ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.04.2015 Справа № 920/70/13
Господарський суд Сумської області у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Лєпкової І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/70/13, порушеної за заявою кредитора - Управління майна комунальної власності Сумської міської ради до боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Ремпобуттехніка» про визнання банкрутом,

Представники сторін:

Від кредиторів - УМКВ СМР - Мельник Л.О.; ДПІ у м. Сумах - Будаков В.М.;

Представник трудового колективу - Самодай В.М.;

Представник ліквідатора - Градун А.І.;

Ліквідатор - Курбанов Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 14.01.2013 р. порушено провадження у справі № 920/70/13 про банкрутство ТОВ «Ремпобуттехніка» відповідно до ст. 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції діючій до набрання чинності змінами, внесеними Законом №4212-VI від 22.12.2011р.).

Постановою господарського суду Сумської області від 17.09.2013р. боржника було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Курбанова Н.В.

До суду надійшло клопотання № 02-02/797 від 05.03.2015 р. ліквідатора Курбанова Н.В. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками ліквідаційної процедури по справі № 920/70/13 про банкрутство ТОВ «Ремпобуттехніка».

Ухвалою суду від 02.04.2015 р. розгляд клопотання ліквідатора призначено в судове засідання на 15.04.2015 р.

06.04.2015 р. від ліквідатора надійшли пояснення до звіту про здійснення та відшкодування витрат на проведення процедури ліквідації з доказами здійснення частини витрат, що не погоджувалась комітетом кредиторів боржника, а також надійшли уточнення до зазначеного клопотання у зв'язку з виявленням арифметичних помилок, в якому ліквідатор просить суд затвердити звіт про здійснення та відшкодування витрат на проведення процедури ліквідації на уточнену суму.

Вказані клопотання та пояснення ліквідатор обґрунтовує тим, що під час проведення процедури ліквідації йому було затверджено основну та додаткову грошові винагороди за виконання повноважень як комітетом кредиторів боржника, так і господарським судом, відповідно до положень ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону №4212-VI від 22.12.2011р.) (далі Закон).

Окрім того ліквідатор обґрунтовує у вказаному клопотанні та додаткових поясненнях до нього необхідність затвердження звіту про здійснення та відшкодування витрат на проведення процедури ліквідації на загальну суму, вказану ліквідатором у звіті про здійснення та відшкодування витрат на проведення процедури ліквідації, з урахуванням уточнень, посилаючись на часткове погодження комітетом кредиторів вказаного звіту та на положення ст. 115 Закону.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 115 Закону арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.

Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Додаткова грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією визначається в розмірі 5 відсотків від обсягу стягнутих на користь боржника активів (повернення грошових коштів майна, майнових прав), які на день порушення провадження у справі про банкрутство перебували у третіх осіб, а також 3 відсотків від обсягу погашених вимог конкурсних кредиторів.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2014 року до господарського суду звернувся ліквідатор ТОВ «Ремпобуттехніка» арбітражний керуючий Курбанов Н.В. з клопотанням № 02-02/281 від 13.01.2014 року про затвердження розміру основної та додаткової грошової винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень ліквідатора.

До клопотання про затвердження розміру грошової винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень ліквідатора було додано копію протоколу засідання комітету кредиторів ТОВ «Ремпобуттехніка» № 2 від 09.10.2013 року, відповідно до якого комітет кредиторів боржника затвердив ліквідатору відповідні розміри основної та додаткової грошових винагород ліквідатора.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.04.2014 року було затверджено основну грошову винагороду ліквідатора у справі № 920/70/13 про банкрутство ТОВ «Ремпобуттехніка» арбітражного керуючого Курбанова Н.В. у розмірі 5 214,60 грн., тобто двох середньомісячних заробітних плат керівника ТОВ «Ремпобуттехніка» за останні 12 місяців його роботи до відкриття процедури ліквідації банкрута за кожен місяць виконання повноважень ліквідатора, а також затверджено додаткову винагороду у розмірі 5% від обсягу стягнутих на користь боржника активів, які на день порушення провадження у справі про банкрутство перебували у третіх осіб, а також, 3% від обсягу погашених вимог конкурсних кредиторів.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2014 року вказану ухвалу від 03.04.2015 року було залишено без змін.

