ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р.Справа № 916/4905/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого Пироговського В.Т.

Суддів : Філінюка І.Г.

Лавриненко Л.В.

при секретарі Бондар М.Ю.

за участю представників учасників процесу:

від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - особисто; ОСОБА_3

від фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Одеської області від 19.02.2015 р.

у справі №916/4905/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про виселення.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2015р. прийнято до провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) на рішення господарського суду Одеської області від 19.02.2015 р. та призначено її до розгляду на 14.04.2015 р.

Відповідно до ст.85 ГПК України в засіданні суду 14.04.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ст.44 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.02.2015р. (ОСОБА_6) задоволено позов ФОП ОСОБА_4 Виселено відповідача - ФОП ОСОБА_2 з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 113,7 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1218грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що рішенням господарського суду Одеської області від 26.09.2014 року у справі № 916/2298/14 розірвано договір оренди вказаного нерухомого майна від 10.08.2012р. №1, укладений ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2, з підстав неналежного виконання орендарем (ФОП ОСОБА_2) його умов в частин сплати орендних платежів, у зв'язку з чим господарський суд дійшов висновку, що вимоги позову щодо зобов'язання виселити орендаря із орендованого приміщення є обґрунтованими та такими, що відповідають положенням ст..291 ГК України, ст..785 ЦК України, а також п.п 5.6,10.6 договору оренди.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ФОП ОСОБА_2 звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення прав третьої особи, яка не була залучена до участі у справі.

В обґрунтування своїх вимог, ФОП ОСОБА_2 зазначає, що на момент укладення договору оренди спірне приміщення складалось з двох квартир, власниками яких в 1/2 частин кожної були ОСОБА_7 та ОСОБА_8, і нежитловим це приміщення визнане тільки 26.02.2014р. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.02.2014р., орендоване приміщення має вже іншу адресу, - не «кв.1,2» а приміщення 101, і , як і раніше, перебуває у спільній власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 При цьому, ОСОБА_8 ніяких вимог щодо витребування у відповідача 1/2 частини орендованого приміщення не пред'являла. Господарський суд не встановив, яка частина приміщення є власністю позивача, а яка - ОСОБА_8, і не обґрунтував, на якій підстав слід звільнити частину приміщення, яка позивачу не належить.

Відзив на апеляційну скаргу від іншого учасника процесу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив. В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ФОП ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечив та просив оскаржене рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, повноту та об'єктивність дослідження обставин справи, колегія суддів зазначає.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) укладений договір оренди нерухомого майна від 10.08.2012р. №1, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно загальною площею 113,7 кв.м., а саме: нежитлове приміщення першого поверху, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що належить орендодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2004 №4437, договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2002 №11483. Мета використання об'єкту оренди - розміщення пункту громадського харчування.

Відповідно до п.2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна.

Пунктами 3.1, 3.2 договору сторони визначили, що орендна плата сплачується орендарем щомісячно готівкою або безготівково на поточний рахунок орендодавця в гривнях України в сумі, що узгоджена сторонами додатковою угодою, не пізніше 10 числа поточного місяця.

Також сторони передбачили, що невнесення орендарем протягом 10 календарних днів орендної плати в повному обсязі та в строк, або не сплата комунальних послуг дає орендодавцю право на розірвання договору оренди у порядку письмового повідомлення орендаря та повернення об'єкту оренди в строк 20 календарних днів з моменту порушення строку виплати орендної плати або платежів (п. 3.3).

Згідно з п. 9.3 договору орендодавець має право на розірвання договору та/або відшкодування збитків у разі: п. "г" - затримання сплати орендної плати протягом 20 календарних днів або несплати комунальних послуг, газо-, водо-, енерго - послуг в строк.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.08.2014року по справі № 916/2298/14, серед іншого, розірвано договір оренди нерухомого майна від 10.08.2012 року № 1, укладений ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2, а також стягнуто з відповідача 134 320грн. заборгованості по орендній платі, інфляційні втрати у сумі 2 995,04 грн., 3% річних у сумі 618,24 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.02.2015р. вказане рішення залишено без змін.

У відповідності до ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо судовим рішенням договір розірвано, договір вважається розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 291 ГК України та ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п.10.6 даного договору у разі припинення, розірвання договору оренди об'єкт повертається орендодавцю згідно порядку, встановленому чинним законодавством на момент повернення орендованого майна. Об'єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п.10.7). У разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцю об'єкт оренди в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об'єкту оренди з вини орендаря (п. 5.6).

Отже, обов'язок орендаря у разі розірвання (припинення) договору оренди повернути орендодавцю майно, що будо об'єктом оренди, встановлений нормами чинного законодавства, які регулюють правовідносини виконання договору оренди (найму), та безпосередньо умовами договору оренди від 10.08.2012р. №1.

Між тим, матеріали справи не містять належних доказів звільнення орендованого приміщення відповідачем по даній справі. Відтак, місцевий господарський суд правомірно задовольнив позов ФОП ОСОБА_4 щодо виселення ФОП ОСОБА_2 з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 113,7 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що надавалося відповідачеві в оренду згідно договору оренди нерухомого майна від 10.08.2012р., який розірвано рішенням суду. При цьому, доводи апеляційної скарги та пояснення представника позивача цього висновку не спростовують.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що спірне нежитлове приміщення знаходиться у спільній власності двох осіб ( у рівних частках), а не особисто позивача, і враховуючи, що інший співвласник вимог до ФОП ОСОБА_2 щодо звільнення приміщення не пред'являв, то зобов'язання відповідача звільнити все приміщення є безпідставним.

Судова колегія вважає, що ці обставини не звільняють від обов'язку відповідача звільнити орендоване приміщення, за наявності судового рішення про розірвання договору оренди, яке набрало законної сили та не скасоване у встановленому законом порядку і є обов'язковим в силу ст..115 ГПК України, тобто за умови припинення правовідносин оренди поміж сторонами спору у даній справі.

Додатково судова колегія відзначає, що питання володіння ФОП ОСОБА_7 лише 1/2 частиною переданого ним в оренду нежитлового приміщення, було предметом розгляду Одеського апеляційного господарського суду при апеляційному перегляді рішення від 26.08.2014р. у справі №916/2298/14, за результатами якого суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ці обставини не можуть бути враховані, оскільки чинність договору оренди нерухомого майна від 10.08.2012р. №1 ФОП ОСОБА_2 не оспорювалася при його укладенні, у зв'язку з чим договір підлягає виконанню відповідно до умов та чинного законодавства. При цьому слід зазначити, що згідно ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права та дослідженням всіх обставин справи, у зв'язку з чим мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставами для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 101-105 ГПК України судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 19.02.2015 р. зі справи №916/4905/14 залишити без змін, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 17.04.2015р.

Головуючий суддя Пироговський В.Т.

Судді Лавриненко Л.В.

Філінюк І.Г.