ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" квітня 2015 р.Справа № 916/820/15-г

Позивач: Публічне акціонерне товариство „Укртрансгаз", в особі філії УМГ „Прикарпаттрансгаз"

Відповідач: Публічне акціонерне товариство „Втормет"

Про: стягнення 20744,68 грн.

Суддя Демешин О. А.

Представники:

від позивача: Висоцький С.О. - довіреність

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство „Укртрансгаз", в особі філії УМГ „Прикарпаттрансгаз" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом та клопотанням про зменшення позовних вимог до Публічного акціонерного товариства „Втормет" (далі - відповідач) про стягнення 1316,08грн., з яких: 1185,14 грн. інфляційних та 130,94 грн. сплати 3% річних.

Відповідач відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно ст. 75 ГПК України.

В С Т А Н О В И В :

19.02.2013 року між Позивачем (продавець) та Відповідачем (покупець) укладено договір пос тавки металобрухту №128/, відповідно до п.1.1 якого, позивач зобов'язаний здійснити поставку та передачу у власність відповідача брухт чорних металів, а відповідач зо бов'язане прийняти брухт чорних металів та сплатити за нього. Ціна на вказаний товар узгоджується сторонами в Додаткових угодах відповідно до п. 3.1 Договору.

Так, Додатковою угодою №1 від 19.02.2013р. було погоджено ціну товару в розмі рі 1800,00 гривень за тонну брухту.

Відповідно до п. 2.2 Договору, Позивач поставив Відповідачеві товар - брухт чор них металів вагою 10,81 тон, про що було підписано Акт приймання металів чорних (вторинних) №203 від 03.10.2013р. та Накладна №489 від 03.10.2013р. Товар транспор тувався вантажним автомобілем Відповідача, що вбачається з ТТН №489 від 03.10.2013р.

Згідно п. 3.3 Договору, оплата проводиться на підставі Актів приймання металів

чорних.

Від Відповідача товар прийняв представник Хачатрян А.Л, який діяв на підставі Довіреності №293 від 01.10.2013р.

Загальна вартість переданого товару складала 19458 гривень, однак, на момент звернення позивача з позовом до суду вказана сума боргу відповідачем не була сплачена.

Відповідачеві направлялась поштою Претензія №19-805 від 10.06.2014р. з ви могою сплатити заборгованість. Аналогічна Претензія №20-1806 від 21.11.2014р. також була надана Відповідачеві, відповіді не отримано.

Як вбачається з клопотання позивача про зменшення позовних вимог, 12.03.2015р. відповідачем сплачено суму основного боргу в розмірі 19428,8грн. Тому, на вказану суму позивачем зменшено позовні вимоги.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, якщо строк виконання зобов`язання не встановлено, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник зобов`язаний виконати його у 7-ми денний строк від дня пред`явлення вимоги.

Як вбачається з доданої по матеріалів справи копії претензії за № 20-1806 від 21.11.2014р. з вимогами про сплату заборгованості в розмірі 19428,6грн., її відповідачем було отримано 21.11.2014р. Тобто, 28.11.2014. був останнім із 7-ми днів, коли відповідач був зобов`язаний погасити заборгованість перед позивачем (21.11.2014р. + 7 днів = 28.11.2014р.), а прострочення по оплаті вищевказаного боргу настало тільки 29.11.2014р. .

Тому, позивачем при розрахунку 3% річних до 82 прострочення безпідставно включено дату 28.11.2015р.

Тобто, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 129,35 грн.., виходячи з наступного розрахунку:

19428,6грн. х 3% : 365 х 81день (з 29.11.2014р. по 17.02.2015р. включно) = 129,35грн.

Щодо стягнення інфляційних, то за період прострочення з грудня 2014р. по січень 2015р. включно їх розмір становить 1203,21грн грн.. (19428,6 х 103% х 103,1% - 19428,6грн. = 1203,21грн.).

Фактично, як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні в розмірі 1185,14 грн. Тобто, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позовні вимоги щодо їх стягнення є меншими від фактично нарахованих.

Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають частковому задоволенню з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Втормет" (Код 4, 65028 м. Одеса, вул.. Болгарська, 64) на користь Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз", в особі філії УМГ „Прикарпаттрансгаз" (76018 м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 48, ): 1185 гривень 14 коп. інфляційних; 129 гривень 35коп. сплати 3% річних та 1824 гривні 80коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.А. Демешин