ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року Справа № 922/313/14

Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого:Кузьменка М.В.,
суддів:Васищака І.М., Студенця В.І.
за участю представників сторін позивача - Харченко С.В.; відповідача - не з'явився; прокурор - Солошенко Ю.І.;
розглянувши касаційну скаргу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
на постановуХарківського апеляційного господарського суду
від10.02.2015
у справі № 922/313/14
за позовомХарківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
доКвартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова
за участюХарківської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України
простягнення 45 730, 00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова про стягнення штрафу в сумі 34 000, 00 грн та пені в сумі 11 730, 00 грн, що разом складає 45 730, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.02.2014 порушено провадження у справі № 922/313/14 за позовом Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова про стягнення 45 730, 00 грн.

До прийняття рішення по суті спору Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України двічі подавало заяви про збільшення розміру позовних вимог, в останній з яких просило стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова 34 000, 00 грн штрафу та 34 000, 00 грн пені, що разом складає 68 000, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області (колегія суддів у складі: головуючий суддя Присяжнюк О.О., судді Денисюк Т.С., Казарцева В.В.) від 29.07.2014 позовні вимоги задоволено повністю. Суд стягнув з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова штраф у розмірі 34 000, 00 грн та пеню у розмірі 34 000, 00 грн за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 240-К від 22.10.2013, зарахувавши до доходів загального фонду Державного бюджету України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шепітько І.І., судді Хачатрян В.С., Черленяк М.І.) від 10.02.2015 рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2014 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.02.2015, Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України подало касаційну скаргу, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 30.03.2015 касаційну скаргу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.04.2015.

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 залишити без змін, а касаційну скаргу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - без задовлення.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено господарськими судами за результатами розгляду справи № 1/12-241-13 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 22.10.2013 прийнято рішення № 240-К, яким дії Квартирно-експлуатаційного відділу визнані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету у встановлені головою територіального відділення строки.

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції згідно з рішенням на КЕВ накладений штраф у сумі 34 000, 00 грн.

Копія рішення направлена Відділенням до КЕВ листом від 05.11.2013 № 02-26/1-4730 для виконання, зазначений лист та копія рішення були отримані КЕВ 08.11.2013, про що свідчить повідомлення на офіційному сайті УДППЗ "Укрпошта" www.ukrposhta.com, (рекомендований 5)(копія якого міститься в матеріалах справи).

Станом на день подання позовної заяви відповідачем не сплачені вищевказані штрафні санкції, накладені рішенням, у зв'язку із чим позивач звернувся до Господарського суду Харківської області із відповідною позовною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу (ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 № 15 зазначено, що у застосуванні наведеного припису частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" господарським судам слід враховувати таке. За цим приписом передбачений ним строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначений строк є присічним. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Предметом позову, відповідно до уточнених позовних вимог, є стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова 34 000, 00 грн штрафу та 34 000, 00 грн пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 240-К від 22.10.2013, що разом складає 68 000, 00 грн.

Місцевий господарський суд, встановивши, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що підтверджуються наданими суду доказами та не спростованими відповідачем, дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.

При цьому, суд першої інстанції, пославшись на ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", встановив, що рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 240-к від 22.10.2013 оскаржувалось прокуратурою з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України до Харківського окружного адміністративного суду, у зв'язку із чим провадження у господарській справі №922/313/14 зупинялося.

Харківським окружним адміністративним судом 22.04.2014 прийнято ухвалу у справі №820/6536/14, якою адміністративний позов Харківського прокурора з нагляду за держанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення залишено без розгляду. У цій ухвалі адміністративним судом зокрема зазначено, що рішення отримане КЕВ м. Харкова 08.11.2013 набуло статусу рішення, за яким може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів 08.01.2014.

Вказана ухвала залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого господарського суду та приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, виходив із того, що судом першої інстанції не досліджувалось рішення Адміністративної колегії Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.10.2013 на предмет його відповідності вимогам законодавства, не зважаючи на те, що прокурор та відповідач посилались на невідповідність спірного рішення чинному законодавству.

При цьому, судом апеляційної інстанції було встановлено, що в діях КЕВ м. Харків відсутній склад правопорушення, передбаченого п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" щодо неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки. У зв'язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення прийнято рішення з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а тому рішення Адміністративної колегії Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.10.2013 року у справі № 1/12-241-13, на підставі якого відповідачу нараховано штраф та пеню за ненадання інформації, не відповідає вимогам чинного законодавства, та на цій підставі у позові відмовлено.

Разом з тим, колегія суддів вважає такі висновки суду апеляційної інстанції необґрунтованими з огляду на таке.

Як було зазначено вище відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

У п. 21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 № 15 зазначено, що вирішуючи спори, пов'язані із зобов'язанням виконати рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення або про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі такого рішення, господарським судам необхідно мати на увазі, що сам по собі факт неоскарження рішення особою, якої воно стосується, не є безумовним свідченням законності відповідного акта державного органу. Тобто для того, щоб дійти висновку про обов'язковість виконання рішення названого Комітету чи його територіального відділення, господарському суду потрібно досліджувати це рішення на предмет його відповідності вимогам законодавства, якщо така відповідність заперечується іншою стороною у справі.

Пославшись на дане положення постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 № 15, суд апеляційної інстанцій разом з тим, не врахував викладеного далі у наведеному пункті 21 постанови, а саме однак господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова не скористався своїм правом на оскарження рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.10.2013 № 240-К у встановлених ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порядку та строки, то суд апеляційної інстанції не міг брати до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, а тому постанова Харківського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків щодо наявності правових підстав, передбачених ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", для задоволення позову, у зв'язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2014 підлягає залишенню в силі.

Згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (ч. 1 ст. 11110 ГПК України).

Відповідно до п. 6 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Оскільки апеляційний господарський суд припустився неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", то це відповідно є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені місцевим господарським судом на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки суду відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2014 підлягає залишенню в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 скасувати, а рішення Господарського суду Харківської області від 29.07.2014 у справі № 922/313/14 - залишити в силі.

Головуючий - суддя Кузьменко М.В.

Судді: Васищак І.М.

Студенець В.І.