УХВАЛА

15.04.2015Справа № 910/10125/14

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка»

на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Кущ В.В.

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка»

до Приватного акціонерного товариства «ТІЗ-Топаз»

про стягнення 337 879,11 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від стягувача: Власенко А.Г., за довіреністю

від боржника: не з'явився

від ДВС: Кущ В.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «ТІЗ-Топаз» (далі - відповідач) про стягнення 337 879,11 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.05.2014 р. було порушено провадження у справі № 910/10125/14.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.08.2014 р. у справі № 910/10125/14 позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ТІЗ-Топаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» заборгованість за поставлений товар в розмірі 337 879 грн. 11 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 757 грн. 58 коп.

01.09.2014 р. господарським судом міста Києва було видано наказ на примусове виконання рішення у справі № 910/10125/14.

16.02.2015 р. до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» надійшла скарга на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Кущ В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р. скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Кущ В.В. була прийнята до розгляду, розгляд скарги призначено на 11.03.2015 р.

11.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником боржника було подано клопотання про відкладення розгляду скарги.

У судове засідання 11.03.2015 р. представник стягувача з'явився, представники боржника та ДВС не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні 11.03.2015 р. клопотання представника боржника про відкладення розгляду скарги, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання, у зв'язку з його необґрунтованістю.

Враховуючи те, що представник ДВС у судове засідання 11.03.2015 р. не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням ДВС вимог ухвали господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р., розгляд скарги було відкладено на 01.04.2015 р.

23.03.2015 р. до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника стягувача (скаржника) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 01.04.2015 р. представник ДВС з'явився, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 01.04.2015 р. представники стягувача та боржника не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні 01.04.2015 р. клопотання представника стягувача (скаржника) про відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання, у зв'язку з його необґрунтованістю.

Враховуючи те, що представник стягувача (скаржника) у судове засідання 01.04.2015р. не з'явився, розгляд скарги було відкладено на 15.04.2015 р.

У судове засідання 15.04.2015 р. представник стягувача з'явився, надав свої пояснення по суті скарги, вимоги, викладені у скарзі, підтримав в повному обсязі.

Представник боржника у судове засідання 15.04.2015 р. не з'явився.

У судове засідання 15.04.2015 р. представник ДВС з'явився, надав свої пояснення по суті скарги, проти її задоволення заперечував.

Розглянувши у судовому засіданні 15.04.2015 р. скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Кущ В.В., суд дійшов висновку про те, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник зазначає суду про те, що державним виконавцем ще 14.11.2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника та заборони його відчуження, але в матеріалах виконавчого провадження відсутня копія витягу, чи будь якої іншої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що такі обтяження на майно юридичної особи - Приватного акціонерного товариства «ТІЗ -Топаз» накладені та вони діють. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про те, що державним виконавцем відправлялись відповідні запити для встановлення наявності у боржника зареєстрованих транспортних засобів та земельної ділянки та відповіді на такі запити. Також державним виконавцем не було вжито ніяких заходів по встановленню наявності у боржника майна, яке не підлягає реєстрації (офісні меблі, комп'ютерна та офісна техніка, и таке інше), та не здійснено опис такого майна з подальшим його або вилученням або передачею на відповідальне зберігання.

Суд не погоджується з даним твердженням скаржника, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець:

- здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

- надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

- розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання;

- заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

- роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ;

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частинами 1 та 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що 15.09.2014 р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 44697802), на підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження № 528 від 09.09.2014 р.

Постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було надано боржнику термін на самостійне виконання постанови.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Враховуючи невиконання боржником рішення суду самостійно у строк, наданий державним виконавцем, останнім було здійснено запит № 2431/2 від 22.09.2014 р. до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про наявність зареєстрованих транспортних засобів, належних на праві власності Приватному акціонерному товариству «ТІЗ-Топаз».

В подальшому, 24.10.2014 р. головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою було на підставі виконавчого документа накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках, зазначених у даній постанові.

При винесенні постанови про арешт коштів боржника, державний виконавець діяв на підставі ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначена постанова була скерована за належністю до банківських установ для виконання та боржнику - для відома.

Скаржник зазначає суду про те, що з моменту відкриття виконавчого провадження державним виконавцем 15.10.2014 року було направлено боржнику всього одну вимогу державного виконавця щодо надання боржником бухгалтерського балансу та пояснення з приводу невиконання судового рішення, яка посадовими особами боржника так і не була виконана. При цьому державним виконавцем так і не було вирішено питання про відповідальність посадових осіб боржника в порядку, передбаченому ч. З ст. 5, ст. 89, ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що державним виконавцем було направлено на адресу місцезнаходження боржника вимогу № 2431/3 від 15.10.2014 р. про термінове надання відділу копії розширеного бухгалтерського балансу та пояснень з приводу невиконання рішення суду.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищенаведене, державний виконавець не мав правових підстав для притягнення боржника до відповідальності за невиконання вимоги № 2431/3 від 15.10.2014р., так як матеріали виконавчого провадження містять відповідь боржника на вищезазначений запит, з якої вбачається, що документи щодо бухгалтерського обліку Приватного акціонерного товариства «Тіз-Топаз» було втрачено, у зв'язку з чим, боржник був позбавлений можливості надати державному виконавцю витребувані документи.

