РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015Справа №57/249

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО"

до 1) Іноземного підприємства "Малахіт"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Капітал"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 - Приватне підприємство "Екстрім"

про стягнення 19914,66 грн.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Гулевець О.В.

Суддя Пригунова А.Б.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

Від позивача: Тремасова Ю.М. (дов.)

Від відповідача 1: не з'явився

Від відповідача 2: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

У судовому засіданні 08.04.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО" звернулося до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт", відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Капітал" 111021,33 грн. заборгованості за договором поставки товарно-матеріальних цінностей № 83/09/10 від 25.08.2010 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2011р. порушено провадження у справі № 57/249 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 09.08.2011р.

02.08.2011р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на майно та грошові кошти Іноземного підприємства "Малахіт".

У відповідності до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову. При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 33-34 ГПК України, яка передбачає обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Однак, позивачем не надано суду належних доказів, які б свідчили про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову та вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання, суду не надано жодних доказів того, що вказані заходи до забезпечення позову можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Посилання позивача про на невиконання відповідачем зобов'язань за договором поставки без надання доказів, які б свідчили про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на зазначене, суд відмовив в задоволенні заяви позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про забезпечення позову.

05.08.2011р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2011р., в зв'язку з неявкою в судове засідання представників відповідачів, розгляд справи № 57/249 відкладено на 13.09.2011р.

09.09.2011р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" надійшли заперечення на позов, клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - Приватного підприємства "Екстрім" та клопотання про продовження строків розгляду спору.

13.09.2011р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2011р. продовжено строк вирішення спору у справі № 57/249.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2011р., в зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача 2, розгляд справи № 57/249 відкладено на 27.09.2011р.

26.09.2011р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Капітал" надійшла заява, в якій відповідач 2 просить суд здійснювати розгляд справи без участі представника ТОВ "Еко-Капітал" та зазначає, що проти позову не заперечує.

27.09.2011р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2011р. призначено колегіальний розгляд справи № 57/249.

Розпорядженням голови Господарського суду міста Києва Ємельянова А.С. від 27.09.2011 року призначено колегіальний розгляд справи № 57/249 у складі колегії суддів: суддя Гулевець О.В. (головуючий), суддя Бойко Р.В., суддя Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2011р. колегією суддів у складі: суддя Гулевець О.В. (головуючий), суддя Бойко Р.В., суддя Івченко А.М., прийнято справу № 57/249 до свого провадження та призначено її розгляд на 01.11.2011р. за участю представників сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2011р. залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт", яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне підприємство "Екстрім" та відкладено розгляд справи на 18.11.2011р.

18.11.2011р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" надійшло клопотання в якому відповідач просить суд відкласти розгляд справи, продовжити строки вирішення спору у справі та долучити до матеріалів справи документи по справі.

18.11.2011р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи - Приватного підприємства "Екстрім" надійшов відзив на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2011р., в зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача 2, розгляд справи № 57/249 відкладено на 25.11.2011р.

25.11.2011р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №57/249 до вирішення Господарським судом міста Києва іншої пов'язаної з нею справи № 55/459 за позовом Іноземного підприємства "Малахіт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про визнання недійсним договору від 25.08.2010р. № 83/09/10.

Розпорядженням голови Господарського суду міста Києва Ємельянова А.С. від 25.11.2011 року в зв'язку з відпусткою судді Бойко Р.В. передано справу № 57/249 на розгляд колегії суддів у складі суддів: суддя Гулевець О.В. (головуючий), суддя Івченко А.М., суддя Пригунова А.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2011р. колегією суддів у складі: суддя Гулевець О.В. (головуючий), суддя Івченко А.М., суддя Пригунова А.Б. прийнято справу № 57/249 до свого провадження та призначено її розгляд на 13.12.2011р. за участю представників сторін.

13.12.2011 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи - Приватного підприємства "Екстрім" надійшло клопотання, згідно якого третя особа просить суд задовольнити клопотання відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" про зупинення провадження у справі та зупинити провадження у даній справі до вирішення Господарським судом міста Києва іншої пов'язаної з нею справи № 55/459.

