ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" квітня 2015 р.Справа № 924/271/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Яроцького А.М., розглянувши матеріали

за позовом приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" с. Білобожниця Чортківський район Тернопільської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" м. Волочиськ Хмельницької області

про стягнення 85 125,39 грн. шкоди

Представники сторін:

від позивача: Пліщук П.І. - керівник ПАТ "Білобожницьке" згідно виписки з ЄДРПОУ від 03.03.2015р. (присутній в судовому засіданні 11.03.2015р.)

від відповідача: Бундз Т.В. - представник за довіреністю від 12.06.2014р.

Рішення виноситься 14.04.2015р. оскільки в судовому засіданні 11.03.2015р. оголошено перерву по справі, відповідно до ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Позивач - ПАП "Білобожницьке" с. Білобожниця, Чортківського району Тернопільської області звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" м. Волочиськ Хмельницької області на свою користь 85 125,39 грн. шкоди, що виникла внаслідок неналежного виконання умов укладеного між ПАП "Білобожницьке" та ПП "Агропром" 25 лютого 2008 року договору поставки №2/2-2008 ЛВ.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що в лютому 2008р. між ПАП "Білобожницьке" та ПП "Агропром" був укладений договір поставки засобів захисту рослин №2/2-2008 ЛВ, згідно умов якого позивач одержав від відповідача товар - засоби захисту рослин на суму 364226,40 грн.

30.05.2012р. між Приватним підприємством "Агропром" - Первісний кредитор, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" - Новий кредитор, укладений договір про відступлення права вимоги №02-02/08 ЛВВ, згідно п. 1.4. якого до ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" переходять всі без винятку права та обов'язки первісного кредитора ПП "Агропром", тобто ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" є правонаступником ПП "Агропром".

З посиланням на те, що товар поставлений за договором №2/2-2008 ЛВ неякісний, ПАП "Білобожницьке" просило стягнути з ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО", як правонаступника ПП "Агропром" 85 125,39 грн. шкоди.

Відповідач в судових засіданнях та відзиві на позовну заяву від 10.03.2015р. проти позовних вимог заперечує з посиланням на те, що згідно п.п. 1.1, 1.3, 1.5 договору відступлення права вимоги №02-02/08 ЛВВ від 30.05.2012 р. передбачено перехід лише права грошової вимоги, яке виникло на підставі рішення господарського суду Тернопільської області у справі №2/107-1849 від 12 січня 2010р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №2/107-1849 від 23.02.2010р. Тому, ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" не є належним відповідачем по справі.

Окремо звертає увагу суду, що позивач не надав належних доказів на підтвердження факту вчасного та належного повідомлення представника постачальника про дату застосування товару, щоб той надав представника для актування першого внесення препарату, а доданий позивачем Акт від 18.05.2012 року суперечить домовленості закріпленій у п. 3.2.6. Договору поставки. При цьому зазначає, що Акт №10 підтверджує лише можливе внесення препаратів згідно договору купівлі-продажу №02-02/08 від 02.06.2008р. та Акт №10 від 21.06.2008р. щодо повторного внесення. Проте, вказані Акти не є достатніми доказами для підтвердження показників якості препаратів, оскільки вказані Акти без печатки підприємства та не оформлені належним чином. Звертає увагу, що підписаний постачальником і покупцем Договір поставки №2/2-2008 ЛВ від 25.02.2008р., а не той що вказаний в Актах, тобто випливає, що договори різні. Також зазначає, що Акт про приховані недоліки Товару з дотриманням вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості № П-7 позивачем складений не був.

Крім того, згідно Видаткової накладної №РН-0000774 від 09.07.2008р. покупець додатково замовив та отримав препарати «Рамзес» та «Альфалип», що є нелогічним у разі виявлення неналежної якості зазначених препаратів, які були поставлені раніше.

Звертає увагу на те, що Товар (засіб захисту рослин) було використано 06 червня 2008 року, проте претензії по якості надійшли до первісного кредитора, лише після звернення ним до суду про стягнення заборгованості з ПАП «Білобожницьке» за Договором поставки №2/2-2008 Лв від 25.02.2008р. Також, є недоведеними збитки, тобто не надано підтверджуючих документів на показники планової врожайності та фактично одержаної.