Матеріали виконавчого провадження також містять відповіді банківських установ щодо прийняття на виконання постанови державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника.

В подальшому, постановами від 31.10.2014 р. було стягнуто з боржника виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, на підставі статей 28 та 41 Закону України «Про виконавче провадження».

14.11.2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Також державний виконавець звернувся із запитом до ВРЕВ № 12, Державної інспекції сільського господарства ВТН, Головного управління Держземагенства у місті Києві, УПФУ у Подільському районі міста Києва, Головного управління регіональної статистики України, Державної авіаційної служби України, Держземагенства України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Національної комісії по цінним паперам та фондовому ринку, КМБТІ, Державного реєстратора Подільського РУЮ у місті Києві, УДАІ ГУМВС України в Київській області, ДПІ у Подільському р-ні ГУ Міндоходів, Головного управління ПФУ у місті Києві про надання інформації про боржника, в межах повноважень кожного із запитуваних органів.

У своїй скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» зазначає суду про те, що державним виконавцем 31.10.2014 року на адресу банківських установ АТ Райффайзен банк Аваль у м. Києві, та АТ Укрсиббанк у м. Харкові було направлено платіжну вимогу № 3510 від 31.10.2014 року на суму 379 300,35 грн., яку було повернуто вказаними банківськими установами 05.11.2014 р. та 06.11.2014 р. відповідно, у зв'язку з тим, що державним виконавцем Кущ В.В. реквізити платника були вказані невірно, та відсутня в призначенні платежу інформація про документ, на підставі якого здійснюється списання коштів. Державний виконавець вказаних банківськими установами недоліків та помилок не виправила, та 01.12.2014 року повторно скерувала вказаним вище банківським установам платіжну вимогу № 3510 на суму 379 300,35 грн. але вже датовану від 01.12.2014 року, яка також була повернута банківськими установами 08.12.2014 року з тих же підстав. Більше платіжна вимога до банківських установ державним виконавцем не направлялось, помилку та недолік, вказаний банком, виправлено та усунуто державним виконавцем не було.

Судом встановлено, що державному виконавцю неодноразово повертались платіжні вимоги без виконання, у зв'язку із відсутністю у них необхідної інформації щодо боржника, проте, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що платіжна вимога № 3510/3 від 31.10.2014 р. була частково виконана, а саме, з рахунку боржника були списані кошти в сумі 31,50 грн. із зазначенням про те, що залишок коштів до списання складає 379 268,85 грн., а тому доводи скаржника щодо того, що помилка та недолік вказаний банком виправлений та усунутий державним виконавцем не був, спростовуються матеріалами виконавчого провадження.

Також судом встановлено, що в.о. начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було проведено перевірку законності виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві № 44697802 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва № 910/10125/14 від 01.09.2014 р., за результатами якої було винесено постанову № 70/15 (копія міститься в матеріалах справи), з якої вбачається, що державним виконавцем було допущено помилку при зазначенні організаційно-правової форми боржника.

Проте, допущення помилки при заповненні документів не є бездіяльністю державного виконавця в розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про державну виконавчу службу».

Інші порушення, виявлені під час проведення вищезазначеної перевірки, про які зазначено у даній постанові, також не свідчать про бездіяльність державного виконавця.

Скаржник зазначає суду про те, що з моменту відкриття виконавчого провадження (15.09.2014 року), за більше ніж 3 місяці державним виконавцем не здійснено жодного виходу за місцем реєстрації та фактичного перебування боржника, не було викликано та опитано жодної посадової особи чи працівника підприємства - боржника, не витребувано з контролюючих та фіскальних органів ніякої інформації щодо бухгалтерської, фінансової та податкової звітності боржника.

Щодо невитребування у контролюючих та фіскальних органів ніякої інформації щодо бухгалтерської, фінансової та податкової звітності боржника, то дане твердження спростовується матеріалами виконавчого провадження, про що зазначено вище.

Твердження скаржника про те, що більше ніж за 3 місяці державним виконавцем не здійснено жодного виходу за місцем реєстрації та фактичного перебування боржника, не відповідають дійсності, так як з постанови № 70/15 про перевірку матеріалів виконавчого провадження від 23.03.2015 р. вбачається, що виходом державного виконавця за адресою місцезнаходження боржника не виявлено, про що державним виконавцем було складено відповідний акт.

Згідно з п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 року N 9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що державним виконавцем було вчинено всі необхідні дії з метою належного виконання рішення суду, що підтверджується наявними матеріалами виконавчого провадження № 44697802, а тому скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Кущ В.В. задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА Електротехніка» на незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві Кущ В.В. відмовити.

Суддя О.В. Нечай