Розпорядженням голови Господарського суду міста Києва Ємельянова А.С. від 13.12.2011 року в зв'язку з хворобою судді Івченка А.М. передано справу № 57/249 на розгляд колегії суддів у складі суддів: суддя Гулевець О.В. (головуючий), суддя Любченко М.О., Пригунова А.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2011р. колегією суддів у складі: суддя Гулевець О.В. (головуючий), суддя Любченко М.О., суддя Пригунова А.Б. прийнято справу №57/249 до свого провадження та призначено її розгляд на 24.01.2012р.

В судовому 24.01.2012р. представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" надав суду клопотання про витребування доказів по справі, а саме: зобов'язати відповідача 1 - ІП "Малахіт" надати договір оренди нерухомого майна розташованого за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 134-б, укладений з ПП "Екстрім" та договір про розірвання вказаного договору; оригінали опису вкладення в цінний лист та поштовий чек, згідно із яким ТОВ "ЕКО" була направлена вимога (повторно) ІП "Малахіт".

Суд, керуючись ст. 38 ГПК України, відмовив в задоволенні вказаного клопотання, оскільки, матеріали справи містять відповідний договір оренди нерухомого майна та договір про розірвання даного договору, а також, позивачем не зазначено, яку саме вимогу необхідно витребувати у відповідача 1.

В судовому засіданні 24.01.2012р. представник відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" підтримав клопотання про зупинення провадження у справі №57/249 та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Капітал" та третьої особи третьої особи - Приватного підприємства "Екстрім" в судове засідання 24.01.2012р. не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2012р., відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, провадження у справі №57/249 зупинено до вирішення Господарським судом міста Києва справи №55/459 за позовом Іноземного підприємства "Малахіт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" про визнання недійсним договору від 25.08.2010р. №83/09/10.

Згідно з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2013 року у справі №55/459 в задоволенні позовних вимог Іноземного підприємства "Малахіт" відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2013 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 12.12.2013р. рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2013 року у справі №55/459 скасоване частково. Прийняте нове рішення про часткове задоволення позовних вимог Іноземного підприємства "Малахіт". Визнано недійсним договір поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року в частині продажу товару по Розділу 1 "Вентиляція та кондиціювання" - вентилятор ВР-88-72-25 - 3 шт., вентилятор ВР-88-75-4 - 1 шт., вентилятор ТД-500/150 - 1 шт., вентилятор ТД-800/200 - 2 шт., вентилятор ТД-1300/250 - 2 шт., воздуховод 250 мм - 83 пог. м., воздуховод 350 мм - 39 пог. м, воздуховод 200 мм - 49 пог. м, воздуховод 150х150 мм - 8 пог. м, воздуховод 200 х 200 мм - 13 пог. м., воздуховод 150 мм - 8 пог. м., клапан вогнезатримуючий КПУ-1М, 150х150 - 3 шт., клапан вогнезатримуючий КПУ - 1М, 200 - 2 шт., щит управління автоматикою - 4 шт.;

по Розділу 2 "Електромонтажні роботи" - короб 25х25 - 75 пог. м, труба гофрована ПВХ 50мм - 30 пог. м., труба гофрована ПВХ 40мм - 250 пог. м., труба гофрована ПВХ 20 мм - 523 пог. м., кабель-канал 25х16 - 130 пог. м., кабель-канал 80х80 - 10 пог. м., кабель ВВГнг 5х4 - 80 пог. м., кабель ВВГнг 5х6 - 224 пог. м., вимикач автоматичний 3-х фазний, 63А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 100А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 80А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 250А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 32А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 40А - 4 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 25А - 2 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 6А - 11 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 10А, вимикач автоматичний, 16А - 23 шт., вимикач автоматичний, 25А - 28 шт., вимикач автоматичний, 10А - 5 шт., вимикач автоматичний, 6А - 11 шт., ЯРП, 250А - 1 шт., стяжка кабельна - 8 упаковок, дзвінок електричний - 1 шт., колодка на 2 гнізда - 1 шт., шафа ВРУ-1-630 - 1 шт., е/лічильник 3-х фазний, 50А - 1 шт., щит ШРН-24 - 4 шт.;

по Розділу 3 "Охоронна сигналізація" - охоронна сигналізація - 1 комплект на загальну суму 87 685,39 грн.

