ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2015 р. Справа № 914/4023/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.

при секретарі судових засідань Фіна Н.

за участю представників:

від позивача - з'явився

від відповідача (скаржника) - з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради

на рішення господарського суду Львівської області від 02.12.2014 р.

у справі № 914/4023/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Білдерпоінт", м. Львів

до відповідача: Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради

про стягнення заборгованості на суму 235 642 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року в справі №914/4023/14 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Білдерпоінт" до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення заборгованості на суму 235 642 грн. задоволено частково. Стягнуто з Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія „Білдерпоінт" 182 550 грн. 13 коп. - основного боргу, 22 888 грн. 50 коп. - інфляційних втрат, 12 303 грн. 38 коп. - 3% річних та 4 354 грн. 84 коп. - судового збору.

Підставою для часткового задоволення позову, суд першої інстанції вказав, укладений між сторонами договір №165 про закупівлю послуг, який позивач виконав, що підтверджується матеріалами справи, проте відповідач не провів оплату. Суд, провівши перерахунок, частково задоволив суму інфляційних втрат та 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України. Також, судом було відмовлено в стягнені пені, оскільки даний вид відповідальності не був передбачений договором.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року в справі №914/4023/14 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в позовних вимогах.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивач не виконав свої зобов'язання належним чином, що на думку відповідача підтверджується актом від 29.05.2012 року. Відтак, скаржник вважає, що у зв'язку з неналежним виконанням позивачем своїх обов'язків, відповідач не може здійснити повний розрахунок до усунення позивачем недоліків відображених в акті від 29.05.2012 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечує доводи апеляційної скарги, вказує що рішення господарського суду Львівської області прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи. Зокрема, зазначає, що відповідачем були підписані акти приймання виконаних робіт та довідки про вартість без жодних зауважень. Окрім того, відповідач зазначив, що усунення недоліків може бути проведено за рахунок коштів позивача, а не за рахунок недоплачених замовником коштів за надані послуги.

Просить рішення господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року в справі №914/4023/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив рішення господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року в справі №914/4023/14 скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Представники позивача в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у відзиві, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві вважає, що рішення господарського суду Львівської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що між позивачем та відповідачем 01.09.2011 р. укладено договір №165 про надання послуг, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язувався надати послуги з поточного ремонту вул. Повітряна Залізничного району м. Львова, а відповідач зобов'язувався прийняти та оплатити надані послуги.

Пунктом 3.1 договору сторони узгодили, що ціна цього договору є динамічна і становить 2 553 109 грн. 97 коп.

Розрахунки проводяться шляхом оплати відповідачем після підписання сторонами акту про надання послуг (п. 4.1 договору).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою відноситься до договорів підрядного типу.

За договором підряду, відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові (ст. 853 ЦК України).

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Позивач відповідно до п.6.3.1 договору зобов'язувався забезпечити надання послуг, а відповідач згідно з п.6.1.1. договору - своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за надані послуги.

Згідно із матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача в актах не зазначено. Відтак, відповідач, підписуючи акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) від 07.10.2011 р., 14.11.2011 р., 30.11.2011 р., 19.12.2011 р., 26.12.2011р. (25-112 а.с.), погодився з об'ємом та вартістю робіт виконаних позивачем.

Отже, відповідач своїх зобов'язань за Договором не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, про доведеність факту неналежного виконання відповідачем зобов'язань за Договором №165 про закупівлю послуг від 01.09.2011 р..

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 15 064 грн. 13 коп. 3% річних, 24 169 грн. 27 коп. інфляційних нарахувань необхідно зазначити наступне.

Згідно із розрахунком інфляційних нарахувань та 3% річних, долученим до позовної заяви, позивачем проведено нарахування з січня 2012 року по вересень 2014 року.

В пункті 5.1 договору передбачено, що завершення надання послуг - 31 грудня 2011 року. Відповідно до п. 10.1 договору, він набрав чинності з дня його укладення та діє до 31 грудня 2011 року. Проте, відповідно до положень спірного договору сторонами не узгоджено порядок розрахунків за надані послуги в частині терміну проведення оплати після підписання актів приймання виконаних робіт.

Частиною другою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до матеріалів справи, позивач надсилав відповідачу претензію №93 від 18.06.2012 р. про сплату заборгованості, яка отримана останнім 25 червня 2012 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як зазначено у п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме, днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу.

Таким чином, відповідач мав оплатити надані послуги в семиденний строк з дня отримання ним відповідної вимоги.

Відповідач отримав претензію 25.06.2012 р., а тому зобов'язання з оплати за надані послуги мало бути виконано у семиденний строк, тобто до 02.07.2012 р. включно.

Отже, нарахування інфляційних нарахувань та 3% річних слід проводити з врахуванням вказаних обставин.

Відтак, судом першої інстанції самостійно здійснено перерахунок суми належної до стягнення у розмірі інфляційних нарахувань та 3% річних, відповідно до якого підлягає до стягнення з відповідача 22 888 грн. 50 коп. інфляційних втрат (за період липень 2012 року - вересень 2014 року) та 12 303 грн. 38 коп. 3% річних (з 03 липня 2012 року по 30 вересня 2014 року), дані розрахунки були перевірені судом апеляційної інстанції. В решті позовних вимог в цій частині судом першої інстанції правомірно відмовлено.

Щодо рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 13 858 грн. 81 коп. то воно теж прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу за період з 01.01.2012 р. по 30.06.2012 р. в розмірі 13 858 грн. 81 коп.

За змістом договору вбачається, що між позивачем та відповідачем, у відповідності із ст. 547 ЦК України, письмового договору про стягнення пені, як виду забезпечення виконання зобов'язання, укладено не було. Відтак апеляційний суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення пені з відповідача.

Щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, з приводу наявних недоліків, визначених актом від 29.05.2012 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно пункту 11.12. договору №165, в результаті виявлених недоліків складається двохсторонній акт. У випадку відсутності або неприбуття Учасника для складання акту, такий акт складається в односторонньому порядку та підтверджується підписами не менше трьох осіб. Учасник зобов'язується усунути недоліки наданих ним послуг за власні кошти та в терміни, погоджені Сторонами шляхом листування, враховуючи принцип розумності.

Доказів неналежного виконання зобов'язань судом не встановлено. Акт огляду об'єкту від 29.05.2012 року, на який покликається скаржник як на доказ неналежного виконання робіт за договором, таких даних не вміщує.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради - відмовити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року в справі №914/4023/14 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського

суду.

Повний текст постанови виготовлений 06.04.2015 р.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Суддя Бонк Т. Б.

Суддя Якімець Г. Г.