При цьому відповідач просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності для захисту порушеного права, передбачених п. 8 ст. 269 Господарського кодексу України.

10.04.2015р. на адресу суду надійшла письмова відповідь представника позивача на відзив, відповідно до якої останній стверджує, що за договором відступлення права вимоги №02-02/08 ЛВВ від 30.05.2012 р. до нового кредитора переходять всі права та обов'язки первісного кредитора, а не лише право грошової вимоги. 28.05.2008р. відповідачу направлялось клопотання про направлення свого представника для актування першого внесення препаратів, на виконання якого направлено регіонального представника Кастранець Р.І. Позивач стверджує, що акт №10 від 02.06.2008р. та від 21.06.2008р. є належним доказом фактичного внесення препаратів, який відповідає договору №2/2 2008 ЛВ. Заперечив факт додаткового замовлення препаратів та повідомив, що стягнення завданих останньому збитків у сумі 855 тис. грн. є предметом іншого судового спору. Представник позивача заперечив факт спливу строків позовної давності оскільки наявні заяви з вимогами про відшкодування збитків, копії яких з доказами їх надіслання додано до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 14.04.2015р. не з'явився, однак судом враховано, що 10.04.2015р. від останнього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи судом за наявними матеріалами справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.04.2015р. позицію викладену у відзиві від 10.03.2015р. підтримав, просив у позові відмовити.

Суд оцінивши подані сторонами по справі документи рахує їх достатніми для прийняття рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

25.02.2008р. між ПАП "Білобожницьке" (Покупець) та ПП "Агропром" (Постачальник) укладений договір поставки №2/2-2008 ЛВ, за умовами якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі товар), а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму (п.1.1 договору).

Згідно п.1.2 договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, вартість товару, термін оплати, а також інші умови будуть визначені в специфікаціях-додатках до договору, які є невід'ємними частинами договору.

Пункт 1.3 договору передбачає, що якість товару відповідає сертифікату якості підприємства-виробника.

Постачальник, в свою чергу, зобов'язаний надати Покупцю сертифікат якості (або завірену належним чином копію) на Товар, що поставляється. Підписання накладної (видаткової, товарної, товарно-транспортної) підтверджує факт отримання Покупцем відповідного Сертифіката якості (або завіреної належним чином копії) (п. 3.1.3. договору).

Пунктом 3.1.4. договору визначено, що Постачальник зобов'язаний надати консультації по застосуванню товару, зазначеного в додатку даного договору та обов'язково надати представника для актування першого внесення препарату, згідно повідомлення від Покупця 3.2.4.

Постачальник має бути повідомлений Покупцем за 2 дні до застосування Товару для того, щоб той надав представника для актування першого внесення препарату (обов'язково в письмовій формі). (п. 3.2.4. договору).

Заактовані результати застосування Товару, підписані представниками Сторін, можуть виступати підтвердженням якості або неякісності представленого Товару (п. 3.1.5. договору).

Приймання товару по кількості та якості проводиться Покупцем в момент його отримання від Постачальника. Покупець зобов'язаний перевірити кількість товару, його вагу, комплектність, цілісність тари, пломб на ній (при наявності), а також відсутності ознак пошкодження або псування товару, а у випадку їх виявлення письмово заявити Постачальнику про виявлені недоліки. При відсутності такої заяви у вказаний термін Товар вважається прийнятим Покупцем по кількості та якості (п. 4.1 договору).

Пунктом 4.2 договору встановлено, що Товар вважається відвантаженим Постачальником та прийнятим Покупцем: по кількості - відповідно до кількості одиниць виміру, вказаних в накладній; по якості - відповідно до якості, вказаній в сертифікаті якості підприємства-виробника.

В свою чергу, пунктом 4.3. договору, передбачено, що акт про приховані недоліки Товару повинен бути складений Покупцем з дотриманням вимог Інструкції по порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості №П-7. Акт складається з обов'язковою участю представника Постачальника та експерта територіального органу Торговельно-Промислової Палати України.

Претензії Покупця розглядаються Постачальником і можуть бути визнані обґрунтованими тільки при умові дотримання Покупцем вимог п.п.4.1, 4.3, а також вимог інструкцій виробника, інших нормативних документів по транспортуванню, зберіганню, визначенню якості та застосуванню товару (п. 4.4. Договору).

