ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 р. Справа №917/113/15

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Кузьминці", вул. Першотравнева, 18, с. Кузьминці, Теофіпольський район, Хмельницька область,30622

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білогір'я молокопродукт", вул. Леніна, 82, офіс 23, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область,37300

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство "Кузьминці" (с. Кузьминці, Теофіпольський район, Хмельницька область,30622; поштова адреса: 31102, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, пров. Гольдфадена, 10)

про стягнення 766 324,98 грн.

Суддя Тимощенко О.М.

Представники:

від позивача: Козачук Д.А. дов. №001 від 28.01.2015 року

від відповідача: Рожко І.С. дов. б/н від 03.02.2015р., Сластьон С.В. дов. б/н від 24.03.15р.

від третьої особи: не з'явився

У судовому засіданні 09.04.2015 року, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного тексту рішення згідно ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 766 324,98 грн. за договором на закупівлю молока №48/14-БМ від 04.03.2014 року, а саме: 666471,65 грн. - сума основного боргу, 12925,61 грн. - 3% річних, 86925,61 грн. - інфляційні.

Представник позивача виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Від позивача до суду надійшли письмові пояснення та копія ухвали №822/4022/14 від 17.02.205 року, копія протоколу №2, копія акту приймання передачі товарно-матеріальних цінностей від 07.02.2014 року, копія акту проведення обстеження тваринницької ферми с. Кузьминці від 11.04.2014 року, копія довідки №16-01/286 від 07.04.2014 року (арк. с. 212-226).

26.03.2015 року від відповідача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням господарського суду Хмельницької області у справі №924/423/15 за позовом Селянського (фермерського) господарства "Кузьминці" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Кузьминці" про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення заподіяних збитків. До клопотання відповідач додав копію ухвали суду від 24.03.2015 року по справі №924/423/15.

Своє клопотання відповідач мотивує тим, що розгляд справи №924/423/15 може суттєво вплинути на права та обов'язки сторін по даній справі, оскільки СФГ "Кузьминці" своїм позовом, окрім іншого, оспорює право власності на молоко, яке було предметом купівлі-продажу між ТОВ "Білогір'я молокопродукт" та СВГ "Кузьминці" та стягнення заборгованості, за результатами поставок якого, є предметом позову по даній справі №917/113/15 (арк. с. 181-182).

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав своє клопотання про зупинення провадження у справі.

26.03.2015 року від третьої особи до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання чинності рішення господарського суду Хмельницької області у справі №924/423/15. До клопотання третя особа додала копію довіреності, копію витягу із Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, копію постанови Хмельницького окружного адміністративного суду, копію реєстру наявності ідентифікованих і зареєстрованих осіб, копію позову, копію ухвали суду.

Своє клопотання третя особа мотивує тим, що відповідно до реєстру наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин за СФГ "Кузьминці" зареєстровано 590 голів ВРХ, а на час поставки молока у СГВК "Кузьминці" не було зареєстровано жодної голови ВРХ. Починаючи з 06.02.2014 року представники СГВК "Кузьминці" проводили реалізацію молочної продукції, належної СФГ "Кузьминці". За період з 06.02.2014 року по 15.08.2014 року СГВК "Кузьминці" поставило на ТОВ "Білогір'я молокопродукт" молочної продукції на загальну суму 661471,65 грн. Факт позбавлення можливості використання майна підтверджується тим, що у провадженні СУ УМВС України в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № за фактом вчинення службовими особами новоствореного СГВК "Кузьминці" кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 191 КК України. Також факт відсутності права на укладення договору підтверджується і постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.12.2014 року, якою встановлено відсутність прав на корови СФГ "Кузьминці". Тому СФГ "Кузьминці" звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом про усунення перешкод в користуванні майном шляхом допуску до нього, вільного розпорядження, користування цим майном, здійснення господарської діяльності, стягнення заподіяних збитків (арк. с. 140-142).

