РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015Справа №910/1609/15-г

За позовомПублічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»
до1. Приватного акціонерного товариства «Ю.Ф.Сі» 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистема»
простягнення 58 786 305,86 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Перетятько С.М.
від відповідача 1:Козачук М.О.
від відповідача 2:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (надалі - «Банк») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Ю.Ф.Сі» (надалі - ПАТ «Ю.Ф.Сі») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистема» (надалі - ТОВ «Екосистема») про стягнення 49 017 409,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов кредитного договору №21-11-980-KL від 21.12.2011 р. позивач надав кредит, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 37 200 000,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача: заборгованості за нарахованими та несплаченими в строк процентами у розмірі 7 639 528,74 грн., пені за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 1 601 738,07 грн. та сплати процентів у розмірі 544 344,18 грн., 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 204 138,39 грн. та сплати процентів у розмірі 70 064,80 грн., інфляційні за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 929 164,51 грн. та сплати відсотків у розмірі 446 530,97 грн., неустойку на підставі п. 7.3 кредитного договору у розмірі 372 000,00 грн. та неустойку за порушення умов іпотечного договору від 26.01.2012 р. у розмірі 9 900,00 грн.

Вимоги до відповідача 2 обґрунтовані тим, що відповідно до договору поруки №OLLEKOSUST-12-980840-Р1 від 24.10.2012 р. ТОВ «Екосистема» поручилося за повне та своєчасне виконання відповідачем 1 зобов'язань за кредитним договором №21-11-980-KL від 21.12.2011 р., яке останнім належним чином не виконане.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.01.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 23.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 23.03.2015 р. у зв'язку із неявкою представників відповідачів та неподанням витребуваних доказів.

13.03.2015 р. представником позивача до канцелярії суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача збільшити позовні вимоги та стягнути солідарно з відповідачів: заборгованість у розмірі 37 200 000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими в строк процентами у розмірі 10 299 583,52 грн., пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 4 263 831,21 грн. та сплати процентів у розмірі 1 109 964,38 грн., 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 470 143,88 грн. та сплати процентів у розмірі 126 353,77 грн., інфляційні за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3 905 164,51 грн. та сплати процентів у розмірі 1 039 264,59 грн. та неустойку на підставі п. 7.3 кредитного договору у розмірі 372 000,00 грн. Вказана заява прийнята судом для подальшого розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2015 р. розгляд справи відкладено на 15.04.2015 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача 2 та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явився, на виконання вимог ухвал суду надав пояснення по суті спору, заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю надання часу для ознайомлення з матеріалами справи.

Судом в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи відмовлено з огляду на обмеженість розгляду справи процесуальними строками, передбаченими приписами Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача 1 в судове засідання з'явився, вимоги ухвал суду виконав, надав суду клопотання про залучення до участі у справі Захарова В.О., Калістратова О.В., Куценка О.Л. та Набока В.В. в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

В задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено з огляду на недоведеність відповідачем 1 того яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки таких осіб.

Крім того, судом відхилено заявлене в судовому засіданні представником відповідача 1 клопотання про колегіальний розгляд справи у зв'язку з не встановленням судом підстав для розгляду справи колегіально у складі трьох суддів.

Представник відповідача 2, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2011 р. між Банком та ПАТ «Ю.Ф.Сі» (позичальник) було укладено кредитний договір №21-11-980- KL (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит) на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 1.1 Договору в редакції додаткової угоди №21 від 26.12.2013 р. кредит надається у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 37 200 000,00 грн.; термін користування кредитом - 30.11.2015 р. (п. 1.2).

За змістом п. 1.2 Договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: для поповнення обігових коштів.

Пунктом 2.4 Договору в редакції додаткової угоди №2 від 14.03.2012 р. визначено, що проценти нараховуються в межах терміну користування кредитом на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом. Кількість днів в році та місяці приймається за календарну. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту. Банк має право встановити процентну ставку визначених в п. 1.1.2 цього договору, починаючи з наступного календарного дня за датою, вказаною у п. 1.1.2 цього договору.

На виконання умов Договору у період з 23.12.2011 р. по 16.10.2013 р. на підставі заяв відповідача позивач перерахував на користь ПАТ «Ю.Ф.Сі» грошові кошти у розмірі 98 720 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями випискою по особовому рахунку відповідача 1.

Відповідач частково розрахувався за наданий Банком кредит, повернувши грошові кошти у розмірі 61 520 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за Договором, між Банком та ТОВ «Екосистема» було укладено договір поруки №OLLEKOSUST-12-980840-Р1 від 24.10.2012 р. (надалі - «Договір поруки»).

