РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/2646/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Каргон»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська харчова компанія»

про стягнення 382002 грн. 65 коп.

Суддя Демидов В.О.

За участю представників сторін:

від позивача - Павленко О.О. (довіреність від 17.09.2014);

від відповідача - Спіцин Р.В. (довіреність від 31.12.2014)

ВСТАНОВИВ:

06.02.2015 позивач звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Каргон» заборгованість за укладеним сторонами у справі договором підряду № 15/07/14 від 15.07.2014 у розмірі 341015 грн. 40 коп., пеню у розмірі 21582 грн. 07 коп., 2354 грн. 77 коп. відсотків за користування грошовими коштами, 17050 грн. 77 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.02.2015 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 26.02.2015.

Представники сторін у судовому засіданні 26.02.2015 надали додаткові докази у справі.

На підставі положень ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19.03.2015 оголошено перерву до 06.04.2015, 15 год. 30 хв.

Письмовим відзивом від 24.02.2015 № 24 на позовну заяву відповідач проти вимог позову заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що акт, складений за примірною формою № КБ-2в, не є документом, яким оформлюється остаточна передача результату робіт за договором позивачу. Таким документом є лише акт приймання-передачі результату робіт, який сторонами не складався та не підписувався. Згідно графіку виконання робіт у редакції додаткової угоди №1 від 22.08.2014 до договору № 15/07/14 від 15.07.2014 датою закінчення всіх робіт є 29.09.2014. Згідно графіку фінансування робіт у редакції додаткової угоди №2 від 19.09.2014 датою остаточної оплати робіт є 29.10.2014. Відповідач посилається на те, що роботи у встановлений договором строк до 29.09.2014 позивачем не виконані та не передані відповідачу у встановленому договором порядку.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутніх у судових засіданнях представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

15.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Каргон» Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська харчова компанія» було укладено договір підряду № 15/07/14 (далі за текстом - договір), а також додаткову угоду №1 від 22.08.2014 та додаткову угоду №2 від 19.09.2014.

Відповідно до пункту 3.1 договору сторони домовились про виконання комплексу робіт. Згідно п. 2.1 договору підрядник зобов'язується за завданням замовника на свій ризик власними силами та засобами виконати відповідно до проектної документації роботи та здати в установлений договором строк результат робіт, а замовник зобов'язується надати підряднику будівельний майданчик, передати проектну документацію, а також прийняти закінчені роботи та оплатити їх у порядку і на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.2 договору види, обсяги, склад робіт та матеріали, обладнання, конструкції, що будуть використовуватися при виконанні робіт, визначені у кошторисі, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідач, у свою чергу, взяв на себе зобов'язання провести фінансування (оплату) робіт на підставі п. 4.1.3. договору в розміри та строки, обумовлені у п.п.13.1-13.7, згідно графіку фінансування робіт, що є додатком № 3 до договору у редакції додаткової угоди №2 від 19.09.2014.

Позивач фактично виконав свої зобов'язання за договором на суму 5062342 грн. 62 коп., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року від 17.10.2014.

Відповідачем була проведена часткова оплата за договором на загальну суму 4721327 грн. 22 коп., у зв'язку із чим залишилася несплаченою сума 341015 грн. 40 коп.

Згідно графіку фінансування робіт (додаток № 3 до договору) граничним строком оплати на користь позивача виконаних робіт відповідачем є 29.10.2014.

23.12.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Каргон» на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою сплатити заборгованість в сумі 341015 грн. 40 коп.

У відповіді на претензію від 08.01.2015 відповідач зазначив, що єдиним кінцевим документом, що підтверджує фактичне виконання позивачем робіт у повному обсязі, є акт приймання-передачі результату робіт. Враховуючи викладене, у відповіді на претензію відповідач пропонував позивачу передати результати робіт в порядку, встановленому договором, надати оригінали документів, передбачені п.п. 3.1.7 та п.п. 3.1.17 договору.

Таким чином, відповідачем було здійснено лише часткову оплату наданих послуг, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку, у зв'язку із чим за ним утворилася заборгованість по оплаті виконаних робіт відповідно до договору та додаткових угод № 1 від 22.08.2014 та № 2 від 15.07.14.

Внаслідок порушення умов договорів позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 341015 грн. 40 коп., 21582 грн. 07 коп. - пені за період з 30.10.2014 по 21.01.2015, 2354 грн. 77 коп. - 3% річних за період з 30.10.2014 по 21.01.2015, 17050 грн. 77 коп. - інфляційні нарахування на суму заборгованості за період з 30.0.2014 по 21.01.2015.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з фактом невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати виконаних підрядних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стаття 853 Цивільного кодексу України закріплює обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт виконання позивачем робіт за умовами п. 2.1. та п. 2.2. договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Акту №1 приймання виконаних робіт від 17.10.2014 вартість робіт склала 5062342 грн. 62 коп. Претензії щодо строків та якості виконання робіт Замовником не зазначені. Вказаний Акт підписаний повноважним представником Замовника.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до п.13.1. договору фінансування робіт проводиться згідно графіку фінансування робіт, що є додатком №3 до договору та є його невід'ємною частиною. Згідно вказаного графіку граничним строком оплати виконаних робіт є 29.10.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Каргон» виконано роботи, за які відповідач мав сплатити 5062342 грн. 62 коп. Відповідачем здійснено часткову оплату виконаних робіт у розмірі 4721327 грн. 22 коп., у зв'язку із чим за ним виникла заборгованість 341015 грн. 40 коп., що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку.

Пунктом 14.1 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання сторонами будь-яких зобов'язань та/або гарантій за договором, винна сторона зобов'язані відшкодувати іншій стороні заподіяні цим збитки (понесені іншою стороною витрати, втрату або пошкодження її майна, неодержані доходи) в повному обсязі.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, виходячи з наведених вище обставин, позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості за договором у розмірі 341015 грн. 40 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку розрахунків 3 % річних у розмірі 2354 грн. 41 коп. за період з 30.10.2014 по 21.01.2015, інфляційних втрат у сумі 17050 грн. 77 коп. за період з 30.10.2014 по 21.01.2015, дійшов висновку про обґрунтованість вимог про стягнення вказаних нарахувань у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 14.3 договору передбачено, що за кожний день прострочення оплати за виконані роботи відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунки позивача, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 21582 грн. 07 коп. за період з 30.10.2014 по 21.01.2015.

Доказів сплати вказаної заборгованості в добровільному порядку відповідачем не надано.

За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 341015 грн. 40 коп., 21582 грн. 07 коп. - пені, 2354 грн. 77 коп. - 3 % річних, 17050 грн. 77 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача витрат зі сплати судового збору відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 8500 грн. витрат, пов'язаних з юридичним супроводом.

Вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів фактичного надання таких послуг, відповідного договору із адвокатом та доказів оплати послуг.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська харчова компанія» (03039, м. Київ, вул. Байкова, буд. 7, код 38129143) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Каргон» (03680, м. Київ, вул. Виборзька, буд. 99, оф. 104, код 38241508) заборгованість у розмірі 341015 (триста сорок одна тисяча п'ятнадцять) грн. 40 коп., 21582 (двадцять одна тисяча п'ятсот вісімдесят дві) грн. 07 коп. - пені, 2354 (дві тисячі триста п'ятдесят чотири) грн. 77 коп. - 3 % річних, 17050 (сімнадцять тисяч п'ятдесят) грн. 77 коп. - інфляційних нарахувань на суму заборгованості та судовий збір у розмірі 7810 (сім тисяч вісімсот десять) грн. 06 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене та підписане 14.04.2015.

Суддя В.О. Демидов