Господарський суд, відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України, поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Оскільки сторони не повідомили про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі, судом встановлено, що обставини, що зумовили зупинення провадження у справі №57/249, відпали, суд дійшов висновку про поновлення провадження у даній справі.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва Паламаря П.І. від 26.01.2015 року в зв'язку з необхідністю поновлення провадження у справі № 57/249 та перебуванням судді Любченко М.О. у відпустці, справу № 57/249 передано на розгляд колегії суддів у складі: суддя Гулевець О.В. (головуючий), суддя Пригунова А.Б., суддя Стасюк С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2015р. колегією суддів у складі: суддя Гулевець О.В. (головуючий), суддя Пригунова А.Б., суддя Стасюк С.В. прийнято справу № 57/249 до свого провадження, поновлено провадження у даній справі та призначено її розгляд на 24.02.2015р.

24.02.2015р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" надійшла заява про зменшення позовних вимог.

Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" в судове засідання 24.02.2015р. з'явився, надав суду пояснення щодо своєї заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Частиною 4 ст. 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом встановлено, що заява про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення боргу, інфляційних збитків, пені, 3% річних, відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, прийнята судом до розгляду та подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник третьої особи - Приватного підприємства "Екстрім" в судове засідання 24.02.2015р. з'явився, витребуваних судом письмових пояснень не надав.

Представники відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт", відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Капітал" в судове засідання 24.02.2015р. не з'явились, витребуваних ухвалою Господарського суду міста Києва № 57/249 від 26.01.2015р. пояснень не надали, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2015р. розгляд справи № 57/249 відкладено на 24.03.2015р.

18.03.2015р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи - Приватного підприємства "Екстрім" надійшов відзив на заяву про зменшення позовних вимог.

Розгляд справи № 57/249 призначений на 24.03.2015р. не відбувся в зв'язку з перебуванням судді Гулевець О.В. на лікарняному.

24.03.2015р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2015р. продовжено строк вирішення спору у справі № 57/249 та призначено розгляд справи на 08.04.2015р.

Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" в судовому засіданні надав пояснення по суті позову, просив суд його задовольнити в частині вимог до відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" (в редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Представники відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт", відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Капітал" та третьої особи - Приватного підприємства "Екстрім" в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно із п. 3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 08.04.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позову, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, вислухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

25.08.2010р. між Іноземним підприємством "Малахіт" (покупцем, відповідачем 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (продавцем, позивачем) був укладений договір поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 (надалі - договір поставки), відповідно до умов якого продавець зобов'язався передати у власність, а покупець зобов'язався прийняти у власність та оплатити товарно-матеріальні цінності (ТМЦ), перелік яких наведений в додатку №1 до даного договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із додатком №1 до договору поставки у власність позивачеві, як покупцю, передається перелік наступних товарно-матеріальних цінностей: по розділу 1 "Вентиляція та кондиціювання" - вентилятор ВР-88-72-25 - 3 шт., вентилятор ВР-88-75-4 - 1 шт., вентилятор ТД-500/150 - 1 шт., вентилятор ТД-800/200 - 2 шт., вентилятор ТД-1300/250 - 2 шт., воздуховод 250 мм - 83 пог. м., воздуховод 350 мм - 39 пог. м., воздуховод 200 мм - 49 пог. м., воздуховод 150х150 мм - 8 пог. м., воздуховод 200 х 200 мм - 13 пог. м., воздуховод 150 мм - 8 пог. м., клапан вогнезатримуючий КПУ-1М, 150х150 - 3 шт., клапан вогнезатримуючий КПУ - 1М, 200 - 2 шт., кондиціонер MIDEA - 5 шт., кондиціонер MTS - 1 шт., щит управління автоматикою - 4 шт.;

