутності залишку грошових коштів на цьому рахунку.

26 січня 2015р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №16 про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК".

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Зазначена процедура та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону, який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відтак, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, зокрема, банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Згідно п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема, щодо майнових зобов'язань , які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач -боржником і оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою про стягнення грошових коштів за Договором про випуск корпоративної картки та обслуговування поточного рахунку, у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна позиція викладена у Постанові судової палати у господарських справах Верховного суду України від 25.03.2015р. у справі №910/9232/14.

За таких обставин, позовна заява ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати про сплаті судового збору покласти на відповідача по справі, виходячи з положень ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14 квітня 2015 р.

Суддя Н.В. Рога