При вирішенні клопотання відповідача та третьої особи про зупинення провадження у справі, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 3.16 Постанови від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями), відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов'язаний з'ясувати: 1) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Так, із наданих до суду документів вбачається, що у межах справи № 924/423/15 розглядаються позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства "Кузьминці" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Кузьминці" про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення заподіяних збитків., а предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за договором на закупівлю молока №48/14-БМ від 04.03.2014 року, укладеним між позивачем та відповідачем. При цьому третя особа не є стороною даного договору.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача та третьої особи, оскільки відповідачем та третьою особою не обґрунтовано, яким чином провадження у господарській справі № 924/423/15, унеможливлює розгляд даної справи. Даний спір може бути вирішений за наявними доказами, розгляд вказаної справи № 924/423/15 не перешкоджає вирішенню справи № 917/113/15 по суті, оскільки вирішення справи № 924/423/15 ніяким чином не вплине на договірні відносити позивача та відповідача, які є предметом розгляду справи № 917/113/15.

26.03.2015 року від третьої особи до суду також надійшли письмові пояснення-заперечення проти позову, в яких третя особа посилається на наступне. В результаті проведення переговорів з ТОВ «Білогір'я молокопродукт» (відповідач) третій особі стало відомо, що між позивачем та відповідачем було укладено договір №48/14-БМ на закупівлю молока від 04.03.2014 року. Також третя особа стверджує те, що СГВК "Кузьминці" (позивач) було створене та зареєстроване 14 січня 2014 року з метою незаконного заволодіння майном третьої особи і по факту незаконного заволодіння майном СФГ «Кузьминці» провадиться кримінальне провадження за ознаками злочину. Отже на думку третьої особи спірний договір укладений під впливом обману та є недійсним відповідно до приписів ч. 1 ст. 230 та ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України (арк. с. 140-142).

09.04.2015 року від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву (арк. с.229-231).

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що в договорі на закупівлю молока №48/14-БМ від 04.03.2014 року сторонами фактично не встановлено строк виконання боржником зобов'язання по оплаті товару. Позивачем на момент подання позовної заяви до суду будь-які вимоги щодо виконання зобов'язання по оплаті товару по даному договору відповідачу не надходили тому на думку представника відповідача строк виконання відповідачем свого обов'язку по оплаті товару до моменту звернення позивача до суду не настав. Оскільки договором не встановлено строк виконання боржником зобов'язання по оплаті товару, а позивач, з огляду на ст. 530 Цивільного кодексу України, до моменту подання позовної заяви до суду не звертався до відповідача з вимогою про виконання свого обов'язку, то підстави для нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми у позивача відсутні, а навіть якщо інфляційні і мають бути нараховані, то їх сума, за розрахунками відповідача, становить 82 622,44 грн.

Також представник відповідача посилається на, те, що позивач підписавши договір на закупівлю молока № 48/14-БМ від 04 березня 2014 року підтвердив та гарантував відповідачу, що молоко, яке постачається, є власно виробленим , як сільськогосподарським товаровиробником. На час поставки молока у позивача не було зареєстровано жодної голови великої рогатої худоби в єдиному реєстрі тварин, оскільки останній не надає Реєстри наявності ідентифікованих і зареєстрованих тварин в Реєстрі тварин. Зазначені факти на думку відповідача свідчать про те, що молоко, яке йому поставлялося, не належало позивачу, а, отже, останнє ввело відповідача в оману запевняючи, що молоко, яке постачається, є власно виробленим , як сільськогосподарським товаровиробником. На даний момент в провадженні Господарського суду Хмельницької області знаходиться справа № 924/423/15 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Кузьминці» до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кузьминці» про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення 661 471,65 грн. завданих збитків. Відповідно до заявлених позовних вимог СФГ «Кузьминці» (третя особа) оспорює також право власності позивача на молоко, яке поставлялося відповідачу за договором на закупівлю молока № 48/14-БМ від 04 березня 2014 року. Отже на думку відповідача наявність спору між СГВК «Кузьминці» (третя особа) і СФГ «Кузьминці» (позивач) відносно того, хто з підприємств є власником молока, що поставлялося відповідачу, створює правову невизначеність для відповідача, оскільки останнє не має можливості встановити кому воно має сплачувати кошти за поставлене молоко.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

04.03.2014 року між Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Кузьминці" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Білогір'я молокопродукт" (покупець, відповідач) було укладено договір на закупівлю молока №48/14-БМ з додатками (арк. с. 25-29), відповідно до умов якого, продавець зобов'язався систематично відвантажувати і передавати у власність покупця певний товар, певної кількості та якості, покупець зобов'язався приймати цей товар та своєчасно здійснювати оплату товару у відповідності до умов даного до говору (пункти 1.1 договору).