- по розділу 2 "Електромонтажні роботи" - короб 25х25 - 75 пог. м., труба гофрована ПВХ 50мм - 30 пог. м., труба гофрована ПВХ 40мм - 250 пог. м., труба гофрована ПВХ 20 мм - 523 пог. м., кабель-канал 25х16 - 130 пог. м., кабель-канал 80х80 - 10 пог. м., кабель ВВГнг 5х4 - 80 пог. м., кабель ВВГнг 5х6 - 224 пог. м., вимикач автоматичний 3-х фазний, 63А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 100А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 80А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 250А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 32А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 40А - 4 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 25А - 2 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 6А - 11 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 10А, вимикач автоматичний, 16А - 23 шт., вимикач автоматичний, 25А - 28 шт., вимикач автоматичний, 10А - 5 шт., вимикач автоматичний, 6А - 11 шт., ЯРП, 250А - 1 шт., стяжка кабельна - 8 упаковок, дзвінок електричний - 1 шт., колодка на 2 гнізда - 1 шт., шафа ВРУ-1-630 - 1 шт., е/лічильник 3-х фазний, 50А - 1 шт., щит ШРН-24 - 4 шт.;

- по розділу 3 "Охоронна сигналізація" - охоронна сигналізація - 1 комплект.

Відповідно до додатку №1 до договору поставки, загальна вартість товарно-матеріальних цінностей складає 98648,40 грн.

Пунктом 3.3. договору поставки передбачено, що покупець оплачує ТМЦ на підставі даного договору протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських днів з дня набрання чинності даним договором.

Згідно із п. 10.1. договору поставки, даний договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами, тобто з дати зазначеної над текстом даного договору, і діє до виконання сторонами у повному обсязі своїх зобов'язань, передбачених даним договором.

Згідно із п. 3.5. договору поставки, право власності на ТМЦ переходять до покупця з дня підписання сторонами Акту приймання-передачі ТМЦ.

Відповідно до п. 4.1., п. 4.2. договору поставки, ТМЦ знаходяться в приміщенні за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 134-Б. Датою передачі продавцем покупцю ТМЦ вважатиметься дата, коли представник покупця, який діє на підставі належним чином оформленої довіреності, оглянув і прийняв ТМЦ, а також підписав Акт приймання-передачі ТМЦ.

Згідно з пунктами 5.2., 5.3., 5.4. договору поставки, передача продавцем ТМЦ покупцю та прийом його покупцем проводиться за адресою, вказаною в п. 4.1. даного Договору. Передача продавцем ТМЦ оформляється актом приймання-передачі ТМЦ. Право власності на ТМЦ переходить від продавця до покупця в день підписання акту приймання-передачі ТМЦ.

25.08.2010р. позивач та відповідач підписали Акт приймання-передачі, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв відповідно до договору поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010р. товарно-матеріальні цінності.

У пунктах 3, 4. Акту приймання-передачі сторони зазначили, що при передачі ТМЦ продавцем та прийняття їх покупцем зафіксований наступний його технічний стан: стан ТМЦ відповідає вимогам Договору, технічної та іншої документації до нього; комплектація ТМЦ відповідає вимогам, передбаченим Договором. Сторони не мають претензій одна до одної щодо якості технічного стану і/чи комплектації ТМЦ, а також порядку передачі ТМЦ.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем 1 - ІП "Малахіт" умов договору поставки в частині оплати вартості переданих ТМЦ у розмірі 98 648,40 грн., строк оплати яких настав 16.09.2010 року.

02.11.2010р. та 02.02.2011р. позивачем на адресу відповідача було направлено вимоги вих. №28/10-1юр. від 28.10.2010р. та вих. №106 від 01.02.2011р. відповідно про сплату заборгованості з договором поставки.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України, визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

25.08.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко-Капітал" (відповідачем 2), як поручителем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО", як кредитором, було укладено договір поруки №25/08-10, відповідно до умов якого, поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку Іноземного підприємства "Малахіт" згідно умов договору поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО" та Іноземним підприємством "Малахіт".

Відповідальність поручителя перед кредитором складає 1000,00 грн. за належне виконання боржником умов договору поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року (п. 1.1.).

Відповідно до п. 3.1. договору поставки, поручитель зобов'язаний у разі порушення боржником обов'язку за договором поруки, самостійно виконати зазначений обов'язок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в строк 2 дні.

Згідно із п. 4.1 договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до моменту повної оплати боржником кредитору всіх грошових коштів передбачених договором поставки в тому числі, але не обмежуючись, штрафних санкцій передбачених договором поставки за належне виконання взятих на себе зобов'язань.

