РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"14" квітня 2015 р. Справа №906/1694/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Олексюк Г.Є. ,

суддя Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Полюхович О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Вознюка Є.В. - представника за довіреністю від 11.06.2014р. №14/167

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Житомирської області від 27.01.2015р.

у справі №906/1694/14 (суддя Машевська О.П.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства "Озерне" Новогуйвинської селищної ради, смт. Озерне Житомирської області

про стягнення 247 133,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 27.01.2015 р. у справі № 906/1694/14 частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Озерне" Новогуйвинської селищної ради про стягнення 247 133, 57 грн. Зменшено розмір пені на 50 % із загальної суми 189 339,50 грн. до суми 94 669,75 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 94 669,75 грн. пені, 50 095,74 грн. 3 % річних, 6 521,58 грн. суми інфляційних втрат, 4 919,46 грн. судового збору. У стягненні 95 523,66 грн. пені та 322,84 грн. 3 % річних з простроченої суми відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати у частині відмови у стягненні 94669,75грн. пені та прийняти нове рішення у цій частині - про задоволення позовних вимог, а у решті - залишити без змін.

Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, зокрема, наступне:

- норми статті 83 ГПК України не містять переліку виняткових випадків, а тому це випадки невиконання або неналежного виконання зобов`язання з вини обох сторін, або якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, оскільки відповідачем не надано доказів, які б вказували на наявність таких виняткових обставин, що підтверджуються наявними у матеріалах справи документами, а тому виняткові обставини у відповідача відсутні, у зв`язку з чим суд не мав правових підстав застосовувати норми ст.233 ЦК України та зменшувати розмір нарахованої пені;

- внаслідок неотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ позивач змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних, а єдиним джерелом часткової компенсації понесених позивачем втрат є стягнення з боржників пені у розмірах, передбачених умовами договорів, при цьому зменшення судом розміру пені спричиняє підприємству додаткові збитки та дозволяє відповідачу в подальшому порушувати договірні умови;

- посилається на практику Вищого господарського суду України щодо того, що важкий фінансовий стан боржника не є винятковим випадком, у розумінні ст.233 ГК України та п.3 ст.83 ГПК України, та не може бути підставою для зменшення неустойки, яка підлягає до стягнення.

Відповідач у письмовому відзиві від 04.03.2015р. №122 на апеляційну скаргу заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, вважаючи рішення господарського суду Житомирської області від 27.01.2015р. у справі №906/1694/14 законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просить суд рішення господарського суду Житомирської області від 27.01.2015р. у справі №906/1694/14 скасувати у частині зменшення розміру пені на 94669,75грн. та прийняти у цій частині нове рішення - про задоволення позову.

Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі його представника.

Враховуючи норми ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, та той факт, що неявка в засідання суду представника КП "Озерне", належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення, колегія суддів розглянула апеляційну скаргу за відсутності представника КП "Озерне" за наявними у матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 28.12.2012р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (надалі-продавець) та Комунальним підприємством "Озерне" (наділі - покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №13/2624-ТЕ-10 (наділі - договір), згідно з п.1.1. якого, продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.2. договору сторони передбачили, що газ, який продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробництва комерційної діяльності).

Відповідно до п.2.1. договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013р. газ в обсязі до 2154,220 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів: січень - 387,760; лютий - 355,446; березень - 323,133 (загалом за І квартал 2013 - 1066,339); квітень - 183,108; (загалом за ІІ квартал 2013 - 183,108); жовтень - 193,880; листопад - 323,133; грудень - 387,760 (загалом за ІV квартал 2013 - 904,773).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (пункт 3.3. договору).

Як передбачено пунктами 5.1., 5.2. договору, ціна на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ). Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20грн.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2. договору).

Згідно з п.11.1 договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

На виконання умов договору №13/2624-ТЕ-10 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у період січень- квітень та жовтень - грудень 2013р., передала, а комунальне підприємство "Озерне" Новогуйвинської селищної ради отримало природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками та їх регіональними осередками у обсязі 2160,305 тис. м3 на загальну суму 2828271,33 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу (а.с.20-26).

Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору (п.6.1. договору) щодо строків оплати природного газу, остаточний розрахунок здійснено 23.07.2014р.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати отриманого природного газу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилаючись, зокрема, на ст.ст.525, 526, 599, 611, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 190193,41грн. пені, 6521,58грн. інфляційних втрат та 50418,58грн. 3% річних за періоди прострочення оплати вартості спожитого за січень- квітень та жовтень - грудень 2013р. природного газу (за кожен місяць окремо) станом на 23.07.2014р.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Житомирської області від 27.01.2015р. позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 94669,75грн. пені, 50095,74грн. 3% річних, 6521,58грн. інфляційних та 4919,46 грн. витрат по оплаті судового збору. У решті позову у частині стягнення 95523,66грн. пені, 322,84грн. 3% річних - відмовлено.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ч.1 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Аналізуючи обставини справи, судом встановлено, правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі укладеного ними договору поставки природного газу №13/2624-ТЕ-10 від 28.12.2012р.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У пункті 6.1 договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Наявними у матеріалах справи актами приймання - передачі природного газу підтверджується факт належного виконання ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" умов договору №13/2624-ТЕ-10 від 28.12.2012р., зокрема останній поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 2828271,33грн., однак у період з 14.02.2013р. по 23.07.2014р. відповідачем було порушено встановлені п.6.1. договору строки оплати спожитого у період з січня по кітень 2013р. та з жовтня по грудень 2013р. природного газу, що підтверджується даними позивача про операції по підприємству КП "Озерне" за період з 01.01.2013р. по 30.06.2014р., розрахунками позивача (а.с.8-13) та не спростовується відповідачем.