Пунктом 4.5. договору визначено, що у випадку визнання претензії Покупця щодо кількості та/або якості Товару обґрунтованою, Постачальник здійснює його допоставку проводить заміну неякісного товару або повертає Покупцеві грошові кошти в сумі, що дорівнює вартості недопоставленого чи неякісного товару.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.01.2010р. у справі №2/107-1849 залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.02.2010 року задоволено позов Приватного підприємства «Агропром», м. Волочиськ Хмельницької області та стягнуто з Приватного агропромислового підприємства «Білобожницьке», м. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області на користь позивача 232614,71 грн. за матеріальні цінності, 2326,14 грн. в повернення сплаченого державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті позову -відмовлено.

Зазначеним рішенням встановлено, що згідно довіреностей №342305 від 26.02.2008р.; №342324 від 23.04.2008р.; №342341 від 10.06.2008р.; №099806 від 19.07.2008р. у виконання договорів №2/2-2008 ЛВ від 25.02.2008р.; №39-04-09 від 28.04.2009р. відповідач одержав від позивача товар на суму 368 601 грн. 90 коп., що підтверджено підписаними представниками обох сторін товарно-транспортними накладними №0000016 від 27.02.2008р.; №0000280 від 23.04.2008р.; №0000281 від 23.04.2008р.; №0000355 від 30.04.2008р.; №0000629 від 10.06.2008р.; №0000774 від 09.07.2009р.

При цьому в позовній заяві позивач зазначає про отримання від ПП «Агропром» по договору №2/2-2008 ЛВ засобів захисту рослин на загальну суму 364226,40 грн., на підтвердження чого до матеріалів справи додано копії видаткових накладних №РН-0000280 від 23.04.2008р. на суму 254894,30 грн., №0000774 від 09.07.2009р. на суму 23411,60 грн., №0000629 від 10.06.2008р. на суму 34711,54 грн., №0000281 від 23.04.2008р. на суму 46076,20 грн.

Позивач стверджує, що контрольне внесення препаратів отриманих по договору №2/2-2008 ЛВ відбувалось за участю представника ПП «Агропром» - Кастранець Р.І., проте доказів такого внесення препаратів суду не надано, оскільки акт виконання контрольного внесення препаратів від 02.06.2008р. доданий до матеріалів справи свідчить, що було проведено контрольне внесення препаратів згідно договору купівлі-продажу №02-02/08, а не спірного договору.

Окремо позивач посилаючись на акт № 10 від 21.06.2008р. та зазначає, що при послідуючому обстеженні обробленої ділянки виявилось, що одержаний товар є неякісними, що підтверджено актом №10, проте вказаний акт також стосується договору купівлі-продажу №02-02/08, а не спірного договору.

З посиланням на те, що з обробленої неякісними препаратами, отриманими від ПП «Агропром», земельної ділянки позивач отримав врожайність в розмірі 9,5 цнт/га при плановій врожайності 40,0 цнт/га, а тому останній недоодержав 855 тон продукції на суму 855,00 тис. гривень.

В послідуючому 30.05.2012 р. між Приватним підприємством "Агропром" (Первісний кредитор), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" (Новий кредитор), укладено договір про відступлення права вимоги № 02-02/08 ЛВВ, за умовами якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору, належне Первісному кредитору право грошової вимоги з Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" (ідентифікаційний номер 30787853), далі іменується Боржник, яке виникло на підставі рішення господарського суду Тернопільської області у справі №2/107-1849 від 12 січня 2010р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №2/107-1849 від 23.02.2010 р., винесених за неналежне виконання Боржником умов Договору купівлі-продажу № 02-02/08 ЛВ від 02 лютого 2008 р., далі іменується Договір поставки, укладеним між Первісним кредитором та Боржником (п.1.1 р.1 Договору).

У відповідності до п. 1.3 договору до Нового кредитора переходить право вимагати (замість Первісного кредитора) від Боржника належного та реального виконання обов'язків щодо сплати боргового зобов'язання в розмірі 74 614,71 грн. - заборгованості за матеріальні цінності, 2 326,14 грн. - повернення сплаченого державного мита, 236 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (всього - 77 176,85 грн.), відповідно до рішення господарського суду Тернопільської області у справі №2/107-1849 від 12 січня 2010р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №2/107-1849 від 23 лютого 2010р.