Під товаром за цим договором розуміється: натуральне коров'яче незбиране молоко. Орієнтовна кількість, якість та ціна договору вказується в додатках, які є невід'ємною частиною цього договору (п. п.1.2.-1.3. договору).

Додатком №1 в протоколі погодження ціни від 04.03.2014 року сторони визначили, що відповідач має оплачувати молоко 1 ґатунку по 4700 грн. за тону, 2 ґатунку по 4230 за тону і негатункове по 2350 грн. за тону. 25.03.2014 між сторонами було підписано, що один додаток №1 протокол погодження ціни в якому сторони визначили, що відповідач починаючи з 25.03.2014 року має оплачувати молоко 1 ґатунку по 4300 грн. за тону, 2 ґатунку по 3870грн за тону і негатункове по 2150 грн. за тону (арк. с. 28-29).

Згідно пунктів 5.4.-5.5. договору покупець здійснює оплату за товар подекадно у сумі прийнятого покупцем товару за кожні 10 календарних днів. Покупець оплачує відвантажений продавцем товар за ціною вказаною в додатку №1 (протокол погодження ціни) до договору. Ціни за договором зазначені з урахуванням ПДВ, дотацій та інших виплат, визначених законодавством.

На виконання умов договору позивачем з 05.03.2014 року по 08.04.2014 року включно 2014 року було передано відповідачу 223247 кг. молока 1 ґатунку на загальну суму 1 005 269,13 грн., що підтверджується підписаними сторонами спеціалізованими товарними накладними на перевезення молочної сировини (арк. с 30-47) та підписаними сторонами приймальними квитанціями на закупівлю молочної сировини №10 від 31.03.2014 року за період з 01.03.2014 року до 31.03.2014 року, № 8 від 30.04.2014 року за період з 01.04.2014 року до 30.04.2014 року (арк. с. 12, 14).

Як зазначає позивач, відповідач частково розрахувався за отриманий товар на загальну суму 270 210,76 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями (арк. с. 15-20). Також позивач зазначає про те, що він отримав від відповідача товар в рахунок погашення боргу в сумі 68 586,72 грн., що підтверджується видатковими накладними (арк.. с. 21-24). Отже заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар складає 666 471,65 грн.

Крім того, позивачем на підставі статті 625 ЦК України нараховано відповідачу 3% річних в сумі 12 927,72 грн. за період з 31.05.2014 року по 21.01.2015 року та інфляційні в сумі 86 925,61 грн. за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору купівлі - продажу, згідно якого, в силу ст. 655 ЦК України, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги. Даний договір є консенсуальним, оскільки права та обов'язки виникають вже в момент досягнення ними угоди за всіма істотними умовами. Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, відповідач частково розрахувався за отриманий товар на загальну суму 270 210,76 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями (арк. с. 15-20) та в рахунок погашення боргу позивач отримав від відповідача товар в сумі 68 586,72 грн., що підтверджується видатковими накладними (арк. с. 21-24).

Отже, на момент пред'явлення позову та розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 666 471,65 грн.

Судом встановлено, що підписаними сторонами спеціалізованими товарними накладними на перевезення молочної сировини (арк. с 30-47) та підписаними сторонами приймальними квитанціями на закупівлю молочної сировини №10 від 31.03.2014 року за період з 01.03.2014 року до 31.03.2014 року, № 8 від 30.04.2014 року за період з 01.04.2014 року до 30.04.2014 року (арк. с. 12, 14) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу 223247 кг. молока 1 ґатунку на суму 1 005 269, 13 грн.

Отже, відповідач підписавши договір на закупівлю молока №48/14-БМ від 04.03.2014 року, спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини, приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини №10 від 31.03.2014 року за період з 01.03.2014 року до 31.03.2014 року, № 8 від 30.04.2014 року за період з 01.04.2014 року до 30.04.2014 року, частково оплативши поставлений товар, взяв на себе зобов'язання з оплати товару.

Також судом встановлено, що в господарському суді Хмельницької області розглядалася справа №924/992/14 за позовом СФГ "Кузьминці" (третя особа) до:1. СВГК "Кузьминці" (позивач); 2. ТОВ "Білогір'я молокопродукт" (відповідач) про визнання договору №48/14-БМ від 04.03.14р. недійсним. Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 09.12.2014 року позов СФГ "Кузьминці" залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України (арк. с. 128-129).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу до стягнення 3% річних в сумі 12 927,72 грн. за період з 31.05.2014 року по 21.01.2015 року та інфляційні в сумі 86 925,61 грн. за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно.

