ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р.Справа № 922/1142/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Прокурор Жовтневого району м. Харкова в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків;
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Лаурит", м. Харків;
про стягнення 8.151,40 грн.
за участю :

прокурора - Панова М.С., посвідчення № 027079 від 01.07.2014 р.;

представників:

позивача - Шафоростова О.М., довіреність № 04 від 12.01.2015 р.;

відповідача - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Жовтневого району м. Харкова, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, 25.02.2015 року звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Лаурит" про стягнення з останнього на користь позивача боргу з орендної плати на загальну суму 8151,40 грн.

В обгрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем зобов"язань за договором оренди від 01.04.2013 року № 5468-Н в частині повного та своєчасного внесення орендної плати за період з липня 2014 року по грудень 2014 року; в якості правових підстав вказує на норми ст. ст. 610, 611, 759 ЦК України та ст. 286 ГК України.

Разом з цим, у позовній заяві, прокурор просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на банківські рахунки, що належать відповідачу, у межах суми позовних вимог.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити позов, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання свого повноважного представника не направив, відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив, ухвала про відкладення розгляду справи від 17.03.2015 р. вручена відповідачу 26.03.2015 р. (поштове повідомлення, а.с. 63).

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача, всебічно та повно вивчивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд установив наступне.

01.04.2013 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Лаурит" (орендар) було укладено договір оренди № 5468-Н (а.с. 17-23), відповідно до п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення - кім. № № 2, 9, 13, 14 на першому поверсі двоповерхової адміністративної будівлі (Інвентарний № 083, літ. за тех. паспортом Б-2), загальною площею 52,30 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Цементна, 3, що знаходиться на балансі Державного підприємства Міністерства оборони України "Харківська контора матеріально-технічного забезпечення" (ідентифікаційний код 08162096, балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 06 серпня і становить 109.500,00 гривень.

Цей договір укладено строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, що діє з 01.04.2013 р. до 01.03.2016 р. (п. 10.1. договору).

Факт передачі майна відповідачу в оренду підтверджується актом прийому-передачі орендованого майна, підписаного сторонами 01.04.2013 р. (а.с. 24).

За змістом п. 3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, зі змінами, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - грудень 2012 р. - 1.640,85 грн. (згідно додатку № 2, а.с. 25).

Орендна плата за перший місяць оренди - квітень 2013 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за січень-квітень 2013 р.

Згідно до п. 3.6. договору орендна плата перераховується орендарем щомісячно, до 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої методики, у наступному співвідношенні: безпосередньо до Державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами - у розмірі 70 %; на рахунок, визначений балансоутримувачем - у розмірі 30 %.

Прокурор у позовній заяві стверджує про наявність заборгованості з орендної плати відповідача перед позивачем за період з липня 2014 року по грудень 2014 року у розмірі 8.151,40 грн. (при цьому заборгованість утворилася у період з червня 2013 року (розрахунок заборгованості а.с. 15), але рішенням суду від 04.08.2014 р. у справі № 922/2097/14 вирішено спір про стягнення заборгованості, яка виникла у період з червня 2013 року по червень 2014 року).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

У відповідності до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач на день розгляду справи будь-яких доказів, які б спростували факти повідомлені прокурором, в тому числі і про погашення заборгованості згідно договору оренди № 5468-Н від 01.04.2013 р., не надав, тому, враховуючи вищевказані норми Цивільного та Господарського кодексу України, позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати на загальну суму 8.151,40 грн.

Розглянувши клопотання прокурора про вжиття заходів забезпечення позову, викладене у прохальній частині позовної заяви, суд відмовляє у його задоволенні, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 66 ГПК України, господарський, суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. При цьому забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом приписів п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 16 роз"яснено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

В контексті наведеного вбачається, що клопотання прокурора не обґрунтовано належним чином: базується на припущеннях - а ні в позовній заяві, а ні в наданих до неї документах не обґрунтовуються підстави необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про забезпечення позову.

Оскільки прокурор звільнений від сплати судового збору, 1.827,00 грн. судового збору за подання до суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову (п.п. 3 п. 2 ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір"), не підлягають стягненню.

Інші судові витрати у даній справі, які складаються з 1.827,00 грн. судового збору, покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 509, 525, 526, 530, 610, 627-629, 759 Цивільного кодексу України , ст. ст. 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ТОВ "Виробниче підприємство "Лаурит" (код 33675498, м. Харків, вул. Цементна, 3) на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (код 377999612, р-р 0008, банк ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011) борг з орендної плати на загальну суму 8151,40 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Лаурит" (код 33675498, м. Харків, вул. Цементна, 3) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) - 1.827,00грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.04.2015 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/1142/15/