ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 р. Справа№ 914/612/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока", с.Рихальське Ємільчинського району Львівської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Продсервіс", м.Винники м.Львів

про стягнення 5 210,09 грн.

За участю представників сторін:

від позивача не з'явився;

від відповідача не з'явився.

Заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Продсервіс" про стягнення 5 210,09 грн., з яких 3 760,00 грн. - основний борг, 492,81 грн. - пеня, 376,00 грн. - штраф, 54,08 грн. - 3% річних, 527,20 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 27.02.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 18.03.2015р. Ухвалою суду від 18.03.2015р. розгляд справи відкладено на 04.04.2015р.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. В поданій 17.03.2015р. заяві позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечив. Станом на 08.04.2015р. від відповідача не повернулось поштове повідомлення про вручення йому ухвали суду від 18.03.2015р. або поштовий конверт без вручення його адресату. Дана ухвала надсилалась відповідачу на адресу вказану позивачем у позовній заяві та зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 79495, Львівська обл., м. Винники, вул. Кільцева, буд 1, кв. 67. Однак за вказаною адресою на адресу суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим відправленням відповідачу ухвали про порушення провадження у справі з відміткою поштового відділення - «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч.1 ст.64 ГПК України, суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і

місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно п.3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. № 18 із внесеними змінами та доповненнями «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців суду невідомо.

Станом на 08.04.2015р. від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України при відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд встановив.

23.07.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західагроінвест» (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Продсервіс» (надалі - замовник) було укладено договір №17, відповідно до умов якого постачальник бере на себе зобов'язання передавати у власність покупцеві, а покупець відповідно - приймати та оплачувати товар в кількості і асортименті, які обумовлені в даному договорі та замовленнях покупця.

Відповідно до п.1.2. договору товаром, що постачатиметься в рамках цього договору, є сухе молоко, суха молочна сироватка, масло вершкове, серед вершковий, інші продукти переробки молока, які використовуються у якості сировини в харчовій промисловості.

Згідно із п.1.3. договору конкретне найменування товару, його кількість, асортимент та ціна кожної окремої партії поставки обумовлюється сторонами, відповідно на кожну таку окрему партію товару і зазначаються в рахунку постачальника на оплату товару, який формується ним на підставі усної чи письмової заявки покупця, а також видаткових накладних, за якими здійснюється відпуск відповідної партії товару.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що у разі, якщо протягом дії цього договору сторонами не буде укладено окремого письмового договору поставки товарів, реалізація яких здійснюється постачальником, то вважається, що поставки всіх товарів покупцю здійснюються на умовах викладених в цьому договорі (включаючи строк оплати, відповідальність за порушення договору, тощо).

Ціна товару та його кількість вказуються в рахунку постачальника на оплату (який

формується постачальником після опрацювання заявки покупця), а також зазначається в накладній по якій здійснюється відпуск кожної конкретної партії товару (п.2.1. договору).

Відповідно до п.2.4. договору загальна ціна договору є розрахунковою і визначається як сума вартості всього замовленого покупцем та поставленого постачальником на підставі цього договору товару.

Згідно із п.2.6. договору строки оплати: відтермінування платежу 21 (двадцять один) календарних днів з моменту поставки (відвантаження товару).

Пунктом 3.4. договору передбачено, що датою поставки вважається дата передачі товару, що вказується в видатковій накладній та/або товаро-транспортній накладній, яка підписується представниками сторін під час фактичної передачі товару.

Як стверджує позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західагроінвест» було поставлено відповідачу товар на суму 3 760,00 грн., однак відповідач не провів оплату, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед постачальником.

Відповідно до п.5.1. договору за несвоєчасну оплату партій товару за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в момент відповідного прострочення, від суми заборгованості, за кожний день прострочки оплати.

Пунктом 7.5. договору передбачено, що в разі затримки оплати отриманого товару на строк більше, ніж тридцять днів відносно вказаного в п.3.4., покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі десяти відсотків від суми несплаченого боргу.

Крім того, як встановлено судом, 02.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західагроінвест» (надалі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" (надалі - новий кредитор) укладено договір купівлі-продажу права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор в повному обсязі відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Продсервіс" () (надалі - боржник) за укладеним між первісним кредитором і боржником договором №17 від 23.07.2014р. та видатковою накладною №РН-0000026 від 05.08.2014р.

