КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. Справа№ 911/973/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Копитової О.С.

Сотнікова С.В.

при секретарі судового засідання Патлань І.О.

та представників:

від позивача: ОСОБА_2 (за довіреністю від 17.06.2014);

від відповідача: Косянчук В.В. (за довіреністю від 20.03.2015);

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція"

на рішення господарського суду Київської області від 08.04.2014

у справі № 911/973/14 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція"

про стягнення 41 466,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 08.04.2014 у даній справі позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" про стягнення 41 449,41 грн. задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 40 000 грн. основного боргу оплати за договором на проведення оцінки майна відповідача, здійсненої позивачем, 982,56 грн. пені, 240,00 грн. інфляційних втрат та 226,85 грн. 3% річних, нарахованих на суму простроченого основного зобов'язання, 1 827,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2014 (колегія суддів у складі: головуючого судді - Шипка В.В., суддів: Остапенка О.М., Верховця А.А.) апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" залишено без задов олення, а рішення господарського суду Київської області від 08.04.2014 у справі - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.02.2015 касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" в особі керуючого санацією Лахненка Євгенія Миколайовича задоволено частково;

постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2014 у справі №911/973/14 скасовано;

апеляційну скаргу ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" в особі керуючого санацією Лахненка Євгенія Миколайовича від 02.09.2014 на рішення господарського суду Київської області від 08.04.2014 у справі №911/973/14 передано на новий апеляційний розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 апеляційну скаргу ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" було прийнято до провадження.

На підставі розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ від 24.03.2015 № 09-52/326/15, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Гарник Л.Л. у відпустці, апеляційну скаргу ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" передано судді Доманській М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2015 апеляційну скаргу ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 15.04.2015.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 15.04.2015 представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, представник позивача - проти апеляційної скарги заперечила, просила оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, до господарського суду Київської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» про стягнення 41 466,93 грн.

Провадження у справі №911/973/14 порушено відповідно до ухвали суду від 26.03.2014 та призначено справу до розгляду на 08.04.2014.

До суду першої інстанції позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій здійснив уточнений розрахунок позовних вимог і просив стягнути з відповідача 40000 грн. основного боргу, 982,56 грн. пені, 240 грн. інфляційних та 226,85 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Київської області від 08.04.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2014, позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.02.2015 касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" в особі керуючого санацією Лахненка Євгенія Миколайовича задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2014 у справі №911/973/14 скасовано; апеляційну скаргу ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" в особі керуючого санацією Лахненка Євгенія Миколайовича від 02.09.2014 на рішення господарського суду Київської області від 08.04.2014 у справі №911/973/14 передано на новий апеляційний розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Підставами для скасування вказаної постанови апеляційного господарського суду зі справи стало те, що суду слід було дослідити: звіт про оцінку майна відповідача-боржника як доказу виконання позивачем зобов'язань перед відповідачем-замовником щодо визначення ринкової вартості майна відповідно до умов Договору від 21.10.2013.

Разом з тим, суд касаційної інстанції зазначив про те, що при новому апеляційному розгляді справи апеляційному суду належить із врахуванням положень чинного законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, зокрема, щодо порядку зберігання суб'єктом оціночної діяльності звітів, складених за результатами проведення оцінки майна (майнових прав), а також, виходячи із правової природи спірного Договору на проведення оцінки майна відповідача-боржника від 21.10.2013 як різновиду договору підряду, дослідити фактичне виконання та наявність продукту спірного підрядного договору, його належну передачу відповідачу (його уповноваженій особі), що може бути підставою для задоволення вимог позивача про оплату за таким договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, 21.10.2013 між ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" в особі керуючого санацією Жмайла О.В. (замовник, відповідач у справі) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (виконавець, позивач у справі) укладено Договір на проведення оцінки майна (далі - Договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання із проведення робіт з незалежної оцінки майна замовника-боржника в процедурі санації за переліком згідно Додатку до Договору (далі - об'єкт оцінки) з метою визначення його ринкової вартості; роботи, що є предметом Договору, виконавець зобов'язався виконати впродовж 20 робочих днів з моменту одержання вихідних даних про об'єкт оцінки; вартість робіт за Договором становить 40 000 грн. без ПДВ, оплата за виконану роботу підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок виконавця впродовж 60 робочих днів з моменту підписання Договору (пункти 1.1., 1.2., 2.1., 2.2. Договору) (а.с. 15 - 43, т. 1).

