ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа № 916/2953/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Іванової Л.Б. Акулової Н.В. (доповідач), Козир Т.П.
розглянувши касаційну скаргу Фірми "Київ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД)
на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 13.02.2015 року
у справі№ 916/2953/13 господарського суду Одеської області
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Київ"
доФірми "Київ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД)
прозобов'язання вчинити певні дії

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.02.2015 року по справі № 916/2953/13 (судді: Бєляновський В.В., Величко Т.А., Поліщук Л.В.) відмовлено Фірмі "Київ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД) у відновленні пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 20.12.2013 року у справі №916/2953/13; апеляційну скаргу Фірми "Київ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД) залишено без розгляду; справу повернуто до господарського суду Одеської області.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована відсутністю підстав для відновлення встановленого процесуального строку для апеляційного оскарження рішення місцевого господарського суду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду апеляційної інстанції, Фірма "Київ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД), звернулася з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 13.02.2015 року по справі №916/2953/13 та прийняти нове рішення про прийняття апеляційної скарги до апеляційного провадження по справі №916/2953/13.

В касаційній скарзі скаржник посилався на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням господарського суду Одеської області від 20.12.2013 року у справі №916/2953/13 позов задоволено повністю, зобов'язано замовника об'єкта будівництва - Фірму "Київ" у вигляді ТОВ (ЛТД) подати до Інспекції ДАБК в Одеській області повідомлення про зміну даних у зареєстрованому дозволі на виконання будівельних робіт від 26.12.2008р. № 1094 про передачу права на будівництво об'єкта іншому замовнику - ТОВ "Фірма "Київ".

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, 08.02.2015 року Фірма "Київ" у вигляді ТОВ (ЛТД) звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Фірма "Київ" у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Одночасно скаржником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення, обґрунтовуючи причини пропуску встановленого процесуального строку для звернення з апеляційною скаргою, відповідач посилається на те, що повний текст рішення він поштою отримав лише 09.01.2014р., однак подана ним 20.01.2014 року до господарського суду Одеської області заява до кінці січня 2015 року з невідомих йому причин так і не була доставлена ДП "Укрпошта" на адресу суду.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.12.2013 року господарським судом Одеської області було винесено рішення, повний текс якого підписано 25.12.2013р. Вказане рішення було надіслано судом на адресу відповідача 26.12.2013 року та отримано ним 09.01.2014р.

Судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги додані скаржником до свого клопотання копії опису та фіскального чеку від 20.01.2014 року, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 36 ГПК України, згідно з якою письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Суд апеляційної інстанцій встановив відсутність поважності причин пропуску строку, оскільки були відсутні обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, врахував що позивач своїм правом на оскарження рішення суду першої інстанції у встановлений статтею 93 ГПК України строк не скористався, подавши апеляційну скаргу 08.02.2015 року, тобто зі значним пропуском цього строку (через рік), та дійшов висновку про відсутність підстав для відновлення встановленого процесуального строку для апеляційного оскарження рішення місцевого господарського суду, тому залишив апеляційну скаргу Фірми "Київ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД) без розгляду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки суду апеляційної інстанції такими, що відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам процесуального права, оскільки апеляційний господарський суд в порядку ст. ст. 43, 47, 33, 34, 43, 53, 93, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; належним чином проаналізував відносини сторін. На підставі встановлених фактичних обставин апеляційний господарський суд правильно застосував норми процесуального права.

Згідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє на підставі вже встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи лише застосування ними норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішення або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково їх перевіряти.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для скасування прийнятої ухвали апеляційного господарського суду колегією суддів Вищого господарського суду України не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника - Фірму "Київ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД).

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фірми "Київ" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (ЛТД) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 13.02.2015 року по справі № 916/2953/13 залишити без змін.

Головуючий суддя Л.Б. Іванова

Судді: Н.В. Акулова

Т.П. Козир