Оплата вказаної грошової винагороди арбітражного керуючого (ліквідатора), як зазначено в ч. 5 ст. 115 Закону здійснюється за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результатів господарської діяльності боржника або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Крім того, ч. 6 ст. 115 Закону також передбачена можливість авансування такої винагороди за рахунок фонду, що може бути створено кредиторами.

При дослідженні матеріалів справи встановлено, що кредитори в даній справі не створювали фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Судом також встановлено, що ліквідатор щомісяця надавав комітету кредиторів інформацію про нарахування та виплату грошової винагороди, як того вимагають положення ч. 7 ст. 115 Закону.

Звіт ліквідатора про нарахування про нарахування та виплату грошової винагороди за період ліквідаційної процедури було розглянуто на засіданні комітету кредиторів від 26.02.2015 р. Відповідно до протоколу комітету кредиторів № 4 від 26.02.2015 р. було погоджено:

- звіт ліквідатора про нарахування та виплату основної грошової винагороди за період процедури ліквідації № 02-02/760 від 16.02.2015 року на суму 85916,74 гривень;

- звіт ліквідатора про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за період процедури ліквідації № 02-02/761 від 16.02.2015 року на суму 41847,08 гривень.

З наданих ліквідатором документів також вбачається, що нарахування та виплата грошової винагороди ліквідатора здійснювалась у повній відповідності до положень ч. 3 ст. 115 Закону, що регулюють момент виникнення права на основну та додаткову грошову винагороду.

Джерелом фінансування оплати грошової винагороди ліквідатора були кошти, отримані від продажу майна боржника ТОВ «Ремпобуттехніка» та, частково, власні (наявні) кошти боржника.

Вказане підтверджується копіями видаткових касових ордерів та платіжних доручень, доданих ліквідатором до клопотання.

Отже, розрахунки ліквідатора у звітах про нарахування та виплату грошової винагороди відповідають дійсності, підтверджуються матеріалами справи та погоджені комітетом кредиторів.

Відповідно до ст. 115 Закону витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов'язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов'язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитори не створювали фонд авансування оплати витрат на проведення процедури ліквідації, а фінансування витрат на проведення процедури ліквідації здійснювалось за рахунок коштів, отриманих від господарської діяльності боржника в процедурі ліквідації, від продажу майна боржника та за рахунок особистих коштів арбітражного керуючого.

При цьому, ч. 7 ст. 115 Закону покладає обов'язок на ліквідатора здійснювати щомісячне звітування перед комітетом кредиторів про здійснення та відшкодування витрат.

Звіт арбітражного керуючого про здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Звіт про здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедури ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Під час перевірки виконання арбітражним керуючим вказаної норми, суд встановив, що протягом процедури ліквідації ліквідатор щомісяця доводив до відома комітету кредиторів інформацію про здійснені та відшкодовані витрати на проведення процедури ліквідації, що підтверджується копіями поточних звітів про хід процедури ліквідації, що містяться в матеріалах справи.

У свою чергу комітет кредиторів протягом процедури ліквідації не заявляв заперечень проти витрат ліквідатора на проведення процедури ліквідації зазначених у звітах, що свідчить про їх фактичне схвалення (погодження).

З матеріалів справи вбачається, що загальний розмір витрати на проведення ліквідаційної процедури склав 1 017 478,18 грн., що включає в себе:

- оплату заробітної плати працівникам у розмірі 424 615,39 грн.,

- оплату єдиного соціального внеску у розмірі 214 076,30 грн.;

- оплату податку з доходів фізичних осіб у розмірі 74 826,50 грн.;

- оплату військового збору у розмірі 1376,29 грн.;

- оплату комунальних послуг у розмірі 179 806,35 грн.;

- оплату канцелярських витрат у розмірі 4 503,75 грн.;

- оплату витрат з заправки картриджа, ремонту оргтехніки у розмірі 1066,00 грн.;

- оплату банківських послуг, розрахунково-касового обслуговування у розмірі 7895,59 грн.;

- оплату поштових витрат у розмірі 559,88 грн.;

- оплату судового збору у розмірі 4060,12 грн.;

- оплату витрат на відрядження у розмірі 1862,40 грн.;

- оплату господарських потреб у розмірі 6 023,45 грн.;

- оплату витрат на підтримання майна у належному стані у розмірі 3 714,67 грн.;