Відповідно до пунктів 3.1., 4.1. Договору, виконавець зобов'язаний виконати роботи, визначені пунктом 1.1. Договору якісно та у строк, передбачений пунктом 1.2. Договору; об'єктивно, неупереджено дослідити та скласти Звіт про незалежну оцінку та висновки про вартість об'єкта оцінки (далі - Звіт), що відповідатиме нормам чинного законодавства України; передати Звіт замовнику за актом приймання-передачі; підписати Акт приймання-передачі Звіту при умові виконання замовником своїх обов'язків; замовник, у свою чергу, зобов'язаний своєчасно надавати виконавцю інформацію, яка необхідна для виконання цього Договору, та своєчасно здійснювати оплату робіт виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 11.11.2013 сторони спору, в особі повноважних представників, підписали акт приймання-передачі Звіту про незалежну оцінку, за змістом якого виконавець передав, а замовник прийняв Звіт з незалежної експертної оцінки рухомого та нерухомого майна ПрАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" від 10.11.2013 (а.с. 44, т. 1). Але замовник у строки, передбачені умовами Договору оплату робіт виконавця не здійснив.

Судами встановлено обставини надіслання виконавцем на адресу замовника претензії від 11.03.2014 з вимогою впродовж п'яти днів з моменту її одержання сплатити на користь виконавця 40 000 грн. заборгованості за Договором від 21.10.2013 (а.с. 45 - 46, т. 1).

Однак, вимоги виконавця згідно претензії від 11.03.2014 замовник не виконав, що стало підставою для звернення виконавця до суду з позовом про стягнення із замовника 41 449, 41 грн. заборгованості, в тому числі 40 000 грн. оплати виконаних робіт за спірним договором, а також 982, 56 грн. пені, 240 грн. інфляційних втрат та 226, 85 грн. - 3% річних, нарахованих на суму основної заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 40 000 грн. основного боргу, суд першої інстанції виходив із встановлених обставин виконання позивачем в повному обсязі у визначений Договором строк робіт з оцінки майна відповідача та прийняття результату цих робіт замовником (відповідачем) за Актом приймання-передачі Звіту про незалежну оцінку від 11.11.2013, та невиконання відповідачем зобов'язань щодо оплати вартості виконаної позивачем роботи в порушення положень ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України. Також, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині нарахування відповідачу штрафних санкцій (пені) на суму 982, 56 грн., інфляційних втрат на суму 240 грн. та 3% річних на суму 226, 85 грн. у зв'язку з простроченням виконання основного зобов'язання з оплати виконаної позивачем роботи.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Судова колегія вважає висновок суду першої інстанції цілком правомірним, з огляду на те, що п. 2.2. Договору чітко передбачено, що оплата за виконану роботу підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок виконавця впродовж 60 робочих днів з моменту підписання Договору. Іншої умови оплати за виконану роботу, Договір не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем прострочена заборгованість в сумі 40 000,00 грн. повністю визнана у відзиві на позов.

Судовою колегією встановлено, що в провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б8/180-10 за заявою ОСОБА_7 (Ініціюючий кредитор) про банкрутство боржника - Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" (Боржник), порушена ухвалою господарського суду Київської області від 30.11.2010.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.05.2012 № Б8/180-10 відкрито процедуру санації Боржника.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.08.2013 № Б8/180-10 вирішено низку процесуальних питань у справі, у тому числі призначено керуючим санацією Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" арбітражного керуючого Жмайла О.В.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.04.2014 № Б8/180-10 крім іншого призначено керуючим санацією Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" арбітражного керуючого Лахненка Євгенія Миколайовича; протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали арбітражного керуючого Агафонова О.Ю. та арбітражного керуючого Жмайла О.В. зобов'язано передати керуючому санацією Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" - арбітражному керуючому Лахненку Є.М. всю наявну бухгалтерську та іншу документацію Боржника, документацію пов'язану з провадженням у даній справі та процедурою санації Боржника, печатки і штампи, всі наявні матеріальні та інші цінності Боржника.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що спірний Договір був підписаний уповноваженою на те особою від імені відповідача у даній справі, та Звіт про незалежну оцінку на виконання Договору, який був переданий за актом приймання-передачі 11.11.2013, також отриманий уповноваженою на те особою відповідача у даній справі арбітражним керуючим Жмайлом О.В., який на той момент виконував обов'язки керуючого санацією Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" - відповідача.

Судовою колегією при новому апеляційному розгляді справи, за вказівкою суду касаційної інстанції, досліджено питання що стосуються фактичного виконання та наявність продукту спірного підрядного договору, порядок зберігання суб'єктом оціночної діяльності звітів, складених за результатами проведення оцінки майна (майнових прав) та встановлено наступне.

За умовами Договору (п. 8.2.) факт виконання робіт підтверджується актом прийому-передачі звіту, який складається та підписується повноважними представниками сторін. Як вже було встановлено вище судовою колегією, спірний Договір та акт прийому-передачі звіту від 11.11.2013 підписані уповноваженими на те особами. Тобто, сторони підтвердили факт того, що роботи вважаються виконаними якісно, в повному обсязі та прийняті відповідачем, тим паче, що вказане не заперечується арбітражним керуючим Жмайлом О.В., який на момент підписання спірного акту прийому-передачі звіту виконував обов'язки керуючого санацією Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція".

