РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2015Справа №910/17456/14

За позовомПідприємства «Спілка працюючих інвалідів» Всеукраїнської благодійної організації «Фонд допомоги і захисту інвалідів України»
До S&B International s.r.o
Простягнення 339 000, 00 євро
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Гайдар С.А. - за дов.;

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 339 000, 00 євро, яка виникла внаслідок недотримання строків, передбачених Контрактом на поставку товару №30/04 від 30.04.2014р.

Спір виник внаслідок неналежного виконання свого обов'язку відповідачем щодо відвантаження оплаченого позивачем товару у строк до 30.06.2014р.

Судом було порушено провадження у справі 22.08.2014р. та призначено розгляд справи на 03.04.2015р., оскільки було встановлено, що відповідач по справі є нерезидент.

03.04.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте 11.03.2015р. через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд справи без участі відповідача, в якому також зазначив, що дійсно за спірним контрактом рахується заборгованість в розмірі 339 000, 00 євро, яка виникла по незалежним від відповідача причинам.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Контракт на поставку товару №30/04.

Відповідно до п. 1.1. Контракту Відповідач зобов'язався продати Позивачу, а Позивач зобов'язався прийняти та оплатити на умовах СРТ Київ наступні товари: одяг та туристичні товари.

Згідно з п. 4.1. Контракту Відповідач зобов'язався здійснити відвантаження товару партіями протягом 60 календарних днів від дня підписання цього Контракту.

Пунктом 5.2. Контракту передбачено, що Відповідач протягом 12 годин з моменту відвантаження товару зобов'язаний повідомити про це Позивача.

У відповідності з п. 6.4. Контракту, Позивач здійснює 100% аванс партії Товару.

Судом встановлено, що на виконання положень Контракту Позивач 07.05.2014р. здійснив перерахування 100% авансу за партію Товару на загальну суму 339 000, 00 євро.

Однак, в порушення умов Контракту, Відповідач не відвантажив оплачену партію товару у строки, встановлені Контрактом, а саме до 30.06.2014р.

Внаслідок вищезазначеного Позивач листом від 01.07.2014р. №01/07-1 звернувся до Відповідача з вимогою терміново здійснити відвантаження товару на загальну суму 339 000, 00 грн.

У відповідь Відповідач направив Позивачу листа від 07.07.2014р. №28, в якому повідомив, що затримка у поставці товару викликана незалежними від Відповідача причинами та пообіцяв здійснити поставку не пізніше 14.07.2014р.

Відповідно до п. 5.4. Контракту, Позивач вправі, повідомивши Відповідача, відмовитися від прийняття товарів, поставка яких прострочена більш ніж на 10 днів і зажадати повернення сплачених сум.

Так як товар до 14.07.2014р. не був поставлений, Позивач 15.07.2014р. направив Відповідачу вимогу, в якій просив Відповідача в порядку передбаченому п. 5.4. Контракту повернути Позивачу сплачену суму у розмірі 339 000, 00 євро.

Однак, Відповідач перерахований Позивачем аванс не повернув, а листом від 23.07.2014р. №37 повідомив, що немає необхідності у повернені коштів, оскільки гарантував, що поставка товарів по Контракту буде виконана в найкоротші строки. Станом на 29.07.2014р. товар Відповідачем так і не відвантажений, сплачений Позивачем аванс у сумі 339 000, 00 євро не повернутий.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю з наступних підстав:

За своєю правовою природою, Контракт на поставку товару №30/04 від 30.04.2014 року, укладений між Позивачем та Відповідачем є Договором поставки.

Відповідно до п.12.1. Контракту, всі спори та неузгодженості, які можуть виникнути при виконанні цього Контракту, у разі можливості будуть вирішуватись шляхом дружніх переговорів. У випадку неможливості вирішення спорів, що виникають у зв'язку з цим контрактом, шляхом переговорів, вони належать до розгляду в Господарському суді міста Києва.

Пунктом 12.2. Контракту встановлено, що правом, яке регулює цей Контракт, є право України.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що на підставі Контракту №30/04 від 30.04.3014р. Відповідачем не поставлено Товар, згідно з умовами Контракту на суму 339 000, 00 євро та не повернуто зазначену суму на вимогу Позивача.

Таким чином, факт заборгованості Відповідача перед Позивачем на суму 339 000, 00 євро за непоставлений Товар суду належним чином доведений.

Матеріали справи свідчать, що Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо поставки Товару на суму 339 000, 00 євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Суду не надано доказів, що Відповідач вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язань за спірним Договором.

Частиною 1 статті 670 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Факт наявності боргу у Відповідача за Контрактом на поставку товару від 30.04.2014р. за №30/04 у сумі 339 000, 00 євро Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та визнаний Відповідачем, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з S&B International s.r.o (Brezova 2337, Pelhrimov, 39301, CZ; Код: 01706691) на користь Підприємства «Спілка працюючих інвалідів» Всеукраїнської благодійної організації «Фонд допомоги і захисту інвалідів України» (поштова адреса: 02090, Київ-90, поштова скринька 65; юридична адреса: 02092, м. Київ, вул. Волховська, 4, к 9; Код: 33782271) заборгованість в розмірі 339 000, 00 (триста тридцять дев'ять тисяч) євро та сплачений судовий збір в розмірі 73 080, 00 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.04.2015р.

Суддя І.І.Борисенко