Оскільки, відповідачем 1 - ІП "Малахіт" не виконано зобов'язання за договором поставки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" боргу у розмірі 98648,40 грн., інфляційних збитків у розмірі 7102,68 грн., пені у розмірі 2959,45 грн., 3% річних в розмірі 2310,80 грн., та стягнення з відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Капітал" заборгованості за договором поруки у розмірі 1000,00 грн.

В заяві про зменшення розміру позовних вимог позивачем заявлено про стягнення з відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" боргу у розмірі 10963,01 грн., інфляційних збитків у розмірі 4511,74 грн., пені у розмірі 2959,45 грн., 3% річних в розмірі 1480,46 грн.

Відповідач 1 - ІП "Малахіт" позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що фактичної передачі ТМЦ від позивача відповідачу не відбулось та позивач на час укладення договору поставки та підписання акту приймання-передачі не був власником ТМЦ. Також, відповідач 1 зазначив, що у відповідності до п. 6.1.1. договору поставки ІП "Малахіт" оплату за договором здійснено не було та ТМЦ не передано, а тому відповідач права власності на ТМЦ не набув.

Відповідач 2 - ТОВ "Еко-Капітал" надійшла заява, в якій відповідач 2 зазначив, що проти позову не заперечує.

Третя особа - ПП "Екстрім" у відзиві на позов, посилався на те, що ТМЦ, які є предметом продажу за договором поставки, є невіддільним поліпшенням нежитлового торгівельного комплексу за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 134-б та залишаються у власності ПП "Екстрім" як орендодавця. За твердженням третьої особи, ТОВ "ЕКО" не було власником ТМЦ, а тому не мало права розпоряджатись ними шляхом передачі ІП "Малахіт" за договором поставки. Також, у відзиві на заяву про зменшення позовних вимог третя особа заперечила щодо розрахунків пені, інфляційних витрат та 3% річних, здійснених позивачем та просила суд застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення пені.

Заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб. (п. 2.1. Пленум Вищого господарського суду України, від 29.05.2013, № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

З огляду на наведене, оскільки заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені заявлено третьою особою у справі, то суд не приймає до розгляду дану заяву ПП "Екстрім".

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначалось судом вище, заперечення ІП "Малахіт" (відповідача 1) та ПП "Екстрім" (третьої особи), обґрунтовані тим, що ТОВ "ЕКО" (позивач) не був власником товарно-матеріальних цінностей, які є предметом продажу за договором поставки, а дані ТМЦ є невіддільним поліпшенням нежитлового торгівельного комплексу за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 134-б власником яких є ПП "Екстрім".

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2009 р. між ТОВ "Степріелті" (орендодавець) та ТОВ "ЕКО" було укладено договір оренди нерухомого майна № 191, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування нежитлові приміщення 1-го поверху № 31, 32, 33, 34, 35, 39, 43, 44, 45, 46, 47 площею 406,0 кв.м. та частину приміщення № 29 площею 1 483,0 кв.м.; приміщення другого поверху № 66, 67, 68, 69 площею 87,2 кв.м. в літ. "А-2" загальною площею 1 976, 2 кв.м. - нежитлові будівлі, згідно техпаспорту БТІ, за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 134-б.

Відповідно до п. 1.8. договору оренди № 191 орендодавець є управителем торговельного центру згідно з договором управління, укладеним з власником - ПП "Екстрім".

На виконання умов договору оренди ТОВ "Степріелті" передало ТОВ "ЕКО" відповідні нежитлові приміщення, про що було складено Акт прийому-передачі від 12.05.2009 р.

14.08.2009 р. між ТОВ "ЕКО", ПП "Екстрім" та ТОВ "Степріелті" було укладено Угоду про заміну орендодавця у договорі оренди нерухомого майна № 191 від 06.05.2009 р., відповідно до п. 1 якого ТОВ "Степріелті" передало, а ПП "Екстрім" як новий орендодавець прийняла на себе всі права та обов'язки орендодавця за Договором оренди.

12.08.2010 р. між ТОВ "ЕКО" та ПП "Екстрім" було укладено договір про розірвання Договору оренди нерухомого майна № 191 від 06.05.2009 р.