В матеріалах справи міститься лист, який адресований позивачу арбітражним керуючим Жмайлом О.В. від 19.09.2014 № 01-09/88, та яким підтверджено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Договором та передав звіт з незалежної оцінки майна. Додатком до вказаного листа було залучено витяг із Звіту з незалежної експертної оцінки рухомого та нерухомого майна Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" від 10.11.2013 (а.с. 49-52, т. 2).

Відповідно до п. 1 Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, Національний стандарт N 1 (далі - Стандарт) є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі - майно) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами,

які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про

оцінку майна.

Пунктом 59 Стандарту встановлено, що звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. Документи та інші інформаційні матеріали, зібрані оцінювачами в процесі проведення оцінки майна, разом із звітом про оцінку майна зберігаються в архіві суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання не менше ніж п'ять років, якщо інше не встановлено договором на проведення оцінки майна.

У той же час п. 8.1. Договору встановлено, що виконавець передає замовнику звіт і висновок у одному примірнику, вихідні дані представлені замовником, документи та інші інформаційні матеріали, зібрані оцінювачем в процесі проведення оцінки майна знищується, а суб'єкт оціночної діяльності не зберігає вищенаведені документи в архіві.

Актом прийому-передачі звіту підтверджено, що єдиний примірник Звіту з незалежної експертної оцінки рухомого та нерухомого майна ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" від 10.11.2013 прийнятий арбітражним керуючим Жмайлом О.В., який на той момент представляв відповідача у даній справі та є особою, що несе відповідальність за підписання такого акту, яким підтверджується факт належного виконання робіт за Договором виконавцем та прийняття їх замовником.

Оскільки п. п. 8.1., 8.2. Договору чітко передбачено, що звіт про оцінку складається у одному примірнику, інші ж документи, зібрані оцінювачем в процесі проведення оцінки майна знищуються, а суб'єкт оціночної діяльності не зберігає вищенаведені документи в архіві, фактом виконання робіт являється акт прийому-передачі Звіту, то вказані вище обставини виключають можливість надання позивачем суду Звіту з незалежної експертної оцінки рухомого та нерухомого майна Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" від 10.11.2013.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Разом з тим, судова колегія дослідила докази, подані представником відповідача в особі Лахненка Є.М., які підтверджують факт того, що між бувшим керуючим санацією ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" Жмайлом О.В. та нинішнім керуючим санацією ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" Лахненка Є.М. ведуться перемовини стосовно передачі бухгалтерської та іншої документації, печатки і штампів, матеріальних та інших цінностей ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" (у тому числі щодо спірного звіту з незалежної експертної оцінки рухомого та нерухомого майна Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" від 10.11.2013).

Враховуючи вищевикладене, дані питання мають вирішуватися в межах справи про банкрутство № Б8/180-10, в якій було винесено вказану вище ухвалу від 28.04.2014 та зобов'язано протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали арбітражному керуючому Агафонову О.Ю. та арбітражному керуючому Жмайлу О.В. передати керуючому санацією ПАТ "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" - арбітражному керуючому Лахненку Є.М. всю наявну бухгалтерську та іншу документацію Боржника, документацію пов'язану з провадженням у даній справі та процедурою санації Боржника, печатки і штампи, всі наявні матеріальні та інші цінності Боржника.

При розгляді ж даної справи, судова колегія дійшла висновку про те, що матеріали справи підтверджують факт укладання Договору між позивачем та відповідачем, його дійсність не оскаржується відповідачем у судовому порядку, факт належного виконання позивачем робіт (складання та передачі звіту про належну оцінку майна) за Договором, факт прийняття відповідачем робіт та наявність у відповідача невиконаного обов'язку з оплати вартості виконаних робіт у строки, встановлені сторонами Договору.

За таких обставин, господарський суд Київської області дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 40 000,00 грн.

Разом з тим, судовою колегією було встановлено, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо сплати суми за виконану роботу, а тому позивач правомірно просить суд стягнути з відповідача 982,56 грн. пені, 240 грн. інфляційних та 226,85 грн. 3% річних з простроченої суми грошового зобов'язання.

Пунктом 9.4. Договору передбачено, що у випадку порушення п. 2.2. Договору Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Позовні вимоги позивача, з урахуванням уточнення розрахунку позовних вимог, про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в сумі 982,56 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції вірно здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних втрат і встановив, що поданий розрахунок позивача, з урахуванням уточнень, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому нараховані 3 % річних у сумі 226,85 грн. та 240 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

За таких обставин місцевий господарський суд, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дав необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених норм матеріального і процесуального права, а тому правомірно задовольнив позовні вимоги позивача у повному обсязі.

В силу ст. 43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складається з фактів - підстав позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю, оскільки не спростовують обставини, які на підставі належних та допустимих доказів у справі встановлені судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду Київської області від 08.04.2014 у справі № 911/973/14. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Білицький завод "Теплозвукоізоляція" залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 08.04.2014 у справі № 911/973/14 - без змін.

2. Справу № 911/973/14 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписаний: 20.04.2015

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді О.С. Копитова

С.В. Сотніков