ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 911/1006/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Мальованого Станіслава Михайловича, м.Біла Церква

до Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради, м.Біла Церква

про стягнення 464102,24 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників сторін:

Позивача - Мальвана Н.С.

Відповідача - Соколюк О.В.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Мальованого Станіслава Михайловича до Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради про стягнення 464102,24 грн.

Провадження у справі № 911/1006/15 порушено ухвалою від 13.03.2015 року та призначено справу до розгляду на 07.04.2015 року.

В судовому засіданні 07.04.2015 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав у сумі 464102,24 грн., посилаючись на відсутність достатнього для погашення боргу бюджетного фінансування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані сторонами докази та пояснення, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 11.02.2014 року між Управлінням освіти і науки Білоцерківської Міської ради (відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Мальованим Станіславом Михайловичем (позивач) було укладено Договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти № 17 (надалі - Договір), згідно з яким позивач зобов'язується поставити в період з 11.02.2014 року по 31.12.2014 року товар, а саме продукція рибна, свіжа, охолоджена чи заморожена, код 10.20.1 (за ДК 016-2010),а відповідач зобов'язувався прийняти товар і оплатити його вартість.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними від 19 жовтня 2014 р з № 3127 по № 3137 в сумі 7975,04 грн., від 21жовтня 2014 р. з № 3145 по № 3178 в сумі 23090,40 грн., від 27жовтня 2014р. з № 3185 по № 3218 в сумі 25120,80 грн., від 28 жовтня 2014р. з № 3235 по № 3269 в сумі 24408,00 грн., від 05 листопада 2014 р. з № 3340 по № 3372 в сумі 24408,00 грн., від 10 листопада 2014р. з № 3373 по № 3407 в сумі 23695,20 грн., від 12 листопада 2014р. з № 3408 по № 3440 в сумі 23392, 80 грн., від 17 листопада 2014р. з № 3441 по № 3476 в сумі 24645,60 грн., від 19 листопада 2014р. з № 3471 по № 3506 в сумі 21060, 00 грн., від 24 листопада 2014р. з № 3508 по № 3541 в сумі 23090,40 грн., від 26 листопада 2014 р. з № 5342 по № 3572 в сумі 21535,20 грн., від 01 грудня 2014 року з № 3574 по № 3609 в сумі 25855,20 грн., від 03.12.2014 року з № 3610 по № 3641 в сумі 22464,00 грн., від 08.12.2014 року з № 3642 по № 3674 в сумі 25941,60 грн., з 10 грудня 2014 року № 3750 по № 3783 в сумі 28771,20 грн., з 15 грудня 2014 року № 3784 по № 3817 в сумі 33026,40 грн., з 17 грудня 2014р. № 3819 по № 3850 в сумі 24667,20 грн., з 22 грудня 2014р. № 3852по № 3887 в сумі 25812,00 грн. з 24 грудня 2014р.№ 3889 по № 3919 в сумі 20973,60 грн., з 29 грудня 2014р. № 3920 по № 3944 в сумі 14169,60 грн., за який відповідач не розрахувався, чим порушив умови Договору щодо оплати товару.

Відповідно до акту взаємних розрахунків № 15 від 12.01.2015 року заборгованість відповідача складає 464102,24 грн., що відповідачем також визнано у відзиві на позов.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача з оплати товару в сумі 464102,24 грн., що відповідачем визнано у відзиві.

Згідно зі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, підписаній відповідачем, яка долучається до справи.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи, що в ході розгляду спору судом встановлено зобов'язання відповідача сплатити на користь позивача 464102,24 грн. заборгованості, що відповідачем визнано, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем визнані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти і науки Білоцерківської міської ради (Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шевченко, 122, код 02143809) на користь Фізичної особи-підприємця Мальованого Станіслава Михайловича (Київська обл., м. Біла Церква, вул. Тімірязєва, 10, кв. 12, код ) 464102,24 грн. боргу та 9282,04 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя А.Ю. Кошик