ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"31" березня 2015 р. Справа № 911/787/15

за позовом приватного підприємства «Шосінтербуд», м. Шостка Сумської області

до відповідача підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг в м. Броварах», м. Бровари

про стягнення 77511,31 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: Карабан Є.П., уповноважений, довіреність від 12.03.2015р. № 3

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - приватне підприємство «Шостінтербуд», м. Шостка Сумської області - звернувся до господарського суду Київської області з позовом до відповідача - підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг в м. Броварах», м. Бровари Київської області, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки № 02/2014 від 15.01.2014р. в розмірі 77511,31 грн., в тому числі 60991,15 грн. основного боргу за поставлений протягом лютого-червня 2014р. товар, 7702,10 грн. пені, 1019,82 грн. 3% річних, 7798,24 грн. інфляційних втрат, та покласти на відповідача судовий збір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.03.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/787/15 та призначено справу до розгляду.

В судове засідання 17.03.2015р. представники сторін не з'явились, у зв'язку з чим ухвалою від 17.03.2015р. розгляд справи було відкладено.

В судовому засіданні 31.03.2015р. представник позивача подав витребувані судом документи та надав пояснення по суті позову, в яких позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судові засідання 17.03.2015р. та 31.03.2015р. не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про причини нез'явлення суд належним чином не повідомив. Як вбачається із залучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, відповідач копію ухвали від 02.03.2015р. отримав 06.03.2015р., а копію ухвали від 17.03.2015р. отримав 24.03.2015р., відповідно був належним чином завчасно повідомлений судом про дату, час та місце проведення судових засідань.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами, яких достатньо для розгляду спору.

Розглянувши позов приватного підприємства «Шостінтербуд», м. Шостка Сумської області (далі по тексту - ПП «Шостінтербуд») до відповідача - підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг в м. Броварах», м. Бровари Київської області (далі по тексту ПСК «Укооппромторг»), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини першої ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

15.01.2014р. між ПП «Шостінтербуд» (постачальник) та ПСК «Укооппромторг» (покупець) було укладено Договір поставки № 02/2014 (далі - Договір), згідно якого постачальник зобов'язався поставляти, а покупець приймати та оплачувати товари. Згідно умов Договору:

- товар поставляється партіями відповідно до замовлень покупця. Зобов'язання по поставці вважаються виконаними постачальником з моменту передачі покупцю товару та повного пакету товаросупровідних документів, оформлених належним чином (пункти 2.1, 2.8 Договору);

- оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дня поставки (пункт 6.5 Договору);

- Покупець має право повернути постачальнику товари, які були поставлені покупцю, а постачальник зобов'язаний прийняти такі товари, якщо товар було повернуто споживачами як неякісний, якщо виявлено невідповідність якості при отриманні, підготовці до реалізації або під час реалізації, у разі закінчення сезону для сезонних товарів (пункт 7.1 Договору);

- договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014р. та до повного виконання зобов'язань (пункт 11.1 Договору).

Додатковою угодою №1 від 15.01.2014р. до договору поставки сторони погодили, що за порушення терміну оплати за поставлений товар покупець на вимогу постачальника зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 50% вартості несплаченого товару.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 87765,35 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями підписаних обома сторонами та скріплених печатками обох сторін видаткових накладних, оригінали яких були надані позивачем для огляду в судовому засіданні, а саме:

від 03.02.2014р. № ШІ-0000888 на суму 11244,98 грн.,

від 03.02.2014р. № ШІ-0000889 на суму 11244,98 грн.;

від 07.04.2014р. № ШІ-0003419 на суму 2394,22 грн.;

від 07.04.2014р. № ШІ-0003898 на суму 4284,23 грн.;

від 12.05.2014р. № ШІ-0005202 на суму 14236,70 грн.;

від 04.06.2014р. № ШІ-0006471 на суму 13211,92 грн.;

від 04.06.2014р. № ШІ-0006470 на суму 31148,32 грн.

Згідно до частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Пунктом 6.5 Договору сторони встановили, що оплата товару здійснюється протягом сорока пяти календарних днів з моменту поставки товару. За таких обставин, строк оплати товару за вищеперерахованими видатковими накладними є таким, що настав.

Відповідач оплатив позивачу грошові кошти за поставлений товар частково в сумі 25413,56 грн., а саме платіжним дорученням від 30.04.2014р. № 8479 в сумі 11244,98 грн. та платіжним дорученням від 03.06.2014р. №8835 в сумі 14168,58 грн., про що свідчать подані позивачем копії банківських виписок.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Суд ухвалами від 16.02.2015р. та від 17.03.2015р. витребовував у відповідача документи, що підтверджують сплату відповідачем грошових коштів за договором. Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не подав, доказів оплати коштів за отриманий від позивача товар в більшому розмірі, ніж визнає за ним позивач, не представив, відповідно доводи позивача не спростував.

Крім того, відповідачем повернуто, а позивачем прийнято повернення товару на суму 1360,64 грн. за накладними на повернення, копії яких залучені до матеріалів справи, а оригінали надані позивачем для огляду в судовому засіданні, а саме:

від 27.03.2014р. № ШІ00000197 на суму 703,25 грн.;

від 27.03.2014р. № ШІ00000198 на суму 657,39 грн.

За таких обставин, сума основного боргу відповідача перед позивачем за вищеперерахованими видатковими накладними, строк оплати якої настав, складає 87765,35 грн. (поставка) - 25413,56 грн. (оплата) - 1360,64 грн. (повернення) = 60991,15 грн., за таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню повністю.

