ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2015 р. Справа № 911/254/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського

про стягнення 250 516,26 грн

За участю представників:

від позивача Старчик А.А. (дов. №14-90 від 18.04.2014);

від відповідача не з'явились.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулося з позовом до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського (далі - відповідач) про стягнення 250 516,26 грн заборгованості, з яких: 192 761,36 грн основного боргу, 18 222,66 грн пені, 35 477,08 грн інфляційних втрат та 4 055,16 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 1289/14-ТЕ-19 від 31.01.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.01.2015 порушено провадження у справі № 911/254/15, розгляд справи призначено на 05.03.2015.

Ухвалою господарського Київської області від 05.03.2015 продовжено строк вирішення спору у справі №911/254/15 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 09.04.2015.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засіданні 09.04.2015 представник позивача підтримав позов повністю.

Представник відповідача в судове засідання 09.04.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.2014 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Таврійським національним університетом імені В.І. Вернадського (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1289/14-ТЕ-19, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити природний газ на умовах договору.

Згідно п. 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2., 5.5. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ). Ціна за 1 000 куб. м. природного газу становить 1 091,00грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн, крім того ПДВ-20% - 218,20 грн, всього з ПДВ - 1 309,20 грн. Загальна вартість договору на дату його укладання становить 743 516,50 грн, крім того ПДВ - 148 703,30 грн, разом з ПДВ - 892 219,80 грн.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 11 договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2014 і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Суд встановив, що позивачем, на виконання п. 1.1. договору купівлі-продажу природного газу № 1289/14-ТЕ-19 від 31.01.2014, протягом січня-лютого 2014 передано, а відповідачем прийнято від позивача природний газ загальною вартістю 192 761,36 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу.

Відповідач, за отриманий за період з січня по лютий 2014 природний газ, в порушення п. 6.1. договору, не розрахувався, що підтверджується випискою по операціях підприємства та не спростовано відповідачем, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем на момент судового розгляду справи за переданий з січня по лютий 2014 природний газ складає 192 761,36 грн.

Предметом позову є вимоги про стягнення 192 761,36 грн основного боргу, 18 222,66 грн пені, 35 477,08 грн інфляційних втрат та 4 055,16 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 192 761,36 грн основного боргу згідно договору купівлі-продажу природного газу № 1289/14-ТЕ-19 від 31.01.2014 є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу природного газу № 1289/14-ТЕ-19 від 31.01.2014, позивач просить суд стягнути 18 222,66 грн пені, зокрема: 9 191,02 грн пені за період з 15.02.2014 по 14.08.2014 на суму боргу 102 937,15 грн та 9 031,64 грн за період з 15.03.2014 по 14.09.2014 на суму боргу 89 824,21 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2. договору сторонами погоджено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 15.02.2014 по 14.08.2014 на суму боргу 102 937,15 грн становить 9 191,02 грн та 9 031,64 грн пені за період з 15.03.2014 по 14.09.2014 на суму боргу 89 824,21 грн, що разом складає 18 222,66 грн. Відтак, вимога про стягнення 18 222,66 грн пені підлягає задоволенню повністю.

У зв'язку з простроченням виконання відповідачем зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу № 1289/14-ТЕ-19 від 31.01.2014, позивачем на суму боргу 102 937,15 грн за період з лютого 2014 по жовтень 2014 нараховано 19 284,92 грн інфляційних втрат та 2 275,90 грн 3 % річних за період з 15.02.2014 по 10.11.2014, а також на суму боргу 89 824,21 грн за період з березня 2014 по жовтень 2014 нараховано 16 192,16 грн інфляційних втрат та 1 779,26 грн 3 % річних за період з 15.03.2014 по 10.11.2014, що разом складає 35 477,08 грн інфляційних втрат та 4 055,16 грн 3% річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат, на суму боргу 102 937,15 грн за період з лютого 2014 по жовтень 2014 становить 19 249,25 грн та 2 275,90 грн 3 % річних за період з 15.02.2014 по 10.11.2014, а також на суму боргу 89 824,21 грн становить 16 168,36 грн інфляційних втрат за період з березня по жовтень 2014 та 1 779,26 грн 3 % річних за період з 15.03.2014 по 10.11.2014, що загалом становить 35 417,61 грн інфляційних втрат та 4 055,16 грн 3% річних. Відтак, вимоги про стягнення з відповідача 35 477,08 грн інфляційних втрат та 4 055,16 грн 3 % річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 35 417,61 грн інфляційних втрат та 4 055,16 грн 3% річних. В іншій частині позовних вимог, а саме про стягнення інфляційних втрат в розмірі 59,47 грн суд відмовляє.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 192 761,36 грн основного боргу, 18 222,66 грн пені, 35 477,08 грн інфляційних втрат та 4 055,16 грн 3 % річних підлягають частковому задоволенні у розмірі 192 761,36 грн основного боргу, 18 222,66 грн пені, 35 417,61 грн інфляційних втрат та 4 055,16 грн 3 % річних.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського (95007, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, пр. Академіка Вернадського, буд. 4; ідентифікаційний код 02070967) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н., вул. Богдана Хмельницького, буд. 6; ідентифікаційний код 20077720) 192 761 (сто дев'яносто дві тисячі сімсот шістдесят одну гривню) 36 коп. основного боргу, 18 222 (вісімнадцять тисяч двісті двадцять дві гривні) 66 коп. пені, 35 417 (тридцять п'ять тисяч чотириста сімнадцять гривень) 61 коп. інфляційних втрат, 4 055 (чотири тисячі п'ятдесят п'ять гривень) 16 коп. 3 % річних та 5 009 (п'ять тисяч дев'ять гривень) 21 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 14.04.2015

Суддя В.М. Антонова