До Нового кредитора переходять усі без винятку права та обов'язки Первісного кредитора за рішенням господарського суду Тернопільської області у справі №2/107-1849 від 12 січня 2010 р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №2/107-1849 від 23 лютого 2010 р., винесених за неналежне виконання Боржником умов Договору поставки. Новий кредитор приймає на себе право грошової вимоги на власний ризик (п.п. 1.4, 1.5 р. 1 Договору).

Згідно п. 1.6 договору, Первісний кредитор не відповідає перед Новим кредитором за можливість або наслідки оспорювання Боржником або третіми особами підстав, процедури, умов чи наслідків відступлення права вимоги за цим Договором.

Пунктом 1.7 договору передбачено, що з моменту підписання даного Договору відступлення права вимоги, до нового кредитора переходять всі права Кредитора у відношенні до Божника, що належали до цього Первісному кредитору по рішенню господарського суду Тернопільської області у справі №2/107-1849 від 12 січня 2010 р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №2/107-1849 від 23 лютого 2010 р., винесених за неналежне виконання Боржником умов Договору поставки.

У відповідності до п. 4.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання та скріпленням печатками Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" на свою користь 85 125,39 грн. шкоди, що утворилася через неналежне виконання умов укладеного між ПАП "Білобожницьке" та ПП "Агропром" 25 лютого 2008 року договору поставки засобів захисту рослин №2/2-2008 Лв.

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, судом до уваги приймається таке:

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди. За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з абз. 2 п. 1 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" від 01.04.1994 року №02-5/215 (в редакції Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 року №04-5/239) вказано, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому господарському суду слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (стаття 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України). Наголошено, що помилковими є рішення окремих господарських судів, які при вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням збитків, заподіяних невиконанням або неналежним виконанням договірних зобов'язань, посилаються на статтю 1166 ЦК України.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення збитків, зазначає, що такі збитки завдані йому з вини ПП "Агропром", правонаступником якого є відповідач, у зв'язку з поставкою засобів захисту рослин неналежної якості згідно умов договору поставки №2/2-2008 ЛВ від 25.02.2008р.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, й відшкодування збитків.

В силу ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Аналогічні положення містяться у ст. 224 ГК України, відповідно до якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані збитки суб'єкту, права або інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані доходи, які управлена сторона одержала б в разі належного виконання зобов'язань або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 217 ГК України відшкодування збитків є господарською санкцією.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т. ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, підставою для настання цивільно-правової чи господарсько-правової відповідальності є вчинення правопорушення, що включає в себе певні елементи: протиправність поведінки особи; збитки як результат протиправної поведінки; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками; вина особи, що заподіяла збитки. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Подані позивачем докази в сукупності не можуть бути достатніми доказами передачі ПП "Агропром" ПАП "Білобожницьке" неякісного товару по договору №2/2-2008 ЛВ від 25.02.2008р. При цьому судом приймається до уваги те, що акт виконання контрольного внесення препаратів від 02.06.2008р. доданий до матеріалів справи та акт №10 від 21.06.2008р. відносяться до договору купівлі-продажу №02-02/08, а не до спірного договору. При цьому подані позивачем листи про повернення вартості препаратів та повідомлення відповідача про позитивне вирішення питання про відшкодування збитків згідно договору поставки №2/2-2008 від 20.02.2008р. оцінюються судом критично, оскільки вони можуть бути доказами при обчисленні судом строку позовної давності, а не доказами на підтвердження протиправності поведінки та вини відповідача в заподіянні збитків позивачу, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, та визначенні розміру заявлених позивачем збитків.

Окремо враховується, що в матеріалах справи відсутній акт про приховані недоліки Товару, який мав бути складений відповідно до п. 4.3. Договору з дотриманням вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості №П-7, та з обов'язковою участю представника Постачальника та експерта територіального органу Торговельно-Промислової Палати України.

З урахуванням вищезазначеного, позивачем не доведено протиправність поведінки ПП "Агропром", вину останнього в заподіянні збитків, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою і збитками. При цьому не доведено і розмір понесених збитків, які визначені в сумі 85125,39 грн.