Додатковою угодою №1 від 15.01.2014р. до договору поставки сторони погодили, що за порушення терміну оплати за поставлений товар покупець на вимогу постачальника зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 50% вартості несплаченого товару. Позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 7702,10 грн., розраховану станом на 31.12.2014р.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов'язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов'язання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до частини 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки інший період нарахування пені в Договорі сторонами не встановлено, нарахування пені має розпочатися наступного дня після спливу передбаченого договором терміну оплати (після спливу сорока п'яти днів з моменту поставки), та припинитися або в день виконання грошового зобов'язання або через шість місяців у відповідне число останнього місяця строку після кінцевого строку оплати.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

підставаСтрок оплати включно доФактично сплачено, грн.Дата оплати (або повер-нення товару)Основний борг, грн. Період простроченняПеня, грн.
накладна від 03.02.14 №888 на 11244,98 грн. накладна від 03.03.14 №889 на 11244,98 грн. 20.03.14 22489,96 21.03 - 26.03.14 48,06
повернення від 27.03.14 № 197 на 703,25 грн. повернення від 27.03.14 №198 на 657,39 грн. 703,25 657,39 27.03.14 21129,32 27.03 - 29.04.14 307,97
платіжне доручення №8479 11244,9830.04.149884,3430.04 - 22.05.14118,34
накладна від 07.04.14 №3419 на 2394,22 грн. накладна від 07.04.14 №3898 на 4284,23 грн. 22.05.14 16562,79 23.05 - 02.06.14 94,84
платіжне доручення №8835 14168,5803.06.142394,2103.06 - 26.06.1429,91
накладна від 12.05.14 №5202 на 14236,70 грн.26.06.14 16630,9127.06 - 19.07.14207,32
накладна від 04.06.14 №6471 на 13211,92 грн. накладна від 04.06.14 №6470 на 31148,32 грн. 19.07.14 60991,15 20.07 - 31.12.14 7138,47
всього 60991,15 7944,91
судом встановлено, що за заявлений позивачем період (який враховує обмеження частини 6 ст. 232 ГК України) належна до стягнення з відповідача пеня становить 7944,91 грн. Суд, приймаючи рішення, не вправі виходити за межі позовних вимог, за таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню повністю в заявленій сумі 7702,10 грн.

Крім того, положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 1019,82 грн. та інфляційні втрати в сумі 7798,24 грн., розраховані станом на 31.12.2014р.

Оскільки 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, в тому числі не є неустойкою (пенею) то обмеження нарахування процентів річних та інфляційних втрат терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується. Також до процентів річних та інфляційних втрат не застосовуються положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» щодо обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ.

За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

підставаОсновний борг, грн. Період прострочення3% річних, грн.Інфляційні втрати, грн.
накладна від 03.02.14 №888 на 11244,98 грн. накладна від 03.02.14 №889 на 11244,98 грн. 22489,96 21.03 - 26.03.14 11,09 0
повернення від 27.03.14 № 197 на 703,25 грн. повернення від 27.03.14 №198 на 657,39 грн. 21129,32 27.03 - 29.04.14 59,05 697,27
платіжне доручення №84799884,3430.04 - 22.05.1418,69375,60
накладна від 07.04.14 №3419 на 2394,22 грн. накладна від 07.04.14 №3898 на 4284,23 грн. 16562,79 23.05 - 02.06.14 14,97 0
платіжне доручення №88352394,2103.06 - 26.06.144,7223,94
накладна від 12.05.14 №5202 на 14236,70 грн.16630,9127.06 - 19.07.1431,4466,52
накладна від 04.06.14 №6471 на 13211,92 грн. накладна від 04.06.14 №6470 на 31148,32 грн. 60991,15 20.07 - 31.12.14 827,14 7013,98
всього60991,15 967,108177,31
судом встановлено, що за заявлений позивачем період належні до стягнення з відповідача 3% річних становлять 967,10 грн. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 1019,82 грн. процентів річних підлягає задоволенню частково в сумі 967,10 грн.

Належні до стягнення з відповідача інфляційні втрати становлять 8177,31 грн. Суд, приймаючи рішення, не вправі виходити за межі позовних вимог, за таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю в заявленій сумі 7798,24 грн.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню частково. Суд приймає рішення про стягнення з відповідача - підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг в м. Броварах» на користь позивача - приватного підприємства «Шостінтербуд» заборгованості в сумі 77458,59 грн., в тому числі 60991,15 грн. основного боргу, 7702,10 грн. пені, 967,10 грн. процентів річних та 7798,24 грн. інфляційних втрат. У відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 2, 12, 22, 32-34, 43, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного підприємства «Шостінтербуд» задовольнити частково.

2. Стягнути з підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Кутузова, буд. 127, ідентифікаційний код 01740064)

на користь приватного підприємства «Шостінтербуд» (41100, Сумська обл., м. Шостка, вул. Марата, буд. 30-А, кв. 200, ідентифікаційний код 33095656)

60991,15 грн. (шістдесят тисяч дев'ятсот дев'яносто одну гривню п'ятнадцять копійок) основного боргу,

7702,10 грн. (сім тисяч сімсот дві гривні десять копійок ) пені,

967,10 грн. (дев'ятсот шістдесят сім гривень десять копійок ) 3% річних,

7798,24 грн. (сім тисяч сімсот дев'яносто вісім гривень двадцять чотири копійки) інфляційних втрат,

1825,76 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять п'ять гривень сімдесят шість копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх

Повний текст рішення підписано 16.04.2015р.