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати ПАТ «Ю.Ф.Сі» (в тому числі повного виконання) кожного і всіх його боргових зобов'язань у розмірі, валюті, строки та порядку встановленому кредитним договором. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: повернення суми кредиту, наданого боржнику за кредитним договором; сплата процентів; сплата пені, штрафу, неустойки; інші платежі на користь кредитора за кредитним договором; відшкодування збитків та витрат; сплата інших грошових зобов'язань, які будуть встановлені, в тому числі збільшені у майбутньому кредитним договором, додатковими угодами до нього.

За змістом п. 1.4 Договору поруки порукою за цим договором забезпечено виконання боржником боргових зобов'язань в разі настання строку для дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 1.6 Договору поруки визначено, що у разі порушення боржником зобов'язань, передбачених кредитним договором, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

11.09.2014 р. позивач звернувся до відповідача 1 з листом-вимогою №1577/046-кв від 11.09.2014 р. про дострокове погашення заборгованості у розмірі 37 200 000,00 грн., а також сплату нарахованих відсотків.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем 1 грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості.

Договір є кредитним договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Сторони в Договорі погодили розмір процентів за користування кредитом на підставі якого позивачем правомірно обраховано суму заборгованості по сплаті процентів.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання кредиту, існування заборгованості відповідача по поверненню кредиту у розмірі 37 200 000,00 грн. та прострочення по сплаті процентів за користування кредитними коштами у період дії Договору у розмірі 10 299 583,52 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.7 Договору сторонами було погоджено графік погашення заборгованості, який додатковою угодою №21 від 26.12.2013 р. був викладений у останній редакції.

Відтак, починаючи з 26.12.2013 р. ПАТ «Ю.Ф.Сі» повинно було сплачувати наданий позивачем кредит у розмірі 37 200 000,00 грн. згідно погодженого графіку.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Із матеріалів справи вбачається, що листом-вимогою №1577/046-кв від 11.09.2014 р. Банк звертався до ПАТ «Ю.Ф.Сі» з вимогою про дострокове погашення заборгованості у розмірі 37 200 000,00 грн., а також сплату нарахованих відсотків у зв'язку з простроченням повернення ним частини кредиту, визначеного п. 2.7 Договору.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи п. 2.7 Договору (в редакції додаткової угоди №21 від 26.12.2013 р.), строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами на момент розгляду справи судом настав.

Матеріали справи не містять належних та допустимих в розумінні положень ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження факту сплати ПАТ «Ю.Ф.Сі» на користь Банку спірних грошових коштів.

Згідно із ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно із ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Договором поруки ТОВ «Екосистема» поручилося перед Банком за виконання позичальником (ПАТ «Ю.Ф.Сі») зобов'язань за Договором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, передбачених кредитним договором, відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 3.2 Договору поручитель не пізніше наступного робочого дня з моменту отримання вимоги кредитора зобов'язаний виконати боргові зобов'язання боржника шляхом перерахування грошових коштів в сумі та на рахунок (рахунки), що визначені у вимозі кредитора.

У зв'язку з невиконанням відповідачем 1 зобов'язання з дострокового повернення суми кредиту за Договором, позивач звернувся до поручителя за Договором поруки з листом-вимогою №1624/046-кв від 24.10.2014 р. про дострокове погашення утвореної заборгованості. Вказану вимогу відповідач 2 отримав 20.11.2014 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №069.

Матеріалами справи підтверджується існування заборгованості ПАТ «Ю.Ф.Сі» перед позивачем за Договором, порушення ПАТ «Ю.Ф.Сі» виконання зобов'язання по поверненню такої заборгованості, а також настання строку виконання грошового зобов'язання ТОВ «Екосистема» як поручителя за Договором поруки.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів пені за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 4 263 831,21 грн. та сплати процентів у розмірі 1 109 964,38 грн., 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 470 143,88 грн. та сплати процентів у розмірі 126 353,77 грн., інфляційних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3 905 164,51 грн. та сплати процентів у розмірі 1 039 264,59 грн. та неустойки на підставі п. 7.3 кредитного договору у розмірі 372 000,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач 1 у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.1 Договору визначено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісій банк має право нараховувати позичальнику неустойку в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 1.1.3 договору, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно з п. 1.2 Договору поруки порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати ПАТ «Ю.Ф.Сі» (в тому числі повного виконання) кожного і всіх його боргових зобов'язань у розмірі, валюті, строки та порядку встановленому кредитним договором. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: повернення суми кредиту, наданого боржнику за кредитним договором; сплата процентів; сплата пені, штрафу, неустойки; інші платежі на користь кредитора за кредитним договором; відшкодування збитків та витрат; сплата інших грошових зобов'язань, які будуть встановлені, в тому числі збільшені у майбутньому кредитним договором, додатковими угодами до нього.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок в частині нарахування позивачем пені за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 4 263 831,21 грн. та сплати процентів у розмірі 1 109 964,38 грн.

