РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/1781/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариство "Державний експортно-імортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" у м.Запоріжжі

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг"

Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ"

про стягнення 7 479 897,35 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Китманова К.С. (дов. № 3 від 5.01.2015)

від відповідача-1: Бевз А.С. (дов. Від 09.02.2015.)

від відповідача-2: Білявський В.В. (дов. № 2 від 05.01.2015)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 06.04.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

30.01.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява №075-02/171 від 23.01.2015 Публічного акціонерного товариство "Державний експортно-імортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" у м.Запоріжжі (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "КрАЗ Лізинг" (надалі - відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" (надалі - відповідач-2) про стягнення 7 479 897,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/1781/15-г, розгляд справи призначено на 18.02.2015.

17.02.2015 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

В судове засідання, призначене на 18.02.2015, представники сторін не з'явились, причин не явки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи, були належним чином повідомленні.

18.02.2015 ухвалою суду відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладав розгляд справи на 04.03.2015.

В судове засідання, призначене на 04.03.2015, з'явились представники позивача та відповідача-2 та надали пояснення по справі.

В судове засідання, призначене на 04.03.2015, представник відповідача-1 не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

04.03.2015 відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладав розгляд справи на 23.03.2015.

В судовому засіданні, призначеному на 23.03.2015, представник відповідача-1 заявив клопотання про застосування строків позовної давності та клопотання про зменшення розмір штрафних санкцій, які відкладені судом.

В судовому засіданні, призначеному на 23.03.2015, представник відповідача-1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено судом

В судовому засіданні, призначеному на 23.03.2015, представник відповідача-2 заявив клопотання про продовження строків розгляду справи.

Ухвалою суду 23.03.2015 розгляд справи продовжено на 15 днів та оголошено перерву в судовому засіданні до 06.04.2015.

В судовому засіданні, призначеному на 06.04.2015, представник відповідача-2 заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні, призначеному на 06.04.2015, представник позивача заявив клопотання про уточнення позовних вимог.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - Позивач, Банк або Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальність «КрАЗ Лізинг» (надалі - Позичальник, Відповідач 1) укладено Кредитний договір №75108К7/8 від 29.05.2008 із змінами і доповненнями (надалі - Кредитний договір), згідно якого Повчальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості 10 031 095,90 грн. з кінцевим терміном погашення 27.05.2016, зі сплатою процентів та комісії за управління кредитною лінією розмірі та порядку встановленому п.п. 3.2., З.5., 4.1. Кредитного договору.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., З.5., 4.1., 5.1.2., Кредитного договору Позичальник взяв на себе зобов'язання своєчасно погашати кредит, сплачувати проценти, комісії та інші платежі за договором.

На виконання умов Кредитного договору Позивач добросовісно виконав свої зобов'язання та згідно графіку надання та погашення кредиту, що підтверджується виписками по рахункам.

В забезпечення виконання Позичальником умов Кредитного договору між Банком та Публічним акціонерним товариством «АвтоКрАЗ» (надалі - Поручитель, Відповідач 2) укладено Договір поручительства до кредитного договору № 75108К7/8 від 29.05.2008 із зміна і доповненнями (надалі - Договір поручительства), згідно якого Поручитель зобов'язався перед Позивачем солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором (п.п. 3.1., 3.2., 4.4.).

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається та позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору (порушення строків оплати основного боргу, процентів, комісії за управління) Позивач направив Позичальнику Претензію-вимогу № 075-09/2853 від 11.12.14р. та Відповідачу 2 Претензію-вимогу № 075-09/2851 від 11.12.14р.. Відповідно до умов п. п. 6.1., 6.2. Кредитного договору, Позивач вимагав дострокової сплати непогашеної частини кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, а також інших платежів за Кредитним договором протягом 10 банківських днів з дати отримання цієї Претензії-вимоги. Позичальник та Відповідач 2 зазначену Претензію-вимогу отримали 15.12.2014р., проте вимог Банку не виконали та залишили Претензію-вимогу без задоволення.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Пеня, за визначенням ч.3ст. 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п.7.1 .,7.2. Кредитного договору, у разі невиконання зобов'язань Позичальник повинен сплатити Банкові пеню, яка нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2. Кредитного договору.

Враховуючи, що Позичальником порушено зобов'язання за Кредитним договором, є цілком правомірним висновок про наявність правових підстав для стягнення пені нарахованої на суми несвоєчасно погашеного кредиту, процентів, комісії за управління.

Встановлення в Кредитному договорі обов'язку сплачувати проценти за користування кредитом та наявність обов'язку у Позичальника сплачувати Банку неустойку (пеню) за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не виключає сплату сум 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи, що проценти, встановлені в Кредитному договорі, стосуються плати за користування кредитними коштами, неустойка (пеня) є видом забезпечення виконання зобов'язань, а ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлює проценти лише на випадок прострочення виконання грошових зобов'язань, тобто є мірою відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, прострочена заборгованість ТОВ «КрАЗ Лізинг» перед Банком за кредитним договором, станом на 26.03.2015 складає 8140 207,77 а саме:

Прострочена сума заборгованості за кредитом (основний борг) - 6 109 315,19 грн.

Прострочені проценти за кредитом (основний борг) - 694 033,51 грн.

Прострочена комісія за управління кредитною лінією - 15 395,79 грн.

Пеня за прострочення зобов'язань - 1 107 371,75 грн.

3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою кредиту (основного боргу) - 84 503,76 грн.

3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом (основним боргом) - 8 922,11 грн.

3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитною лінією - 261,31 грн.

Втрати від інфляції в зв'язку із несвоєчасним погашенням заборгованості - 91 280,49 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 175 ч .1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору .

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Вимогами статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Вимогами статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а саме як сплата неустойки так і відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 230 Господарського кодексу України встановлює, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до вимог ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачі доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надали. Належних доказів погашення заборгованості відповідачами суду не надано.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в порушення умов кредитного договору, договору поруки з усіма змінами та доповненнями до них, а також в порушення ст. 526, 530, 553, 554, 559, 1049, 1054 Цивільного кодексу України відповідачами не виконано зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, процентів та сплати пені.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник відповідача-1 заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Однак, суд проаналізувавши вказані доводи відповідача, приходить до висновку, що доказів в підтвердження викладених у відзиві обставин відповідачем до суду не подано, а посилання на важкий фінансовий стан не підтверджений належними та допустимими доказами. Таким чином суд вважає, що вказане клопотання не обґрунтоване та не належним чином мотивоване, а отже не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, б. 11-Б , фактична адреса: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, б. 13, кв.129, ідентифікаційний код 34979070) та з Публічного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» (39631, м. Кременчук, вул. Київська, б. 62, Ідентифікаційний код 05808735) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі (69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 111а, ідентифікаційний код 24905013, рахунок 373916375 в Філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі, МФО 313979) кредитну заборгованість в розмірі 7479 897,35 грн. (сім мільйонів чотириста сімдесят дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто сім гривень 35 коп.) на рахунок № 373916375 в Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Запоріжжі МФО 313979.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» (юридична адреса: 01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, б. 11-Б , фактична адреса: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, б. 13, кв.129, ідентифікаційний код 34979070) та з Публічного акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» (39631, м. Кременчук, вул. Київська, б. 62, ідентифікаційний код 05808735) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжі (69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 111а, ідентифікаційний код 24905013, рахунок 373916375 в Філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі, МФО 313979) судовий збір в сумі 73 080,00 грн. на рахунок №373916375 в Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Запоріжжі МФО 3139794. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 14.04.2015

Суддя М.О. Лиськов