ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2015 р. Справа № 911/481/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д. розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркомерцпостач», Київська обл., м. Вишневе
про стягнення 621 410 656,96 грн.,
за участю представників:

позивача:Свистун С.Я., довіреність №72/03 від 30.03.2015 року;
відповідача:не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркомерцпостач» (відповідач) про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 564 004 383,56 грн., заборгованості за процентами у розмірі 46 310 168,15 грн., пені за процентами у розмірі 4 443 284,32 грн., інфляційної складової процентів у розмірі 3 474 717,61 грн., 3% річних за процентами у розмірі 546 566,29 грн., штрафу у розмірі 2 631 537,03 у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язання за кредитним договором №27-14ПВ від 30.01.2014 року та договором застави №27ПВ від 30.01.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.02.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 05.03.2015 року.

05.03.2015 року через канцелярію господарського суду Київської області позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 564 004 383,56 грн. заборгованості по кредиту, 54 237 133,87 грн. заборгованості за процентами, 16 873 774,98 грн. пені за прострочення сплати кредиту, 6 878 663,07 грн. пені за прострочення сплати процентів, 6 826 556,30 грн. інфляційної складової процентів, 1 297 982,69 грн. 3% річних за кредитом, 773 847,88 грн. 3% річних за процентами, 5 250 074,06 грн. штрафу у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язання за кредитним договором №27-14ПВ від 30.01.2014 року та договором застави №27ПВ від 30.01.2014 року.

Ухвалами господарського суду Київської області від 05.03.2015 року та 26.03.2015 року розгляд справи було відкладено на 26.03.2015 року та 09.04.2015 року відповідно.

Представник відповідача в судове засідання 09.04.2015 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укркомерцпотсач» (позичальник) було укладено кредитний договір №27-14ПВ (договір) за умовами якого, банк в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надає позичальнику кредит, на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору, кредит надається банком позичальнику у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 650 000 000,00 грн. позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі у порядку та на умовах, визначених цим договором, та у строк, вказаний у п. 1.3. цього договору.

Згідно п. 1.3. договору, строк користування (термін повернення) кредиту до 29 січня 2015 року включно.

Пунктом 1.4. договору, встановлена фіксована процентна ставка за користування кредитом у розмірі 9 процентів річних.

Відповідно до п. 4.2.1. договору, позичальник зобов'язався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати проценти, сплачувати інші грошові зобов'язання за цим договором, виконувати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

30.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укркомерцпотсач» (позичальник) було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №27-14ПВ від 30.01.2014 року (додаткова угода).

Відповідно до п. 1. додаткової угоди, в розрізі відкритої за кредитним договором кредитної лінії, банк надає позичальнику кошти в сумі 564 004 383,56 грн. для здійснення статутної діяльності.

Згідно п. 2.2.1. договору, право на отримання позичальником кредиту виникає після укладення на прийнятих для банку умовах, та набрання чинності договору застави №27ПВ від 30.01.2014 року.

На виконання умов договору, 30.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укркомерцпотсач» (заставодавець) було укладено договір застави №27ПВ (договір застави), за умовами якого заставодавець передає в заставу заставодержателю предмет застави зазначений у п. 1.2. цього договору для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань, зазначених у статті 2 цього договору.

Факт видачі кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером №27 від 30.01.2014 року на суму 564 004 383,56 грн. копія, якого наявна в матеріалах справи). Таким чином, позивач, як кредитор, виконав свої зобов'язання перед відповідачем, як боржником за кредитним договором.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем порушенні умови договору, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 27.02.2015 року становить 656 142 416,41 грн. з яких: 564 004 383,56 грн. заборгованість по кредиту, 54 237 133,87 грн. заборгованість за процентами, 16 873 774,98 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 6 878 663,07 грн. пеня за прострочення сплати процентів, 6 826 556,30 грн. інфляційна складова процентів, 1 297 982,69 грн. 3% річних за кредитом, 773 847,88 грн. 3% річних за процентами, 5 250 074,06 грн. штраф.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 11, 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Доказів сплати заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом відповідач не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 564 004 383,56 грн. заборгованість по кредиту та 54 237 133,87 грн. заборгованість за процентами є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім суми основної заборгованості, позивач звертається з вимогою про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 16 873 774,98 грн. за період з 30.01.2015 року по 26.02.2015 року та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 6 878 663,07 грн. за загальний період згідно розрахунку з 08.03.2014 року по 26.02.2015 року.

В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.1. договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісій, інших грошових зобов'язань позичальника, банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Для розрахунку пені використовується фактична кількісь днів у місяці та році.

Згідно п. 6.4. договору, сторони домовилися, що за вимогами банку про сплату пені застосовується позовна давність у три роки і вона нараховується за цей же строк. Сторони домовились, що за вимогами банку про сплату штрафу застосовується позовна давність у три роки.

На підставі вказаних норм права та враховуючи, що розрахунок пені за прострочення сплати процентів доданий до позовної заяви, який проведений з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування пені, є вірним, вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати процентів у розмірі 6 878 663,07 грн. за загальний період з 08.03.2014 року по 26.02.2015 року є правомірною, а тому підлягає задоволенню.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 16 873 774,98 грн. за період з 30.01.2015 року по 26.02.2015 року встановив, що заявлений позивачем до стягнення розрахунок пені за прострочення сплати кредиту є арифметично невірним, оскільки позивачем нарахована пеня в порушення умов статтей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», у зв'язку з чим стягненню підлягає розмір пені, здійснений за розрахунком суду в сумі 15 683 957,52 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати кредиту в позові слід відмовити.