- оплату паливно-мастильних матеріалів у розмірі 13 417,04 грн.;

- оплату послуг суб'єкта оціночної діяльності у розмірі 1500,00 грн.;

- оплату послуг по формуванню архівного фонду у розмірі 15 613,74 грн.;

- оплату юридичних послуг у розмірі 29 551,45 грн.;

- оплату бухгалтерських послуг у розмірі 26 721,25 грн.;

- оплату нотаріальних, реєстраційних та довідкових витрат у розмірі 1710,43 грн.;

- оплату електронних послуг електронного ключа, 1-С «Бухгалтерія» та програмного забезпечення «Медос» у розмірі 1466,40 грн.;

- оплату штемпельно-граверних послуг у розмірі 246,00 грн.;

- оплату витрат на публікації, оголошення, періодику у розмірі 2865,18 грн..

Вказані витрати на оплату праці у розмірі 424615,39 грн. включають в себе витрати: на оплату вихідної допомоги - 23154,10 грн.; на оплату компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки - 86341,29 грн.; на оплату праці охоронців (сторожів) - 33269,16 грн.; на оплату поточної заробітної плати - 281850,84 грн..

При цьому оплата поточної заробітної плати у розмірі 281 850,84 грн. складається з оплати заробітної плати за перші два місяці процедури ліквідації (з 17.09.2013 року по 17.11.2013 року) у розмірі - 51189,32 грн., а решта - 230661,52 грн. є оплатою праці за період протягом другої половини листопада 2013 року - першої половини лютого 2015 року, що підтверджується матеріалами справи, а саме: виписками по рахунку банкрута та картками по рахунку 301 «Каса» за період процедури ліквідації.

Після завершення проведення розрахунків з усіма кредиторами ліквідатор звернувся до комітету кредиторів для погодження звіту про здійснення та відшкодування вказаних витрати за підсумками процедури ліквідації.

Розгляд даного звіту тривав на протязі декількох засідань комітету кредиторів, зокрема, 26.02.2015 року та 04.03.2015 року на засіданнях комітету кредиторів ТОВ «Ремпобуттехніка» було частково погоджено частину витрат на проведення процедури ліквідації на суму 214 011,51 грн. та частину витрат на оплату праці працівників банкрута з відповідними нарахуваннями за перші два місяці процедури ліквідації у сумі 51 189,32 грн. і нарахованих на дану суму витрат на оплату єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, а також витрати на оплату праці охоронців та відповідні нарахування на них у сумі 33 269,16 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що частину витрат на проведення процедури ліквідації, комітет кредиторів ТОВ «Ремпобуттехніка» не погодив з підстав їх необґрунтованості та необґрунтованості цін, за якими такі витрати були здійснені.

Зокрема, комітет кредиторів боржника не погодив: заправку картриджа та ремонт оргтехніки - 1066,00 грн.; оплату господарських потреб - 6023,45 грн.; оплату витрат на підтримання майна у належному стані - 3714,67 грн.; оплату паливно-мастильних матеріалів - 13417,04 грн.; оплату канцелярських витрат - 4053,75 грн.; оплату юридичних послуг - 29551,45 грн.; оплату бухгалтерських послуг - 26721,25 грн.; оплату ел. послуг ел. ключа та програмного забезпечення (ІС та Медок) - 1466,40 грн.; оплату витрат на публікації - 2108,18 грн.; оплату праці працівників банкрута з відповідними нарахуваннями за період процедури ліквідації, окрім перших двох місяців.

Таким чином, частина непогоджених комітетом витрат на проведення процедури ліквідації склала 88 572,19 грн. та витрат на оплату праці працівників банкрута у розмірі 230661,52 грн. і відповідних витрат на оплату єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, нарахованих за період процедури ліквідації, окрім перших двох місяців.

Не погоджуючи частину витрат на проведення процедури ліквідації управління майна комунальної власності Сумської міської ради зазначило, що вони є значними та необґрунтованими витратами на проведення процедури ліквідації і призвели до неповного погашення вимог кредиторів, внесених до реєстру.

У своїх поясненнях від 23.03.2015 року до звіту про здійснення та відшкодування витрат на проведення процедури ліквідації, що містяться в матеріалах справи, та доданих до них документах, ліквідатор зазначає про безпідставність заперечень кредитора щодо розміру та необхідності частини витрат на проведення процедури ліквідації.

Разом з цим, ліквідатор надав пояснення щодо кожного виду витрат на проведення процедури ліквідації, їх необхідності, а також надав до матеріалів справи належним чином завірені копії розрахунково-касових документів, товарних чеків, накладних та інших документів, що підтверджують дійсність витрат на проведення процедури ліквідації та їх ціну.

Дослідивши вказані пояснення та докази на їх підтвердження, суд встановив, що витрати на проведення процедури ліквідації, що не погоджені комітетом кредиторів, є дійсними, оскільки підтверджуються відповідними розрахунково-касовими документами. Необхідність здійснення таких витрат відповідає цілям та завданням проведення процедури ліквідації, оскільки мали на меті здійснення усіх заходів щодо належного та законного проведення процедури ліквідації у відповідності до положень чинного законодавства та Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом».

Зокрема, суд вважає, що обґрунтованими є витрати на заправку картриджа та ремонт оргтехніки належних банкруту, на господарські потреби, на підтримання майна банкрута у належному стані, на паливно-мастильні матеріали, на канцелярські потреби, на юридичні та бухгалтерські послуги, на програмне забезпечення (1-С бухгалтерія, Медок) та електронні цифрові підписи (для подання звітності та роботи системи «клієнт-банк»), на публікації (газета «Все про бухгалтерський облік»), оскільки всі вони були спрямовані на забезпечення діяльності ліквідатора по проведенню процедури ліквідації, забезпечення належних умов праці для виконання працівниками банкрута своїх обов'язків, забезпечення ведення належного та законного бухгалтерського, статистичного та податкового обліку по підприємству боржнику та забезпечення працівників інформацією щодо змін в законодавстві з питань ведення обліку, забезпечення юридичного супроводу діяльності боржника та стягнення дебіторської заборгованості, забезпечення збереження майна банкрута та підтримання його у належному стані (стані придатному для використання).

Суд вважає за необхідне також вказати, що виявлення ліквідатором майна банкрута під час проведення процедури ліквідації є беззаперечною підставою для здійснення витрат ліквідатором на збереження такого майна, підтримання його у стані, придатному для використання, оплату праці робітників, оплату послуг осіб, що безпосередньо, своїми діями, утримують майно банкрута.

Окрім того, наявність у банкрута працівників, задіяних при проведенні процедури ліквідації, покладає на ліквідатора обов'язок по забезпеченню належних умов праці для таких працівників, що передбачено чинним законодавством про працю.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про затвердження непогодженої комітетом кредиторів частини витрат на проведення процедури ліквідації на суму 88 572,19 гривень, що складається з витрат на оплату заправки картриджа та ремонт оргтехніки - 1066,00 грн.; оплату господарських потреб - 6023,45 грн.; оплату витрат на підтримання майна у належному стані - 3714,67 грн.; оплату паливно-мастильних матеріалів - 13417,04 грн.; оплату канцелярських витрат - 4053,75 грн.; оплату юридичних послуг - 29551,45 грн.; оплату бухгалтерських послуг - 26721,25 грн.; оплату ел. послуг ел. ключа та програмного забезпечення (ІС та Медок) - 1466,40 грн.; оплату витрат на публікації - 2108,18 грн.

Щодо витрат на оплату праці та відповідних нарахувань, здійснених ліквідатором при проведення процедури ліквідації та частково погоджених комітетом кредиторів, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону ліквідатор з дня свого призначення, окрім іншого, повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю, при цьому виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту.

Із положень ч. 1 ст. 492 КЗпП України вбачається, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Із аналізу вказаних норм суд вважає за необхідне зазначити, що після призначення ліквідатора останній має здійснити вивільнення працівників банкрута, попередньо повідомивши їх про це персонально за два місяці. Законом не встановлено, що попередження про майбутнє вивільнення має здійснюватись безпосередньо в день визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Окрім того, керівництву банкрута надається окремий час, 15 днів, для передання ліквідатору активів, документації, печаток та штампів банкрута, про що зазначено в ч. 6 ст. 41 Закону.

Таким чином, ліквідатор повинен провести вивільнення працівників банкрута після свого призначення та до завершення процедури ліквідації, дотримуючись положень законодавства про працю щодо забезпечення належних умов праці в період процедури ліквідації та щодо проведення з працівниками повного розрахунку по заробітній платі при звільненні. Невиплата працівникові усіх належних сум при звільненні є порушенням зі сторони роботодавця в особі ліквідатора, що призводить до збільшення суми заборгованості банкрута перед звільненими працівниками відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України.

Тому, при здійсненні вивільнення працівників та проведення з ними розрахунку ліквідатор повинен враховувати поточний стан банкрута та його можливість вчасно здійснювати розрахунки по витратам на проведення процедури ліквідації.

Оскільки при ліквідації суб'єкта господарювання обсяг виробничих, обслуговуючих та інших функцій або робіт зменшується поступово, у різні періоди часу, то й звільнення працівників у зв'язку з ліквідацією підприємства також проходить поступово, з урахуванням відсутності потреби у виконанні тих чи інших функцій або робіт.

Дослідивши матеріали справи, суд також встановив, що після відкриття ліквідаційної процедури майно банкрута надавалось в оренду до моменту його продажу, отже протягом цього часу існувала необхідність у працівниках які займались підтриманням майна у належному стані, веденням обліку операцій з контрагентами та бухгалтерського обліку, веденням касових операцій по прийманню та видачі готівки, а також інших працівників, задіяних у наданні майна банкрута в оренду, яке тривало до моменту продажу такого майна в процедурі ліквідації.

Матеріалами справи підтверджується, що майно банкрута надавалось в оренду багатьом суб'єктам, що зумовлювало необхідність у постійному контролі та спостереженні зі сторони банкрута за своїм майном та станом його збереження, що перебувало у користуванні орендаторів. Виконання такого обсягу робіт об'єктивно потребувало наявності штату працівників у банкрута.

Окрім того, ведення обліку та здійснення юридичного супроводу діяльності банкрута та процедури ліквідації банкрута об'єктивно потребувало залишення до завершення процедури ліквідації таких осіб як бухгалтер, юрист, працівник відділу кадрів, касир тощо.

Оплата вихідної допомоги та компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки є обов'язковими витратами на оплату праці під час здійснення процедури ліквідації, оскільки процедура ліквідації фактично зумовлює виплату вихідної допомоги, а виплата компенсації є правовою гарантією, передбаченою законодавством про працю.

Витрати на сплату єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб та військового збору є похідними від оплати праці працівників банкрута, а тому їх затвердження залежить від затвердження відповідних сум коштів, витрачених на оплату праці під час проведення процедури ліквідації.

З огляду на зазначене, непогодження комітетом кредиторів витрат на оплату праці працівників та відповідних нарахувань на неї після спливу двох місяців з дня визнання боржника банкрутом є необґрунтованим та таким, що не відповідає положенням чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на оплату заробітної плати у розмірі 230661,52 грн. та витрати на сплату єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, нараховані на вказану суму, що були сплачені протягом другої половини листопада 2013 року - першої половини лютого 2015 року, є обґрунтованими та підлягають затвердженню.

Що стосується посилання управління майна комунальної власності Сумської міської ради на необґрунтованість розміру цін при здійсненні витрат на проведення процедури ліквідації, то управлінням, не надано належних та допустимих доказів того, що ціни на витрати на проведення процедури ліквідації не відповідають регульованим державою цінам чи ринковим цінам на день їх здійснення.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши норми чинного законодавства та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку задовольнити клопотання ліквідатора про затвердження звіту про нарахування грошової винагороди, відшкодування витрат.

Керуючись ст. ст. 41, 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону №4212-VI від 22.12.2011р.), суд,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ліквідатора Курбанова Н.В. про затвердження звіту про нарахування грошової винагороди, відшкодування витрат по справі № 920/70/13 про банкрутство ТОВ «Ремпобуттехніка» задовольнити.

2. Затвердити звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури на суму 85916 грн.74 коп.

3. Затвердити звіт про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури на суму 41847 грн. 08 коп.

4. Затвердити звіт про здійснення та відшкодування витрат на проведення ліквідаційної процедури на суму 1 017 478 грн. 18 коп.

5. Ухвалу надіслати: кредиторам, банкруту, ліквідатору.

Повний текст ухвали складено 20 квітня 2015 року.

СУДДЯ В.В. ЯКОВЕНКО