В той же час, в судовому засіданні 15.04.2015 р. відповідачем 1 було подано заяву про застосування строків позовної давності в частині стягнення з відповідачів пені.

Згідно із ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Із матеріалів справи вбачається, що позовну заяву було надіслано до суду засобами поштового зв'язку 26.01.2015 р., що підтверджується відбитком штемпеля на конверті.

Тобто, позовні вимоги в частині стягнення пені, нарахованої у період з 17.04.2012 р. по 26.01.2014 р., за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 62 001,10 грн. та сплати процентів у розмірі 1 698,05 грн. не підлягають задоволенню, оскільки сплинув строк позовної давності.

За таких обставин суд приходить до виноску про можливість стягнення з відповідачів пені за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 4 201 830,11 грн. та сплати процентів у розмірі 1 108 266,33 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає за можливе стягнути з відповідачів 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 470 143,88 грн. та сплати процентів у розмірі 126 353,77 грн., інфляційні за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3 905 164,51 грн. та сплати процентів у розмірі 1 039 264,59 грн.

Крім того, відповідно до п. 7.3 Договору банк має право нараховувати позичальнику неустойку в розмірі 0,5% від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником п.п. 4.2.6, 4.2.7 цього договору за кожний факт порушення.

Суд відзначає, що неустойка, передбачена п. 7.3 Договору, за своєю правовою природою є штрафом, який згідно приписів ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Викладене підтверджується постановами Верховного Суду України від 28.02.2011 р. у справі №23/225 та 27.04.2012 р. у справі №06/5026/1052/2011.

Таким чином, умовами Договору та Господарського кодексу України передбачено цивільно-правову (господарсько-правову) відповідальність за порушення умов Договору у вигляді сплати пені та штрафу.

Враховуючи, що судом встановлено факт неодноразового порушення відповідачем 1 зобов'язань, передбачених п. 4.2.6 Договору, то правомірним є стягнення з відповідачів неустойки на підставі приписів п. 7.3 Договору у розмірі 372 000,00 грн. (37 200 000,00 грн.*0,5%*2).

Згідно зі ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов'язку кредиторові (Банку) надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника.

За таких обставин, позовні вимоги Банку про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості по кредиту у розмірі 37 200 000,00 грн., процентів у розмірі 10 299 583,52 грн., пені за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 4 201 830,11 грн. та сплати процентів у розмірі 1 108 266,33 грн., 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 470 143,88 грн. та сплати процентів у розмірі 126 353,77 грн., інфляційних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3 905 164,51 грн. та сплати процентів у розмірі 1 039 264,59 грн. та неустойки на підставі п. 7.3 кредитного договору у розмірі 372 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів пені за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 62 001,10 грн. та сплати процентів у розмірі 1 698,05 грн. задоволенню не підлягають з огляду на викладені підстави.

Стосовно розподілу судових витрат суд відзначає наступне.

Частиною 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір стягується з відповідачів до Державного бюджету України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Ю.Ф.Сі» (02140, м. Київ, пр. Миколи Бажана, 10-А; ідентифікаційний код 33780390) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистема» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Красовського, 26-А; ідентифікаційний код 31463911) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, просп. Перемоги, 41; ідентифікаційний код 19357489) заборгованість по кредиту у розмірі 37 200 000 (тридцять сім мільйонів двісті тисяч) грн. 00 коп., заборгованість по сплаті процентів у розмірі 10 299 583 (десять мільйонів двісті дев'яносто дев'ять тисяч п'ятсот вісімдесят три) грн. 52 коп., пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 4 201 830 (чотири мільйони двісті одна тисяча вісімсот тридцять) грн. 11 коп., пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати процентів у розмірі 1 108 266 (один мільйон сто вісім тисяч двісті шістдесят шість) грн. 33 коп., 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 470 143 (чотириста сімдесят тисяч сто сорок три) грн. 88 коп., 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 126 353 (сто двадцять шість тисяч триста п'ятдесят три) грн. 77 коп., інфляційні за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 3 905 164 (три мільйони дев'ятсот п'ять тисяч сто шістдесят чотири) грн. 51 коп., інфляційні за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 1 039 264 (один мільйон тридцять дев'ять тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 59 коп. та неустойку на підставі п. 7.3 кредитного договору у розмірі 372 000 (триста сімдесят дві тисячі) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Ю.Ф.Сі» (02140, м. Київ, пр. Миколи Бажана, 10-А; ідентифікаційний код 33780390) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосистема» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Красовського, 26-А; ідентифікаційний код 31463911) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 73 000 (сімдесят три тисячі) грн. 81 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.04.2015 р.

Суддя В.П. Босий