РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/2780/15-г

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит"

про стягнення 89 359,12 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: Горячев О.А. - представник за дов.;

від відповідача: не з'явились.

У судовому засіданні 06.04.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит" про стягнення 89 359,12 грн. заборгованості на підставі Договору майнового найму №1308 від 25.11.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2015 порушено провадження у справі №910/2780/15-г, розгляд справи призначений на 04.03.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.03.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 23.03.2015.

Ухвалою від 23.03.2015, в порядку ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи на 06.04.2015.

Процесуальні документи направлялись на адресу відповідача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: 02217, м. Київ, вул. Драйзера, 1.

Із вказаної адреси до суду повернулась поштова кореспонденція з відміткою "не знаходиться".

Місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 постанови пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд зазначає про належне повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи.

Враховуючи, що наявні в матеріалах справи документи є достатніми для вирішення спору по суті, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 06.04.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

25.11.2013 між ВАТ "Меридіан" ім.. С.П. Корольова (наймодавець за договором) та ТОВ "Автокредит" (наймач за договором) укладений договір №1308 майнового найму (далі -Договір), за умовами якого наймодавець передає, а наймач бере у тимчасове платне користування наступне приміщення: м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 8, загальною площею 2502 кв.м., корпус №59,1-й поверх.

Термін дії договору: з 01.01.2014 по 31.12.2014. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору до закінчення терміну його дії, договір вважається пролонгованим на той самий термін і на тих самих умовах (п. 4.2).

Відповідно до п. 5.1 Договору, розмір плати за приміщення складає 70,00 грн. за 1 кв.м., сума - 17 500,00 грн., ПДВ - 3500,00 грн., всього сума по договору в місяць складає 21 000,00 грн.

Найомна плата нараховується з дати прийняття наймачем приміщення, що наймається за актом здачі-приймання. Плата сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок наймодавця наперед, не пізніше п'ятого числа кожного поточного місяця.

Згідно п. 5.4 Договору, наймач зобов'язується протягом 3 днів з дати прийняття за актом здачі-приймання приміщення - перерахувати плату на поточний місяць авансом.

Розмір найомної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної найомної плати за попередній місяць на індекс інфляції. Розрахунки за комунальні послуги проводяться згідно п. 7.1.15 Договору. До складу найомної плати включені витрати на вивезення побутових відходів та прибирання прилеглої території (п.п. 5.6, 5.7, 5.8).

На підставі акту від 01.01.2014, наймодавець здав, а наймач прийняв в найомне користування приміщення під виставковий зал в корпусі №59, 1-й поверх, площею 250 кв.м., за адресою: м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 8.

31.12.2014 сторони підписала акт, відповідно до якого сторони погодили договір майнового найму №1308 від 25.11.2013 розірвано за взаємною згодою сторін. Наймач здав, а наймодавець прийняв приміщення в корпусі 59,1-й поверх, площею 250 кв.м. за адресою: м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 8.

Крім цього, в акті від 31.12.2014, сторони встановили наявність боргових зобов'язань наймача перед наймодавцем у розмірі 74 749,46 грн.

Свої зобов'язання за Договором відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим за ним за період за червень, липень, вересень, грудень 2014 року (включно) утворилася заборгованість за несплату орендної плати в сумі 74 457,18 грн., яку позивач і намагається стягнути.

Відповідно до п. 9.1.1 Договору у випадку прострочення сплати найомних платежів наймач зобов'язаний сплати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення.

Крім того, з посиланням на положення ст. 625 ЦК України, позивач заявив до стягнення 3 % річних у розмірі 1 017,21 грн., інфляційні - 6 716,97 грн.

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін, і між сторонами укладено договір оренди нерухомого майна. Фактичні обставини справи підтверджують, що сторони досягли усіх суттєвих умов, передбачених законом для даних видів договорів оренди: зокрема щодо його предмету, ціни та строку дії, а тому він вважається укладеним згідно вимог ст.ст. 180, 181 ГК України та ст. 638, 759 ЦК України.

Частина перша статті 759 ЦК України, як загальна норма права визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Стаття 283 ГК України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 ГК України).

В силу статті 526 ЦК України та частини першої ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що грошове зобов'язання з боку відповідача не виконано належним чином, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів неможливості виконання вказаного зобов'язання. Беручі до уваги наявні в матеріалах справи докази, довідку ВАТ "Меридіан" про заборгованість, виставлені рахунки - фактури: № 223/01/06 від 01.06.2014; № 223/01/07 від 01.07.2014; № 223/01/09 від 01.09.2014, №223/01/12 від 01.12.2014, які не оплачені відповідачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 74 457,18 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зобов'язання не припинилося виконанням проведеним належним чином з боку відповідача та мала місце несвоєчасна оплата за Договорами, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені, передбаченої Договорами, обґрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 6 911, 63 грн. Позивач при розрахунку пені не вірно визначив початкову дату прострочення виконання зобов'язання (п. 5.3).

Частина друга статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що грошове зобов'язання з боку відповідача виконано несвоєчасно, тому позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних підлягають задоволенню у розмірі 982,80 грн.

Розрахунок інфляційних втрат наведений позивачем судом визнаний обґрунтованим, тому останні підлягають задоволенню у розмірі 6 716,97 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково: сума боргу - 74 457,18 грн., 3 % річних - 982, 80 грн., пеня - 6 911,63 грн., інфляційні втрати - 6 716,97 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит" (02217, м. Київ, вул.Драйзера, 1, код 30366438) на користь Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова, 03124, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, буд. 8, код 14312973) основну заборгованість у розмірі 74 457,18 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста п'ятдесят сім гривень 18 коп.), пеню - 6 911,63 грн. (шість тисяч дев'ятсот одинадцять гривень 63 коп.), 3 % річних - 982,80 грн. (дев'ятсот вісімдесят дві гривні 80 коп.), інфляційні втрати - 6 716,97 грн. (шість тисяч сімсот шістнадцять гривень 97 коп.) та 1 821,06 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять одна гривня 06 коп.) судового збору.

3.В іншій частині позовних вимог відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 14.04.2015.

Суддя М.Є. Літвінова