25.08.2010 р. ТОВ "ЕКО" та ПП "Екстрім" було складено Акт приймання-передачі з орендного користування до договору оренди нерухомого майна № 191 від 06.05.2009 р.

Відповідно до п. 2.1. Акту приймання-передачі з орендного користування об'єкт оренди передається в стані не гіршому ніж на момент приймання орендарем в оренду з урахуванням нормального зносу і придатний для використання в подальшому за його цільовим призначенням.

Також, у відповідності до п. 4.3. договору оренди, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю об'єкт оренди в стані не гіршому за той, в якому об'єкт оренди був переданий орендарю згідно Акту прийому-передачі в орендне користування з урахуванням нормального зносу на підставі Акту приймання-передачі з орендного користування. Разом з поверненням об'єкта оренди орендар зобов'язаний за свій рахунок демонтувати всі зроблені поліпшення, віддільні без шкоди для об'єкту оренди, та забрати їх собі у власність. Вартість проведених невіддільних поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкту оренди без пошкодження об'єкту оренди або його частини, що були здійснені орендарем, не підлягає компенсації орендодавцем та залишаються у власності орендодавця.

Київський апеляційний господарський суд за результатами перегляду справи №55/459 за позовом Іноземного підприємства "Малахіт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО", третя особа Приватне підприємство "Екстрім" про визнання недійсним договору поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010р., зазначив, що враховуючи умови п. 4.3. договору оренди нерухомого майна, перед поверненням об'єкта оренди ПП "Екстрім", тобто в строк до 25.08.2010р., ТОВ "ЕКО" був зобов'язаний демонтувати всі зроблені ним поліпшення, віддільні без шкоди для об'єкту оренди, в тому числі і кондиціонер MIDEA - 5 шт., кондиціонер MTS - 1 шт., та забрати їх собі у власність. Всі інші поліпшення з 25.08.2010р., зроблені ТОВ "ЕКО" на об'єкті оренди, на підставі п. 4.3. договору оренди нерухомого майна перейшли з 25.08.2010р. у власність ПП "Екстрім". Поліпшеннями, які згідно п. 4.3. договору оренди нерухомого майна перейшли у власність ПП "Екстрім" є і товарно-матеріальні цінності, що стали об'єктом купівлі-продажу спірного правочину, крім кондиціонеру MIDEA - 5 шт. та кондиціонеру MTS - 1 шт. Ці товарно-матеріальні цінності не були демонтовані ТОВ "ЕКО" у строк до 25.08.2010р., та, є такими, що їх неможливо відокремити від об'єкту оренди.

Оскільки, факт набуття права власності на товарно-матеріальні цінності, що є предметом купівлі-продажу спірного Договору, ПП "Екстрім" встановлений, то за висновками апеляційного суду ТОВ "ЕКО", здійснюючи продаж цих товарно-матеріальних цінностей згідно договору поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010р., діяв в супереч положенням ст. 658 Цивільного кодексу України.

У відповідності до до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2013 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 12.12.2013р. у справі №55/459 було прийняте нове рішення про часткове задоволення позовних вимог Іноземного підприємства "Малахіт". Визнано недійсним договір поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року в частині продажу товару по Розділу 1 "Вентиляція та кондиціювання" - вентилятор ВР-88-72-25 - 3 шт., вентилятор ВР-88-75-4 - 1 шт., вентилятор ТД-500/150 - 1 шт., вентилятор ТД-800/200 - 2 шт., вентилятор ТД-1300/250 - 2 шт., воздуховод 250 мм - 83 пог. м., воздуховод 350 мм - 39 пог. м, воздуховод 200 мм - 49 пог. м, воздуховод 150х150 мм - 8 пог. м, воздуховод 200 х 200 мм - 13 пог. м., воздуховод 150 мм - 8 пог. м., клапан вогнезатримуючий КПУ-1М, 150х150 - 3 шт., клапан вогнезатримуючий КПУ - 1М, 200 - 2 шт., щит управління автоматикою - 4 шт.;

по Розділу 2 "Електромонтажні роботи" - короб 25х25 - 75 пог. м, труба гофрована ПВХ 50мм - 30 пог. м., труба гофрована ПВХ 40мм - 250 пог. м., труба гофрована ПВХ 20 мм - 523 пог. м., кабель-канал 25х16 - 130 пог. м., кабель-канал 80х80 - 10 пог. м., кабель ВВГнг 5х4 - 80 пог. м., кабель ВВГнг 5х6 - 224 пог. м., вимикач автоматичний 3-х фазний, 63А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 100А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 80А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 250А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 32А - 1 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 40А - 4 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 25А - 2 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 6А - 11 шт., вимикач автоматичний 3-х фазний, 10А, вимикач автоматичний, 16А - 23 шт., вимикач автоматичний, 25А - 28 шт., вимикач автоматичний, 10А - 5 шт., вимикач автоматичний, 6А - 11 шт., ЯРП, 250А - 1 шт., стяжка кабельна - 8 упаковок, дзвінок електричний - 1 шт., колодка на 2 гнізда - 1 шт., шафа ВРУ-1-630 - 1 шт., е/лічильник 3-х фазний, 50А - 1 шт., щит ШРН-24 - 4 шт.;

по Розділу 3 "Охоронна сигналізація" - охоронна сигналізація - 1 комплект на загальну суму 87 685,39 грн.

Таким чином, товарно-матеріальними цінностями, які є від'ємними поліпшеннями орендованого нерухомого майна за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 134-б, які залишились у власності ТОВ "ЕКО" (позивача у даній справі) та являються предметом продажу за договором поставки, є кондиціонер MIDEA - 5 шт. та кондиціонер MTS - 1 шт.

Відповідно до додатку №1 до договору поставки вартість даних ТМЦ (кондиціонеру MIDEA - 5 шт. та кондиціонер MTS - 1 шт.) складає 10963,01 грн. з ПДВ.

Згідно із п. 6.1.1. договору поставки, продавець зобов'язаний передати ТМЦ покупцю на визначених даним договором умовах протягом 2 (двох) банківських днів з дня надходження на поточний рахунок продавця, зазначений у даному договорі, перерахованої покупцем суми, встановленої в додатку №1 до даного договору.

Водночас, у відповідності до п. 3.3., п. 10.1. договору поставки, ІП "Малахіт" (відповідач 1) взяв на себе зобов'язання здійснити оплату ТМЦ протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських днів з дня набрання чинності даним договором (з 25.08.2010 року), тобто до 15.09.2010 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Статтею 664 Цивільного кодексу України, передбачено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Умовами договору поставки, сторони погодили, що ТМЦ знаходяться в приміщенні за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 134-Б (орендоване приміщення за договором оренди нерухомого майна № 191 від 06.05.2009 р.), а право власності на ТМЦ переходять до покупця з дня підписання сторонами Акту приймання-передачі ТМЦ (п. 3.5., п. 4.1.).

З аналізу умов договору поставки, враховуючи положення Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що сторонами договору поставки було погоджено строк оплати ТМЦ, а саме, протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських днів з дня набрання чинності даним договором та визначено, а передача ТМЦ здійснюється в приміщенні за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 134-Б (орендоване приміщення за договором оренди нерухомого майна № 191 від 06.05.2009 р.) шляхом підписання Акту приймання-передачі ТМЦ, що відповідає положенням п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України.

В матеріалах справи наявний Акт приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 25.08.2010 року, підписаний від імені ТОВ "ЕКО" генеральним директором Пвніцою В.В. та від імені ІП "Малахіт" директором Д'ячук А.О. і скріплений печатками ТОВ "ЕКО" та ІП "Малахіт".

Отже, відповідач 1 - ІП "Малахіт" взяв на себе зобов'язання здійснити оплату товарно-матеріальних цінностей, а саме, кондиціонеру MIDEA - 5 шт. та кондиціонеру MTS - 1 шт., протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських днів з дня набрання чинності договором поставки.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Розмір заборгованість відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" у розмірі 10963,01 грн. (в редакції заяви про зменшення позовних вимог) за договором поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року підтверджений матеріалами справи.

З огляду на вищевстановлені судом обставини, суд задовольняє позовні вимоги (у редакції заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з відповідача 1 - Іноземного підприємства "Малахіт" боргу за договором поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року у розмірі 10963,01 грн.

Позивачем, також заявлено про стягнення пені у розмірі 2959,45 грн., інфляційних збитків у розмірі 4511,74 грн. та 3% річних у розмірі 1480,46 грн.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 6.3.3. договору визначено, що у випадку порушення встановлених цим договором термінів оплати ТМЦ сплатити продавцю пеню в розмірі 0,1% від несвоєчасної суми за кожен день прострочення оплати РРБР продавцю, але не більше 3% від суми даного договору.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Як встановлено судом, сторони, укладаючи договір поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року не встановили іншого порядку нарахування штрафних санкції, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Водночас, позивачем, в порушення приписів ч. 6 ст. 232 ГПК України, нарахована пеня за загальний період з 17.09.2010р. по 23.02.2015р.

Крім того, за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, перевіривши розрахунок пені, з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГПК України, з 17.09.2010р. по 17.03.2011р. та з урахуванням п. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", ч. 2 ст. 343 ГК України, встановив, що розмір пені складає 847,31 грн.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних збитків та 3% річних, встановив що з відповідача 1 на користь позивача підлягають стягненню інфляційні збитки у розмірі 4075,62 грн. та 3% річних у розмірі 1460,63 грн.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" частково.

Також, як вбачається із матеріалів справи, в забезпечення виконання зобов'язань за договором поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко-Капітал" (відповідачем 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО", було укладено договір поруки №25/08-10 від 25.08.2010р. відповідно до умов якого, відповідач 2 поручився перед позивачем за виконання обов'язку Іноземного підприємства "Малахіт" згідно умов договору поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року. Відповідальність відповідача 2 перед позивачем складає 1000,00 грн. за належне виконання боржником умов договору поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

В матеріалах справи наявна вимога позивача до ТОВ "Еко-Капітал" (відповідача 2) від 01.03.2011 року вих. №01-03-юр, в якій позивач, у зв'язку із невиконанням відповідачем 1 - ІП "Малахіт" зобов'язань за договором поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року, просив ТОВ "Еко-Капітал" здійснити сплату коштів у розмірі 1000,00 грн. Вказана вимога отримана ТОВ "Еко-Капітал" 02.03.2011 року, що підтверджується відміткою про отримання на вимозі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Враховуючи те, що відповідачем 1 - ІП "Малахіт" порушено зобов'язання за поставки товарно-матеріальних цінностей №83/09/10 від 25.08.2010 року, позивач у позові заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 - ТОВ "Еко-Капітал" 1000,00 грн.

Згідно із заявою про зменшення позовних вимог, яка подана до суду 24.02.2015р. позивачем було заявлено лише вимоги до відповідача 1 - ІП "Малахіт" про стягнення боргу у сумі 10963,01 грн. суму інфляційних збитків у розмірі 4511,74 грн., пені у розмірі 2959,45 грн., 3% річних у розмірі 1480,46 грн., державного мита у розмірі 1110,21 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 236,00 грн. та позовних вимог до відповідача 2 - ТОВ "Еко-Капітал" у заяві про зменшення позовних вимог не заявлено.

Представник позивача в судовому засіданні 08.04.2015р. зазначив, що позивачем не заявляються вимоги до відповідача 2 - ТОВ "Еко-Капітал".

Враховуючи вищезазначене, суд на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України припиняє провадження у даній справі в частині вимог до відповідача 2 - ТОВ "Еко-Капітал".

Судові витрати за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на позивача та відповідача 1 пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Іноземного підприємства "Малахіт" (61044, Харківська область, м. Харків, проспект Московський, будинок 257, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО" (03039, м. Київ, проспект Науки, буд. 8, ) 10963 (десять тисяч дев'ятсот шістдесят три) грн. 01 коп. - боргу, 847 (вісімсот сорок сім) грн. 31 коп. - пені, 1460 (одну тисячу чотириста шістдесят) грн. 63 коп. - 3% річних, 4075 (чотири тисячі сімдесят п'ять) грн. 62 коп. - інфляційних збитків, 173 (сто сімдесят три) грн. 47 коп. - державного мита, 36 (тридцять шість) грн. 87 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Провадження у справі №57/249 в частині позовних вимог до відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Капітал" припинити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 14.04.2015р.

Головуючий суддя О.В. Гулевець

Суддя А.Б. Пригунова

Суддя С.В. Стасюк