Як стверджує позивач, позовні вимоги заявлені до ТОВ Агрохімічна компанія "ВІТАГРО", оскільки 30.05.2012р. між Приватним підприємством "Агропром" - Первісний кредитор, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" - Новий кредитор, укладений договір про відступлення права вимоги №02-02/08 ЛВВ, згідно п. 1.4. якого до ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" переходять всі без винятку права та обов'язки первісного кредитора ПП "Агропром", тобто ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" є правонаступником ПП "Агропром".

Однак твердження позивача про те, що ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" є належним відповідачем у справі до уваги не приймається з огляду на таке:

Відповідно до ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

При цьому норми Цивільного кодексу України розрізняють такі поняття, як заміна кредитора та заміна боржника у зобов'язанні.

Визначаючи ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" відповідачем у справі ПАП "Білобожницьке" посилається на договір про відступлення права вимоги № 02-02/08 ЛВВ від 30.05.2012 р.

Проте за правочином відступлення права вимоги відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України відбувається передання своїх прав іншій особі лише кредитором.

Натомість відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою договором про переведення боргу.

Аналізом договору про відступлення права вимоги № 02-02/08 ЛВВ від 30.05.2012 р. встановлено, що зазначений договір не є договором про переведення боргу, оскільки за умовами останнього Первісний кредитор відступає Новому кредитору, належне Первісному кредитору право грошової вимоги з Приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" (ідентифікаційний номер 30787853), далі іменується Боржник, яке виникло на підставі рішення господарського суду Тернопільської області у справі №2/107-1849 від 12 січня 2010р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі №2/107-1849 від 23.02.2010р., винесених за неналежне виконання Боржником умов Договору купівлі-продажу № 02-02/08 ЛВ від 02 лютого 2008 р., а не Договору купівлі-продажу №02-02/08 ЛВ від 02 лютого 2008 р., як це стверджує позивач.

Звертається увага на те, що як стверджує позивач збитки були завдані в 2008р., а договір про відступлення права вимоги №02-02/08 ЛВВ укладений лише 30.05.2012 р., а тому у ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" не могло виникнути вини в заподіянні збитків ПАП "Білобожницьке".

Окремо враховується, що згідно спеціальних витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 14.04.2015р. ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" зареєстровано 02.02.2012 за номером 9, при цьому в графі "Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа" відсутні відомості, що останнє є правонаступником ПП "Агропром". При цьому, ПП "Агропром" (ідентифікаційний код: 32810350) згідно запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи 22.12.2012 припинено, за рішенням засновників з відміткою в графі - дані про юридичних осіб-правонаступників: повне найменування та місцезнаходження юридичних осіб-правонаступників, їх ідентифікаційні коди: "відомості відсутні".

З огляду на викладене, ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на здійснений судом правовий аналіз приписів чинного законодавства, якими визначені правові підстави для відшкодування збитків особою, яка порушила прийняті на себе договірні зобов'язання, а також встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності в діях ПП "Агропром" складу цивільного правопорушення, не доведено розміру понесених втрат, при цьому не доведено, що ТОВ "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" є належним відповідачем у справі, а відтак відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов'язку щодо відшкодування втрат позивача в розмірі 85125,39 грн., які кваліфіковані останнім як збитки. За таких обставин, в позові належить відмовити.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача у зв'язку з відмовою в позові.

Стосовно заяви про застосування строків позовної давності судом враховується таке:

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності для захисту порушеного права, передбачених п. 8 ст. 269 Господарського кодексу України.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (Аналогічна позиція викладена в п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Враховуючи вищенаведене, з огляду на відмову в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, строк позовної давності до спірних правовідносин судом не застосовується.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 32-34, 44, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

В И Р І Ш И В :

В позові приватного агропромислового підприємства "Білобожницьке" с. Білобожниця Чортківський район Тернопільської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "ВІТАГРО" м. Волочиськ Хмельницької області про стягнення 85 125,39 грн. шкоди відмовити.

Повний текст рішення складено 17.04.2015р.

Суддя А.М. Яроцький

Віддрук. 2 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу - вул. Середня, с. Білобожниця, Чортківського району Тернопільської області