ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 квітня 2015 р. Справа № 918/237/15

Суддя Марач В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення коштів за договором поставки в сумі 12 991 грн. 49 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_4, довіреність № б/н від 20 березня 2015 року;

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася в господарський суд Рівненської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (надалі - відповідач) в якому просить стягнути з останньої кошти за договором поставки від 11.04.2014 року в сумі 12 991 грн. 49 коп., з яких: 10107.08 грн. основний борг, 1344.24 інфляційні, 1540.17 грн. пеня.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, явку представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень №239 та № 107.

Керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без відповідача за наявними в ній матеріалами.

До винесення рішення по справі позивач подав заяву про уточнення розміру позовних вимог (а.с.32-34) в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12841.69 грн., з яких: 10107.08 грн. основний борг, 1344.24 інфляційні, 1390.37 грн. пеня.

Дана заява подана у відповідності до норм ГПК України, а відтак приймається судом до розгляду.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представника позивача, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому господарський суд керувався наступним.

11 квітня 2014 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, як покупцем було укладено договір поставки товару від 11.04.2014 року (надалі договір) відповідно до умов якого (п.1.1) позивач зобов'язується поставляти відповідачу товари, а відповідач - приймати такі товари та оплачувати їх шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача протягом 21 дня з моменту фактичного отримання товару, який визначається датою підписання сторонами видаткової накладної. Найменування, кількість, ціна та загальна вартість поставленого товару визначені у видаткових накладних, що є невід'ємною частиною договору. (п.2.1. Договору).

На виконання умов договору та усних заявок відповідача позивач здійснила три поставки товару на загальну суму 49 017.08 грн., що підтверджується видатковими накладними: №0000-000677 від 11.07.2014 року на суму 13107.54 грн.; №0000-000519 від 02.06.2014 року на суму 24077.82 грн. та №0000-000417 від 08.05.2014 року на суму 11831.72 грн.

Відповідно до п.7.1 договору оплата за поставлений товар здійснюється на умовах відстрочення платежу, який складає 21 календарний день з дати поставки товару та підписання відповідної накладної, шляхом відвантаження товару автотранспортом або самовивозом зі складу позивача.

Відповідач частково здійснив проплату за поставлений товар в розмірі 38 910.00 грн. тому залишок заборгованості складає 10 107.08 грн.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Така ж норма встановлена і статтею 193 Господарського кодексу України.

Відповідно ж до ст.530 ЦКУ якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 10107,08 грн. грунтується на договорі та законі, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ж до статті 611 цього ж Кодексу:

1. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.9.4 договору поставки товару від 11.04.2014р. покупець за несвоєчасну оплату товару за даним Договором сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

На підставі зазаначеного пункту договору позивачем, за несвоєчасну оплату вартості отриманого товару, нарахована пеня, в межах строку, встановленого п.6 ст.232 Господарського кодексу України, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, в сумі 1390.37 грн. за період з 01.08.2014р. по 01.02.2015 року.

Таким чином, з огляду на вищенаведене пеня, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, грунтується на договорі та законі, є правомірною, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦКУ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на основі наведених норм Закону, в зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання по договору поставки товару від 11.04.2014р., правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних в сумі 1344.24 грн. за період з вересня 2014 року по січень 2015 року.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються судові витрати.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) заборгованість в сумі 12 841.69 коп. з яких: 10107.08 грн. - основний борг; 1344.24 грн. - інфляційні; 1390.37 грн. - пеня та судовий збір у розмірі 1827.00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 09.04.2015р.

Суддя Марач В.В.