ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р.Справа № 922/1531/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Омельченко К.А.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство", с. Гора (Київська обл.)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 20 808,00грн.
за участю представників стрін:

позивача - Макаренко П.Д., дов.№ 93 від 26.03.2015 року,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Бориспільське лісове господарство" (надалі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП" (надалі - відповідач) суму коштів в розмірі 20 808,75грн. Судовий збір в розмірі 1827,00 грн. просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов усного договору купівлі-продажу, щодо сплати грошових коштів за отриманий товар.

Ухвалою від 17.03.2015 року порушено провадження по справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 31.03.2015 року об 10:40.

Ухвалою суду від 31.03.2015 року розгляд справи було відкладено на 14.04.2015 року о 10:00 у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання.

14.04.2015 року до суду від позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд долучити до матеріалів справи копію повідомлення про вручення цінного листа № 028.

Надані документи досліджено судом та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Надав пояснення по суті справи.

Відповідач своїм правом на участь в господарських засіданнях не скористався та жодного разу не прибув до суду. Витребуваних судом документів не надав. Про причини неявки суд не повідомив.

01 березня 2015 року на адресу суду повернулась ухвала про порушення провадження по справі від 17.03.2015 року, надіслана відповідачу, з довідкою відділення Укрпошти про повернення відправлення у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до пунктів 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи у достатній мірі характеризують правовідносини сторін, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

Між ДП «Бориспільське лісове господарство» (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УМПІ ГРУП» (надалі - Відповідач) за усною домовленістю було укладено договір купівлі-продажу катанки диаметром 5.5 мм в кількості 4т на загальну суму 35800,00 грн. та катанки діаметром 6.5 мм в кількості 0.65 т на загальну суму 5817,00 грн., на умовах попередньої оплати в розмірі 50 % від суми виставленої в рахунку.

01 жовтня 2014 року ТОВ «УМПІ ГРУП» було виставлено рахунок на оплату товару № 504-01/10 від 01 жовтня 2014 року (а.с.13).

01 жовтня 2014 року ДП «Бориспільське лісове господарство» платіжним дорученням № 7396 було сплачено попередню оплату в розмірі 20 808,75 грн., що становило 50 % від загальної суми виставленої в рахунку № 504-01/10 від 01 жовтня 2014 року(а.с.12).

Відповідач не здійснив поставку обумовленого товару, в зв'язку з чим Позивачем, на виконання ч. 2 ст. 530 ЦК України було надіслано вимогу № 353 від 20 жовтня 2014 року, про поставку товару протягом семи денного строку з моменту втримання вимоги.

ТОВ «УМПІ ГРУП» отримало вимогу № 353 від 20 жовтня 2014 року про поставку обумовленого товару, що підтверджується копією повідомлення про вручення цінного листа № 777 від 27.10.2014 року (а.с.16). Проте Відповідачем дану вимогу задоволено не було та поставки товару не здійснено.

В свою чергу, 22.01.2015 року позивач надіслав вимогу № 24 від 20.01.2015 року про повернення коштів сплачених в якості попередньої оплати в розмірі 20 808,75 грн. на рахунок ДП «Бориспільське лісове господарство», що підтверджується копією повідомлення про вручення рекомендованого листа № 09499 від 30.01.2015 року.

Проте, Відповідач попередню оплату в розмірі 20 808,75 грн. не повернув Позивачу та поставку товару не здійснив, це й стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

З ч. 2 ст. 206 ЦК України випливає, що юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Як вбачається з доказів наданих до матеріалів справи, сторонами у даному випадку вчинений правочин, який за своєю формою є усним. Зокрема, про це свідчить виставлення відповідачем позивачу рахунку № 504-01/10 від 01 жовтня 2014 року на оплату товару, що був предметом домовленості між сторонами, та оплата грошових коштів позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 7396 від 01.10.2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання, щодо поставки товару на умовах попередньої оплати в розмірі 50 % на суму 20 808,75 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Господарсько процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарсько процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 655, 837, 854, 879 Цивільного кодексу України, 173, 174, 232, 317, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП" ( 61204, м. Харків, просп. Людвига Свободи,буд.50, ) на користь Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство" (08324, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, вул. Лісова,буд.1, ) суму коштів в розмірі 20 808,75грн. та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.04.2015 р.

Суддя Л.С. Лаврова