Також позивач просить стягнути з відповідача 6 826 556,30 грн. інфляційної складової процентів, 1 297 982,69 грн. 3% річних за кредитом, 773 847,88 грн. 3% річних за процентами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати кредиту та процентів за договором, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 1 297 982,69 грн. 3% річних за кредитом та 773 847,88 грн. 3% річних за процентами.

Суд, здійснивши власний розрахунок інфляційної складової процентів та враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати процентів за договором, вимога позивача про стягнення інфляційної складової процентів на підставі ст. 625 ЦК України підлягає задоволенню частково в розмірі 6 823 865,86 грн., які нараховані судом відповідно до вимог закону та умов договору, в іншій частині вимоги про стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідно до п. 6.3. договору, банк має право нараховувати позичальнику, а позичальник, у разі нарахування банком, зобов'язаний сплатити штраф за порушення вимог цього договору, а саме за порушення п. 4.2.5. штраф у сумі 1 000,00 грн. за кожний випадок.

Згідно п. 4.2.5. договору, позичальник зобов'язується не перешкоджати банку в реалізації його права, визначеного п. 3.1.1. цього договору. Крім того позичальник зобов'язаний для здійснення перевірки цільового використання кредиту; наявності умов зберігання та стану майна, оформленого в заставу; аналізу фінансового стану платоспроможності та кредитоспроможності позичальника, надавати банку всі необхідні документи, які підготовлені та оформлені у відповідності з нормами бухгалтерського обліку в Україні, засвідчені: підписами керівника та головного бухгалтера (особами, які виконують їх обов'язки), відбитком печатки позичальника зокрема: а) щоквартально до 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, надавати банку фінансову інформацію, пов'язану з діяльністю позичальника у звітному кварталі (в тому числі баланс (форму №1), звіт про фінансові результати (форму №2)); в) щоквартально до 7 числа місяця, наступного за звітним роком надавати банку довідки (або завірені банками виписки) з інших банків, в яких у позичальник авідкриті поточні рахунки та/або існує кредитна заборгованість, про фактичні обороти і стан заборгованості (по сумі кредиту, процентам та штрафним санкціям) за попередній квартал; г) щомісячно, до 10 числа місяця, наступного за звітним, надавати банку оформлену на фірмовому бланку та підписану керівником (цого заступником) і головним бухгалтером (із засвідченням підписів відбитком печатки) довідку про грошові надходження на всі свої поточні рахунки, відкриті в усіх інших банках.

Відповідно до п. 5.2. договору застави, заставодержатель має право нарахувати заставодавцю, заставодавець, у разі нарахування заставодержателем, зобов'язаний сплатити штраф за порушення вимог пункту 1.2. договору - у розмірі 0,2% від суми узгодженої сторонами оціночнох вартості предмету застави (але не менше 500,00 грн.) за кожний календарний місяць. Сплата штрафу не звільняє заставодавця від належного виконання зобов'язань викладених у п. 1.2. договору.

Враховуючи вищевикладені норми закону, умови договору та договору застави, позивачем у зв'язку з порушенням умов договорів нараховано 5 250 074,06 грн. штрафу відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Таким чином, позов в частині стягнення штрафу в розмірі 5 250 074,06 грн., який нараховано позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договорів, у зв'язку з порушенням умов договорів є обґрунтованим, і тому підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 року у справі № 06/5026/1052/2011.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 4.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013р. У випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Враховуючи, що відповідач не звільнений від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» витрати по сплаті судового збору у розмірі 73 080,00 грн., відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 35, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркомерцпостач» (08133, Київська обл., м. Вишневе, вул. Червоноармійська, 2, код 37227849) на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м. Київ, проспект Перемоги, 41, код 19357489) 564 004 383 (п'ятсот шістдесят чотири мільйона чотири тисячі триста вісімдесят три) грн. 56 коп. заборгованості по кредиту, 54 237 133 (п'ятдесят чотири мільйона двісті тридцять сім тисяч сто тридцять три) грн. 87 коп. заборгованості за процентами, 15 683 957 (п'ятнадцять мільйонів шістсот вісімдесят три тисячі дев'ятсот п'ятдесят сім) грн. 52 коп. пені за прострочення сплати кредиту, 6 878 663 (шість мільйонів вісімсот сімдесят вісім тисяч шістсот шістдесят три) грн. 07 коп. пені за прострочення сплати процентів, 6 823 865 (шість мільйонів вісімсот двадцять три тисячі вісімсот шістдесят п'ять) 86 коп. інфляційної складової процентів, 1 297 982 (один мільйон двісті дев'яносто сім тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 69 коп. 3% річних за кредитом, 773 847 (сімсот сімдесят три тисячі вісімсот сорок сім) грн. 88 коп. 3% річних за процентами, 5 250 074 (п'ять мільйонів двісті п'ятдесят тисяч сімдесят чотири) грн. 06 коп. штрафу.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укркомерцпостач» (08133, Київська обл., м. Вишневе, вул. Червоноармійська, 2, код 37227849) в доход державного бюджету України 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 14.04.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак