номер провадження справи 27/12/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 Справа № 908/464/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк ПАТ "Промінвестбанк" (01001 м. Київ, провулок Шевченка, 12)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопроволочна компанія" (поштова адреса: 86106 Донецька область, м. Макіївка, вул. Транспортна, буд. 1-б)

про стягнення 46 284 382 грн. 88 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Хорошилов І.І., дов. № 09-32/857 від 15.12.2014 р.

від відповідача: не з'явився

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк ПАТ "Промінвестбанк", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопроволочна компанія", Донецька область, м. Макіївка про стягнення 29 741 125 грн. 21 коп. строкової заборгованості за кредитом, 2 604 859 грн. 94 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 5 797 336 грн. 72 коп. строкової заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 5 130 441 грн. 49 коп. простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 43 670 грн. 98 коп. заборгованості за нарахованою комісійною винагородою, 81 528 грн. 36 коп. заборонності за простроченою комісійною винагородою за управління кредитом, 779 890 грн. 80 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1 230 992 грн. 03 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 198 422 грн. 05 коп. індексу інфляції за кредитом, 676 115 грн. 30 коп. індекс інфляції за відсотками.

Відповідно до розпорядження Вищого господарського суду України від 08.09.2014р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ", у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014р. № 8-4166/14 та від 29.08.2014р. № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції", статтею 34 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що розгляд господарських справи, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється зокрема: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції": "У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14).

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., автоматичним розподілом справ між суддями від 26.01.2015р., справу № 908/464/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 27.01.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/464/15-г, присвоєно справі номер провадження 27/12/15 та призначено судове засідання на 25.02.2015 р.

Ухвалою суду від 25.02.2015р. розгляд справи відкладався на 18.03.2015р., на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

Ухвалою суду від 18.03.2015р.продовжено строк розгляд справи на п'ятнадцять днів, відповідно до ст. 69 ГПК України за письмовою заявою відповідача (міститься в матеріалах справи).

07.04.2015р. продовжено судовий розгляд справи № 908/464/15-г.

07.04.2015р. до початку розгляду справи представник позивача заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 07.04.2015р. позивач підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві. Просить суд стягнути з відповідача 29 741 125 грн. 21 коп. строкової заборгованості за кредитом, 2 604 859 грн. 94 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 5 797 336 грн. 72 коп. строкової заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 5 130 441 грн. 49 коп. простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 43 670 грн. 98 коп. заборгованості за нарахованою комісійною винагородою, 81 528 грн. 36 коп. заборонності за простроченою комісійною винагородою за управління кредитом, 779 890 грн. 80 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1 230 992 грн. 03 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 198 422 грн. 05 коп. індексу інфляції за кредитом, 676 115 грн. 30 коп. індекс інфляції за відсотками.

Відповідач у судові засідання, відкриті 25.02.2015р., 18.03.2015р. та 07.04.2015р. не з'явився, вимог суду не виконав, письмового відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Поважні причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи без відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Крім того, відповідач надав до канцелярії суду письмове клопотання про призначення у справі економічної експертизи.

Господарський суд Запорізької області відмовляє відповідачу у задоволенні заяви в порядку статті 79 ГПК України щодо призначення експертизи, з наступних підстав.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи;

Клопотання відповідача відхиляється судом, як процесуально необґрунтоване, оскільки відсутня потреба в будь-яких спеціальних пізнаннях щодо оцінки обставин справи.

Отже, відповідачем не надано достатніх в обґрунтування клопотання підстав та доказів, які б були причиною для зупинення в даному випадку, для призначення економічної експертизи.

За таких обставин, господарський суд Запорізької області відмовляє у задоволенні клопотання відповідача в порядку статті 79 ГПК України щодо призначення судової економічної експертизи.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, відповідно до клопотання відповідача, наданого до канцелярії суду 18.03.2015р., всю поштову кореспонденцію суду відповідач просив направляти на поштову адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопроволочна компанія": 49083 м. Дніпропетровськ, пр. Карала Маркса, 5, 3 поверх, офіс 301.

Ухвалу суду від 18.03.2015р. про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів, відповідно до ст. 69 ГПК України та призначення судового засідання на 07.04.2015р. надіслано саме на поштову адресу відповідача, зазначену у клопотанні: 49083 м. Дніпропетровськ, пр. Карала Маркса, 5, 3 поверх, офіс 301.

Отже, відповідач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" - неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи - подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть з'явитися в судове засідання та представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопроволочна компанія", згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобов'язання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши представника позивача, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально - правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Господарським судом встановлено, що 27 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк, (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трубопроволочна компанія» (позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 15-93/19-37/11.

Ліміт кредиту, відповідно до п. 2.1 кредитного договору (договір про внесення змін № 15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013р.) встановлено нарівні 35 281 215 грн. 22 коп., який знижується відповідно до графіку встановленого п. 2.1 кредитного договору.

Датою остаточного повернення, відповідно до п. 2.1 кредитного договору (договір про внесення змін № 15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013р.) отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту встановлено 26 квітня 2016р., або не пізніше 10 днів з моменту отримання відповідачем письмової вимоги банку, у випадках вказаних в п. 4.3.4 кредитного договору.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору (договір про внесення змін № 15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013р.) проценти за користуванням кредитом нараховуються банком, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі:

- з 01.09.2013р. по 30.09.2015р. - 13,25% процентів річних;

- з 01.10.2015р. по 26.04.2016р.-20% процентів річних.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору (договір про внесення змін № 15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013р.) у випадку порушення відповідачем графіку повернення кредиту відповідно до п. 2.1 кредитного договору та/або порушення кінцевого строку повернення одержаного кредиту, встановленого п. 2.2 цього договору, позичальник надалі сплачує з відповідної календарної дати, яка визначена у договорі, як дата виконання зобов'язання, до дати виконання такого зобов'язання проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі:

- з 01.09.2013р. по 30.09.2015р. -20% процентів річних;

- з 01.10.2015р. по 26.04.2016р. - 23% процентів річних.

Позивач належним чином виконав свої обов'язки встановлені кредитним договором шляхом своєчасної оплати розрахункових документів, наданих відповідачем при цьому останнім не виконуються обов'язки прийняті ним на себе відповідно до укладеного кредитного договору, зокрема щодо сплати процентів та комісії за користування кредитними коштами (2.2, 2.3, 3.2., 2.4 та 3.2.2 кредитного договору).

Пунктом 4.2.2 договору позичальник, зокрема, зобов'язався своєчасно сплачувати плату за кредит, а також суми передбаченої цим договором неустойки.

Нарахування процентів за користування кредитом за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюється в останній робочий день перед такими вихідними та неробочими днями.

Якщо вихідні та неробочі дні починаються в поточному та закінчуються в наступному місяці, тоді нарахування за вихідні та неробочі дні поточного місяця здійснюються в останній робочий день поточного місяця, а нарахування за вихідні та неробочі дні наступного місяця здійснюються в перший робочий день наступного місяця.

Проценти, нараховані за поточний місяць, сплачуються позичальником у валюті, в якій позичальнику було надано кредит, щомісячно 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів, а при закінченні терміну дії кредиту - в дату, до якої Позичальник мас: право користуватись Кредитом.

Проценти, що нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом після настання кінцевого терміну повернення кредиту, що вказаний в п 2.2.. сплачуються Позичальником щоденно.

При цьому сторони встановлюють, що зобов'язання Позичальника по сплаті нарахованих процентів не вважаються простроченими до 5 (П'ятого) числа місяця наступного за місяцем, в якому відбулося нарахування процентів (кінцева дата сплати процентів). Проценти, що нараховані за останній календарний місяць терміну дії Кредиту, не вважаються простроченими протягом наступних 5 календарних днів після закінчення цього терміну.

У випадку, якщо кінцева дата сплати процентів припадає на вихідний (субота чи неділя) чи святковий день. Позичальник зобов'язаний здійснити сплату процентів в останній робочий день напередодні.

Позичальник сплачує проценти, шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий у ПАТ "Промінвестбанк".

Відповідно до п. 3.3 договору за управління кредитною лінією позичальник щомісяця сплачує банку комісійну нагороду в розмірі 0,25% річних від фактичного залишку кредитної заборгованості, без ПДВ.

Комісійна винагорода за управління кредитною лінією нараховується Банком починаючи з 1 квітня 2011 року щомісячно 26 числа місяця та сплачується Позичальником не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Всі нараховані Банком і не сплачені Позичальником комісійні винагороди, передбачені цим договором, незалежно від настання строку їх уплати, сплачуються в день остаточного повернення кредиту, в тому числі і щомісячна комісійна винагорода за управління фінансовим кредитом, яка нараховується Банком в повній сумі в день остаточного повернення кредиту.

При цьому, під остаточним погашенням кредиту розуміється тільки таке повне погашення кредиту, після якого право Позичальника на подальше кредитування припиняється та не відновлюється.

Нарахування комісійної винагороди за управління кредитною лінією здійснюється в гривні за курсом НБУ до іноземної валюти на дату нарахування, та сплачується Позичальником не пізніше останнього робочого дня місяця..

При остаточному поверненні кредиту комісійна винагорода за управління фінансовим кредитом нараховується та сплачується Позичальником в день остаточного повернення кредиту.

