ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.04.2015 Справа № 920/493/15
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фавор», м. Суми

до відповідача: Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та

ведучих труб», м. Суми

про стягнення 15 661 грн. 60 коп.

Суддя Лиховид Б.І.

За участю секретаря судового засідання М.О. Ейсмонт

За участю представників:

від позивача: Тимофєєва А.О., довіреність № 17 від 12.10.2015

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2 242 грн. 08 коп. пені, 938 грн. 62 коп. 3% річних та 12 480 грн. 90 коп. інфляційних втрат, а всього 15 661 грн. 60 коп.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання 16.04.2015 не з'явився, письмового відзиву на позовну заяву не подав, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, тому справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, які мають значення для вирішення справи по суті, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

17.09.2012 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фавор» (Постачальником) та відповідачем - Державним підприємством «Завод обважнених та ведучих труб» (Покупцем) був укладений Договір № 79/9-89-12, за умовами якого Постачальник зобов'язувався передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язувався прийняти та оплатити продукцію, іменовану в подальшому товар, кількісні та якісні характеристики якого викладені в специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного Договору.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що поставка товару по частинам (партіям) допускається.

Специфікацією від 02.09.2014, яка є додатком № 8 до Договору, сторонами були узгоджені найменування, кількість, ціна та загальна вартість товару. Дана Специфікація підписана та скріплена печатками обох сторін.

Як зазначає позивач у позові, відповідно до специфікації від 02.09.2014 (додатку № 8 до Договору) відповідач отримав товар на суму 74 735 грн. 90 коп., що підтверджується видатковою накладною № 1465 від 15.09.2014, підписаною представником відповідача за довіреністю № 1271 від 15.09.2014. Копії даних документів знаходяться у матеріалах справи. Підтвердженням здійснення поставки відповідачу товару на суму 74 735 грн. 90 коп. також підтверджується товарно-транспортною накладною № ХФ0000787 від 15.09.2014, копія якої є у справі.

Відповідно до п.5.1 Договору Покупець здійснює оплату кожної партії протягом 10-ти банківських днів з моменту поставки.

Тобто, відповідач мав сплатити позивачу за поставлений товар 74 735 грн. 90 коп. до 26.09.2014.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав взяті на себе по договору зобов'язання з оплати за отриманий товар у строк, встановлений пунктом 5.1 Договору, перерахувавши позивачу 74 735 грн. 90 коп. лише 26.02.2015 (платіжне доручення № 78 на суму - 14 735 грн. 90 коп) та лише 27.02.2015 (платіжне доручення № 935 на суму 60 000 грн.00 коп.).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином выдпорвыдно до закону, ынших правових актыв, договору, а за выдсутносты конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.8.1 Договору, сторони за невиконання зобов'язань по даному договору несуть матеріальну відповідальність, встановлену законодавством України.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що за порушення строку оплати поставленого товару Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого товару, що підлягає оплаті, за кожен день порушення строків оплати, але не більше 3% від вартості партії товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вище було зазначено, відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений товар в строк, передбачений умовами договору № 79/9-89-12 від 17.09.2012.

26.12.2014 позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія № 203 від 25.12.2014 з вимогою сплатити суму основного боргу у розмірі 74 735 грн. 90 коп., пеню в сумі 2 242 грн. 08. коп., 3% річних у сумі 552 грн. 84 коп. та інфляційних витрат 3 247 грн. 72 коп. на протязі 10 робочих днів.

Відповідач станом на дату звернення з позовом до суду (25.03.2015) сплатив лише суму основного боргу у розмірі 74 735 грн. 90 коп. Вимоги щодо сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат залишив без задоволення.

Так, згідно з поданим розрахунком розмір пені становить 2 242 грн. 08 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив розрахунок пені з урахуванням Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», ст. 232 Господарського кодексу України та у межах строків позовної давності, тому вимоги щодо стягнення з відповідача зазначеної суми правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 12 480 грн. 90 коп. інфляційних збитків та 3% річних у розмірі 938 грн. 62 коп. підлягають задоволенню, оскільки вони передбачені умовами договору та нараховані у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» (40020, м. Суми, вул. Комарова, 2, код 30991664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фавор» (40020, м. Суми, вул. Курська, 18, код 30759962) 2 242 грн. 08 коп. пені, 12 480 грн. 90 коп. інфляційних збитків, 938 грн. 62 коп. - 3% річних., 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене 20.04.2015.

Суддя Б.І. Лиховид