Відповідно до п.1.2. договору купівлі-продажу права вимоги до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за договором та видатковою накладною, які зазначені в п.1.1. договору купівлі-продажу права вимоги, в обсязі і на умовах, що існували на момент укладення даного договору, зокрема, але не виключно право вимагати від боржника сплатити 3 760,00 грн. вартості неоплаченого на момент підписання цього договору товару, що поставлений видатковою накладною, а також річних, інфляційних втрат, неустойки (пеня, штраф), збитків заподіяних неналежним виконанням обов'язків.

Згідно із п.4.2. договору купівлі-продажу права вимоги первісний кредитор зобов'язаний шляхом відправки цінного листа з описом вкладення повідомити боржника про відступлення права вимоги за цим договором новому кредитору.

На виконання договору купівлі-продажу права вимоги від 02.12.2014р., між первісним кредитором та новим кредитором було підписано акт приймання-передавання оригіналів документів. Відповідно до вказаного акту новому кредитору було передано договір №17 від 23.07.2014р. та видаткову накладну №РН-0000026 від 05.08.2014р., а боржнику було відправлено з описом вкладення повідомлення про відступлення права вимоги.

Відтак, враховуючи наведене, у зв'язку із невиконанням відповідачем своїх обов'язків що оплати за поставлений йому товар, позивач звернувся до господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 3 760,00 грн. - основного боргу.

Також на підставі п.5.1 та п.7.5. відповідачу нараховано пеню в розмірі 492,81 грн. та штраф в розмірі 376,00 грн.

Крім того, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України відповідачу нараховано 54,08 грн. - 3% річних та 527,20 грн. - інфляційних втрат.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 5 210,09 грн., з яких 3 760,00 грн. - основний борг, 492,81 грн. - пеня, 376,00 грн. - штраф, 54,08 грн. - 3% річних, 527,20 грн. - інфляційні втрати.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.07.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західагроінвест» та відповідачем було укладено договір №17, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західагроінвест» взяло на себе зобов'язання передавати у власність відповідачеві, а відповідач відповідно - приймати та оплачувати товар в кількості і асортименті, які обумовлені в даному договорі та замовленнях відповідача.

Факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західагроінвест» зобов'язань по договору №17 від 23.07.2014р. підтверджується видатковою накладною на суму 3 760,00 грн. Однак відповідач, в порушення умов договору не провів оплату. Докази сплати вказаного боргу в матеріалах справи відсутні, відзив на позов відповідач не подав.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 02.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західагроінвест» та позивачем укладено договір купівлі-продажу права вимоги, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західагроінвест» в повному обсязі відступило, а позивач набув право вимоги, належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західагроінвест» до відповідача за укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Західагроінвест» і відповідачем договором №17 від 23.07.2014р. та видатковою накладною №РН-0000026 від 05.08.2014р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач належним чином був повідомлений про відступленя права вимоги, однак оплату не провів оплату. Докази сплати вказаного боргу в матеріалах справи відсутні.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Продсервіс" 3 760,00 грн. - основного боргу є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу та пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.5.1. договору №17 від 23.07.2014р. за несвоєчасну оплату партій товару за даним договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в момент відповідного прострочення, від суми заборгованості, за кожний день прострочки оплати.

Пунктом 7.5. договору №17 від 23.07.2014р. передбачено, що в разі затримки оплати

отриманого товару на строк більше, ніж тридцять днів відносно вказаного в п.3.4., покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі десяти відсотків від суми несплаченого боргу.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 492,81 грн. - пені та 376,00 грн. - штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Здійснивши перевіривши розрахунок розміру 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 54,08 грн. - 3% річних, 527,20 грн. - інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону та як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №144 від 13.02.2015р. на суму 1 827,00 грн., які відповідно до ст.49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний центр "Продсервіс" (79495, Львівська обл., м. Винники, вул. Кільцева, буд 1, кв. 67, код ЭДРПОУ 33155671) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рихальський завод сухого молока" (11246, Житомирська область, Ємільчинський район, с.Рихальське, вул.Леніна, 38, ) 3 760,00 грн. - основного боргу, 492,81 грн. - пені, 376,00 грн. - штрафу, 54,08 грн. - 3% річних, 527,20 грн. - інфляційних втрат та 1 827,00 грн. - судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 10.04.2015р.

Суддя Петрашко М.М.