ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.04.15р. Справа № 904/2350/15

За позовом Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Іщенко Ю.С., дов. №28 від 04.02.14р.

від відповідача: Галасун Г.І., дов. від 02.12.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 32 227,59грн., пені у розмірі 1 039,99грн., 3% річних у розмірі 92,13грн., інфляційних втрат у розмірі 668,94грн.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання теплової енергії №060398 від 01.01.2010р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати наданої теплової енергії.

Відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі, зазначає, що заборгованість виникла у зв"язку із значною заборгованістю бюджету перед позивачем за виконані останнім роботи з ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування. Посилаючись на скрутне фінансово-економічне становище, відповідач просив суд розстрочити виконання рішення в частині стягнення суми основного боргу на 3 місяці рівними частинами, починаючи з травня 2015р.

09.04.2015р. відповідач подав до суду клопотання про зменшення пені на 50%, обгрунтовуючи це тяжким фінансово-економічним становищем.

09.04.2015 року по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2010р. між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" (енергопостачальна організація) та Дочірнім підприємством "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (споживач) був укладений договір про постачання теплової енергії № 060398, за умовами якого енергопостачальна організація взяла на себе зобов"язання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді у необхідних обсягах, а споживач - оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Пункт 2.1. договору передбачає, що теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону (175 діб); гаряче водопостачання - протягом 350 діб; технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою; кондиціювання повітря - по мірі необхідності.

Згідно п.5.2. договору облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками приладів обліку, встановлених на вводах, розрахунковим способом, опалення по вул. Паторжинського,17-а.

Відповідно до п.11.1. договору договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.01.2013р. Припинення дії договору не звільняє споживача від обов"язку повної сплати спожитої теплової енергії (п.11.3. договору).

Згідно п.11.4. договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Позивач на виконання умов договору за період з листопада 2014р. по січень 2015р. поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 32 227,58грн., що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт, рахунками на оплату та доказами отримання їх відповідачем (а.с.21-29).

За умовами п.п.7.2, 7.3. та 7.4. розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатами якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск - отримання теплової енергії. Споживач зобов`язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього договору, за власним платіжним дорученням із зазначенням періоду, за який він сплачує. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов"язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Рахунок на оплату постачання теплової енергії в листопаді 2014р. відповідач отримав 05.12.2014р. (оплата - 10.12.2014р.), рахунок на оплату постачання теплової енергії у грудні 2014р. відповідач отримав 13.01.2015р. (оплата - 18.01.2015р.), рахунок на оплату постачання теплової енергії у січні 2015р. відповідач отримав 05.02.2015р. (оплата - 10.02.2015р.), однак оплату за поставлену теплову енергію не здійснив.

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту теплову енергію за період з листопада 2014р. по січень 2015р. складає 32 227,58грн., що підтверджується матеріалами справи, визнається відповідачем та підлягає до стягнення.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.8.2.3. договору у разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію споживачу нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 039,99грн. за загальний період з 11.12.2014р. по 26.02.2015р. Розрахунок суми пені здійснений позивачем по кожному періоду окремо, з дотриманням обмежень, встановлених ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, за подвійною обліковою ставкою НБУ, розмір пені за якою менше розміру пені, що обчислений на підставі 1%.

Господарський суд, перерахувавши пеню за загальний період з 11.12.2014р. по 26.02.2015р., встановив, що вона складає 1 037,56грн. та підлягає до стягнення. Суд частково відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в повному обсязі, як необґрунтовано нараховану.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума 3% річних за загальний період з 11.12.2014р. по 26.02.2015р. складає 92,13грн. (суми та періоди взяті правильно) та підлягає до стягнення.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні у розмірі 668,94грн. за загальний період з грудня 2014р. по січень 2015р.

Оскільки оплату за теплову енергію у листопаді 2014р. відповідач повинен був здійснити 10.12.2014р., інфляційні за зобов"язаннями листопада 2014р. слід нараховувати за січень 2015р. (з місяця, наступного за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж), які складають 210,37грн. Що стосується інфляційних за зобов"язаннями грудня 2014р., то, оскільки оплату за цей місяць відповідач повинен був здійснити 18.01.2015р., нарахування слід проводити з лютого 2015р., який позивач не заявляв. Отже загальний розмір інфляційних, який підлягає до стягнення, складає 210,37грн., в іншій частині стягнення інфляційних суд вважає за необхідне відмовити.

09.04.2015р. відповідач подав до суду заяву про розстрочку виконання рішення в частині стягнення суми основного боргу на 3 місяці рівними частинами, починаючи з травня 2015р., обгрунтовуючи це скрутним фінансовим становищем.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Суд, розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення, не вбачає підстав для її задоволення. Крім того відповідач не здійснив жодної оплати в погашення заборгованості за договором.

09.04.2015р. відповідач подав до суду клопотання про зменшення пені на 50%, обгрунтовуючи це тяжким фінансово-економічним становищем.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи тяжке фінансово-економічне становище відповідача, його значення для регіону, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% та стягнути 518,78грн.

Відповідно до 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, буд. 24, , р/р 5190 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299) на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 37, , р/р 8059 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 32 227,59грн. (тридцять дві тисячі двісті двадцять сім грн. 59коп.), пеню у розмірі 518,78грн. (п"ятсот вісімнадцять грн. 78коп.), 3% річних у розмірі 92,13грн. (дев"яносто дві грн. 13коп.), інфляційні втрати у розмірі 210,37грн. (двісті десять грн. 37коп.) та 1 802,25грн. (одна тисяча вісімсот дві грн. 25коп.) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити Дочірньому підприємству "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/2350/15.

Повне рішення складено 14.04.2015р.

Суддя В.І. Петрова