У зв`язку з тим, що відповідач порушив строки оплати за поставлений позивачем природний газ, позивач, посилаючись на ст.625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 50418,58грн., нарахованих за період з 14.02.2013р. по 23.07.2014р., та 6521,58грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з березня 2013р. по березень 2014р.

На підставі та у відповідності з вищенаведеними положеннями чинного законодавства, встановленими обставинами справи, перевіривши висновки місцевого господарського в частині нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3 % річних, правильність обрахунку стягуваних сум, який проведений судом першої інстанції, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 50095,74грн. та 6521,58грн. інфляційних втрат, а у стягненні 322,84 грн. 3% річних відмовив.

Згідно з п.3 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2 договору сторони встановили, що у разі невиконання покупцем умов п.6.1 договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу.

З наявного у матеріалах справи розрахунку позивача (а.с.8-13), вбачається, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по оплаті вартості спожитого природного газу, на підставі п.7.2. договору, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 190193,41грн., відповідно, за період з 14.02.2013р. по 29.10.2013р. у сумі 42783,17грн., з 14.03.2013р. по 25.11.2013р. у сумі 34878,63грн., з 14.04.2013р. по 04.02.2014р. у сумі 38517,67грн., з 14.05.2013р. по 25.02.2014р. у сумі 14857,46грн., з 14.11.2013р. по 01.04.2014р. у сумі 7633,05грн., з 14.12.2013р. по 28.05.2014р. у сумі 17155,11грн. та з 14.01.2014р. по 23.07.2014р. у сумі 34368,32грн.

Перевіривши розрахунок пені, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем допущено помилку при здійсненні розрахунку пені, а тому правильним є висновок місцевого господарського суду, що, у даному випадку, обґрунтованим розміром пені, яка підлягає до стягнення є 189339,50грн., у зв`язку з чим, правомірно відмовив позивачу у стягненні на його користь пені у розмірі 853,91грн.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача пені місцевий господарський суд застосував норми ст.233 Господарського кодексу України, ст.551 Цивільного кодексу України, ст.83 Господарського процесуального кодексу України про зменшення розміру штрафних санкцій та стягнув на користь позивача пеню у розмірі 94669,75грн.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.3.17.4 Постанови Пленум Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Слід зазначити, законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом згідно зі ст.43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріали справи містять фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва КП «Озерне» станом на 31.12.2013р., з якого вбачається, що останнє є збитковим, а його збитки у 2013 році становлять 719,4 тис. грн., як вказує відповідач, у зв`язку з несвоєчасністю проведення споживачами, зокрема, населенням, розрахунків за отримані послуги з теплопостачання станом на 01.01.2014р. у розмірі 1533023,00грн., довідку виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради №1099/02-23 від 22.12.2014р., де вказано, що відповідач є єдиним постачальником по наданню послуг з постачання теплової енергії в смт.Озерне та займає монопольне становище на даній території, відповідно, сплата пені у повному обсязі може вплинути на майнові інтереси не тільки відповідача, а і на можливість безперебійного постачання теплової енергії усім споживачам в смт. Озерне Житомирського району.

Судова колегія вважає, що наведені вище обставини у своїй сукупності є винятковою обставиною, яка, зокрема, є підставою для зменшення розміру неустойки.

Крім того, сплата відповідачем у повному обсязі суми основної заборгованості до моменту звернення позивача з позовом до суду, свідчить про вжиття останнім заходів, спрямованих на виконання зобов`язання.

При цьому, рішенням господарського суду Житомирської області у даній справі від 27.01.2015р. стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні втрати у сумі 6521,58грн. та 3% річних у сумі 50095,74грн., тим самим останньому частково компенсовано його втрати у зв`язку з несвоєчасною оплатою вартості природного газу відповідачем.

Доводи позивача про неврахування його інтересів, посилання на наявність у матеріалах справи звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) НАК "Нафтогаз України" з філіями за 2013р., а також твердження стосовно того, що зменшення нарахованої пені спричиняє йому додаткові збитки, є безпідставними, оскільки позивачем не доведено наявність збитків, у зв`язку зі сплатою відсотків за комерційними кредитами, та спричинення останніх неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань саме за договором №13/2624-ТЕ-10 від 28.12.2012р.

Разом з тим, слід зазначити, з огляду на норми ст.101 ГПК України, судовою колегією не приймається до уваги доданий скаржником до апеляційної скарги Звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) позивача за 2013 рік, оскільки позивач не обґрунтував неможливість його подання суду першої інстанції. До місцевого господарського суду було подано Звіт про фінансові результати позивача за 2014 рік.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на постанови Вищого господарського суду України в аналогічних справах за 2012 - 2013 роки не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки зі змісту п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вбачається, що питання про зменшення неустойки (штрафу, пені) вирішується господарським судом в кожному окремому випадку з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, що також підтверджується практикою Вищого господарського суду України за 2012 рік, зокрема, постановою від 31.10.2012р. у справі №2/20/2012/5003.

Враховуючи наведене вище, зменшення судом розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 94669,75грн., не суперечить нормам чинного законодавства, відтак і оскаржене рішення не підлягає зміні чи скасуванню у цій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду справи №906/1694/14 фактичні її обставини встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому останнє слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 27.01.2015р. у справі №906/1694/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ НАК "Нафтогаз України", м.Київ - без задоволення.

2. Справу №906/1694/14 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.