Комісійна винагорода за управління кредитною лінією, нарахована в день остаточного повернення кредиту, сплачуються в день нарахування.

Комісійна винагорода за управління кредитною лінією нарахована до 01.09.2013р. в сумі 39 016,84 грн. визнається строковою та сплачується позичальником не пізніше 26.04.2016р. (договір про внесення змін № 15-93/19-37/11/4 від 09.09.2013р.).

Відповідач порушив умови кредитного договору в частині сплати суми кредиту за графіком та сплати процентів за користування кредитними коштами, у строк, встановлений п. 2.1, 2.2 та 3.2 кредитного договору, внаслідок чого позивачем 20.11.2014 року на адресу відповідача було направлено вимогу № 898-08-01-1/39 від 17.11.2014р. в порядку п. 4.3.4 кредитного договору про дострокову сплату кредиту та процентів.

Вимога позивача залишилася відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В частині 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором, на підставі ч. 3 ст. 198 ГК України.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопроволочна компанія", Донецька область, м. Макіївка 29 741 125 грн. 21 коп. строкової заборгованості за кредитом, 2 604 859 грн. 94 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 5 797 336 грн. 72 коп. строкової заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 5 130 441 грн. 49 коп. простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 43 670 грн. 98 коп. заборгованості за нарахованою комісійною винагородою, 81 528 грн. 36 коп. заборонності за простроченою комісійною винагородою за управління кредитом.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача 779 890 грн. 80 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1 230 992 грн. 03 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено ст. 230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню) у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 231 ГК України, законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 5.3 договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за надання кредиту та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Нарахування позивачем пені, у зв'язку з порушенням умов договору у розмірі 779 890 грн. 80 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту та 1 230 992 грн. 03 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом не суперечить нормам діючого законодавства України, тому задовольняється судом.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 198 422 грн. 05 коп. індексу інфляції за кредитом, 676 115 грн. 30 коп. індекс інфляції за відсотками.

Відповідно до п 5.2 договору позичальник у випадку прострочення ним виконання зобов'язання по поверненню банку сум кредиту та/або процентів за надання кредиту та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться індекс інфляції та 3 % річних.

Зокрема, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 198 422 грн. 05 коп. індексу інфляції за кредитом та 676 115 грн. 30 коп. індекс інфляції за відсотками обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопроволочна компанія", Донецька область, м. Макіївка 29 741 125 грн. 21 коп. строкової заборгованості за кредитом, 2 604 859 грн. 94 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 5 797 336 грн. 72 коп. строкової заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 5 130 441 грн. 49 коп. простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 43 670 грн. 98 коп. заборгованості за нарахованою комісійною винагородою, 81 528 грн. 36 коп. заборонності за простроченою комісійною винагородою за управління кредитом, 779 890 грн. 80 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1 230 992 грн. 03 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 198 422 грн. 05 коп. індексу інфляції за кредитом, 676 115 грн. 30 коп. індекс інфляції за відсотками.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України - 07.04.2015року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк ПАТ "Промінвестбанк", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопроволочна компанія", м. Макіївка Донецька область задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопроволочна компанія" (поштова адреса: 86106 Донецька область, м. Макіївка, вул. Транспортна, буд. 1-б, ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк ПАТ "Промінвестбанк" (01001 м. Київ, провулок Шевченка, 12, ) 29 741 125 (двадцять дев'ять мільйонів сімсот сорок одна тисяча сто двадцять п'ять) грн. 21 коп. строкової заборгованості за кредитом, 2 604 859 (два мільйони шістсот чотири тисячі вісімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 94 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 5 797 336 (п'ять мільйонів сімсот дев'яносто сім тисяч триста тридцять шість) грн. 72 коп. строкової заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 5 130 441 (п'ять мільйонів сто тридцять тисяч чотириста сорок одна) грн. 49 коп. простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, 43 670 (сорок три тисячі шістсот сімдесят) грн. 98 коп. заборгованості за нарахованою комісійною винагородою, 81 528 (вісімдесят одна тисяча п'ятсот двадцять вісім) грн. 36 коп. заборонності за простроченою комісійною винагородою за управління кредитом, 779 890 (сімсот сімдесят дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 80 коп. пені за несвоєчасну сплату кредиту, 1 230 992 (один мільйон двісті тридцять тисяч дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 03 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 198 422 (сто дев'яносто вісім тисяч чотириста двадцять дві) грн. 05 коп. індексу інфляції за кредитом, 676 115 (шістсот сімдесят шість тисяч сто п'ятнадцять) грн. 30 коп. індекс інфляції за відсотками, 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 10.04.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.