За результати перерахунку заявлених позивачем до стягнення 3% річних та інфляційних здійсненим судом за допомогою калькулятора "ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ " до стягнення підлягає 3% річних в сумі 12 927,72 грн. та інфляційні в сумі 79 310,16 грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Враховуючи наведене та на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині 666 471,65 грн. основного боргу, 12 927,72 грн. 3% річних, 79 310,16 грн. інфляційних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами ( в мат. справи) і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача стосовного того, що в договорі сторонами не було визначено строк виконання відповідачем зобов'язання по оплаті товару і позивач, відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, не звертався до відповідача з вимогою про сплату боргу, то строк виконання відповідачем свого обов'язку по оплаті товару до моменту звернення позивача до суду не настав, а тому підстави для нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми у позивача відсутні, судом до уваги не приймаються виходячи з наступного.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 1.7. Постанови від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями), якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Пунктом 5.4 договору сторони визначили строк оплати - подекадно у сумі прийнятого покупцем товару за кожні 10 календарних днів.

При цьому відповідач не враховує, що у випадку не погодження такого строку, враховуючи, що між сторонами виникли зобов'язання з договору купівлі - продажу, тому строк оплати товару у відповідача виник би (за відсутності строку визначеного строку оплати) після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього ( ст. 692 ЦК України), а передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Заперечення відповідача стосовно того, що йому не відомо чи є позивач власником великої рогатої худоби та молока, яке поставлялося йому за договором, оскільки між позивачем та третьою особою розглядається справа № 924/423/15 в господарському суді Хмельницької області за позовом Селянського (фермерського) господарства «Кузьминці» (третя особа) до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кузьминці» (позивач) про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення 661 471,65 грн. завданих збитків, судом також відхиляються виходячи з наступного.

Справа № 924/423/15, яка розглядається в господарському суді Хмельницької області стосується усунення перешкод в користуванні майном та стягнення завданих збитків в розмірі 661471,65 грн., тобто правовідносин, які склалися між позивачем та третьої особою, предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за договором на закупівлю молока №48/14-БМ від 04.03.2014 року, укладеним між позивачем та відповідачем, тому дослідження правовідносин, які склалися між позивачем та третьою особою, виходить за межі предмету спору даної справи. Крім того, сам факт отримання від позивача товару за договором на закупівлю молока №48/14-БМ від 04.03.2014 року відповідачем не заперечується та визнається сторонами, що приймається судом до уваги в силу положень ст. 35 ГПК України.

Письмові пояснення-заперечення третьої особи проти позову, судом відхиляються виходячи з наступного.

Як встановлено судом в господарському суді Хмельницької області розглядалася справа №924/992/14 за позовом СФГ "Кузьминці" (третя особа) до:1. СВГК "Кузьминці" (позивач); 2. ТОВ "Білогір'я молокопродукт" (відповідач) про визнання договору №48/14-БМ від 04.03.14р. недійсним, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що СВГК "Кузьминці" створено для незаконного заволодіння майном СФГ "Кузьминці", про захоплення майна фермерського господарства та про введення в оману ТОВ "Білогір'я молокопродукт" при укладенні договору №48/14-БМ від 04.03.14р. Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 09.12.2014 року позов СФГ "Кузьминці" залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України (арк. с. 128-129).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. с. 202, 204 ЦК України).

Отже, договір на закупівлю молока №48/14-БМ є дійсним, в установленому законом порядку недійсним не визнаний, а тому є підставою для виникнення прав та обов'язків.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині 666 471,65 грн. основного боргу, 12 927,72 грн. 3% річних, 79 310,16 грн. інфляційних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами і підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись 33,43,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білогір'я молокопродукт" (вул. Леніна, 82, офіс 23, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область,37300, ідентифікаційний код 33707592) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Кузьминці" (вул. Першотравнева, 18, с. Кузьминці, Теофіпольський район, Хмельницька область,30622, ідентифікаційний код 38611156) 666 471,65 гривень основного боргу, 12 927,72 гривень 3% річних, 79 310,13 гривень інфляційних, 15174,19 гривень судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.04.2015 р.

Суддя Тимощенко О.М.