ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 922/2948/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М., суддя Горбачова Л.П.

при секретарі Скорописовій Н.І.

за участю представників сторін:

позивача - Білостоцька О.О.,довіреність № б/н від 06.01.2015

відповідача - Нугаєва В.В., довіреність № б/н від 26.01.2015, Жадан С.В., довіреність № 2 від 13.03.2015

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Проектно-технологічний та конструкторський інститут (ПТКІ) "Укркраненерго", м. Харків (вх. №827 Х/3-12) на рішення господарського суду Харківської області від 12 січня 2015 року по справі № 922/2948/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури "Лідер Електрик", м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Проектно-технологічний та конструкторський інститут (ПТКІ) "Укркраненерго", м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Відокремлений підрозділ "Запорізька ТЕС" ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго", м. Енергодар Запорізької області

про стягнення 120000,00 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.01.2015 по справі №922/2948/13 (суддя Яризько В.О.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Проектно-технологічний та конструкторський інститут "Укркраненерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури "Лідер Електрик" суму попередньої оплати в розмірі 120000,00 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 2400,00 грн., витрати на проведення судової експертизи в сумі 5544,00 грн.

Публічне акціонерне товариство "Проектно-технологічний та конструкторський інститут (ПТКІ) "Укркраненерго" з рішенням місцевого господарського суду не погодилося та подало до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 12.01.2015 по справі №922/2948/13 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального Кодексу України є підставою для його скасування.

Товариство з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури "Лідер Електрик" у відзиві (вх.4120 від 13.03.2015) на апеляційну скаргу зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відсутні підстави для його скасування. Просить рішення господарського суду Харківської області від 12.01.2015 по справі №922/2948/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відокремлений підрозділ "Запорізька ТЕС" ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду надав відзив (вх.5553 від 06.04.2015) на апеляційну скаргу, в якому проти доводів викладених в апеляційні скарзі заперечує.

Водночас, представник відокремленого підрозділу "Запорізька ТЕС" ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" в судове засідання 07.04.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце проведення судового засідання у справі був повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне рекомендоване повідомлення про вручення 24.03.2015 представнику третьої особи поштового відправлення за №006804/3 від 19.03.2015, яке наявне в матеріалах справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що третя особа свого представника у судове засідання 07.04.2015 не направила, у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні представника позивача та відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Підставою виникнення взаємних прав та обов'язків є укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури "Лідер Електрик" (замовник - позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством "Проектно-технологічний та конструкторський інститут (ПТКІ) "Укркраненерго" (виконавець - відповідач у справі) договору № 812 на надання інжирінгових послуг, відповідно до умов якого (п.1.1) замовник доручає і зобов'язується сплатити, а виконавець зобов'язується розробити технічну документацію «Запорізька ТЕС. Розробка технічного проекту реконструкції грейферного перевантажувача в/п 32т».

Розділом 2 сторони визначили вартість інжирінгових послуг, яка становить 200 000,00 грн., крім того ПДВ 20% - 40 000,00 грн. Сума договору визначена на підставі протоколу узгодження договірної ціни (додаток №3), який є невід'ємною частиною даного договору (п.2.1,2.2 договору).

У відповідності до п.3.1 договору термін виконання робіт за даним договором - 90 робочих днів від дати оплати авансового платежу.

Сторонами погоджено у п.4.1 договору, що після закінчення кожного етапу робіт виконавець надає замовнику акт виконаних робіт, який є підставою для оплати за виконані роботи з додатком до нього комплекту документації згідно вимог «Технічного завдання на виконання робіт». Замовник протягом 10 днів з дня отримання Акту виконаних робіт та технічної документації зобов'язаний направити виконавцеві підписаний Акт виконаних робіт або мотивовану відмову від приймання послуг (п. 4.2 договору).

Оплата за виконувані роботи здійснюється в національній валюті України - гривною, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, протягом 5 банківських днів від дати підписання акту виконаних робіт. Не пізніше 3 календарних днів з моменту підписання договору замовник зобов'язується перерахувати виконавцю авансовий платіж у розмірі 100000,00 грн., крім того 20000,00 грн., на підставі виставленого виконавцем рахунку. Авансовий платіж зараховується пропорційно кожному етапу (п.5.1, 5.2 договору).

Пунктом 9.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2013.

Одночасно контрагентами, на виконання умов договору, було погоджено та підписано технічне завдання та календарний план робіт, відповідно до яких зобов'язаними сторонами було визначено найменування, область та склад роботи, умови передачі розробленої технічної документації та встановлені строки виконання робіт по кожному етапу договору.

В межах укладеного між сторонами договору, Товариством з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури "Лідер Електрик" було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача авансовий платіж за послуги в сумі 120000,00 грн. Проте з боку відповідача мало місце порушення умов договору, а саме: перший етап робіт був виконаний відповідачем із порушенням строків визначених у додатку № 2 до договору, внаслідок чого позивач отримав акт виконаних робіт по першому етапу із значним запізненням та без комплекту документів визначених у п. 4.1 договору.

На адресу Публічного акціонерного товариства "Проектно-технологічний та конструкторський інститут (ПТКІ) "Укркраненерго" позивачем було направлене повідомлення (вих. №13/17) від 04.02.2013, в якому останній повідомляв відповідача про односторонню відмову від договору на надання інжирінгових послуг та вимагав негайного повернення авансового платежу в сумі 120000,00 грн., сплаченого за умовами договору.

Однак, відповідач відповіді на вказане повідомлення не надав, в добровільному порядку авансовий платіж не повернув, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду для відновлення порушених прав і інтересів підприємства-позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З огляду на ст. 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Положення ст. 626 Цивільного кодексу України передбачають, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

З приписів ст. 3 Цивільного кодексу України вбачається, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Разом із тим ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 Цивільного кодексу України).

Правові позиції втілені у ст. 638 Цивільного кодексу України визначають, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини за договором на надання інжирінгових послуг, який за своєю правовою природою поєднує в собі елементи, як договору про надання послуг, так і договору підряду.

Як встановлено ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на правові приписи ст. 887 Цивільного кодексу України вбачається, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що термін виконання робіт за даним договором - 90 робочих днів від дати оплати авансового платежу.

На виконання умов договору, позивач здійснив авансовий платіж у сумі 120000,00 грн. Даний факт, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції відповідачем не спростовано.

Статтею 897 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

У відповідності до календарного плану робіт, який є додатком №2 до договору №812 від 08.11.2012, перший етап з розробки технічної документації проводиться відповідачем на протязі 20 робочих днів з дня отримання авансу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач належним чином не виконав покладені на нього обов'язки щодо вчасного завершення першого етапу робіт із розробки технічної документації.

Посилання відповідача, на те, що роботи по першому етапу були направлені позивачеві в строк, визначений договором, шляхом передачі всієї документації на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури "Лідер Електрик", не приймається судом апеляційної інстанції, як належний та допустимий доказ, оскільки стороною не доведений той факт, що вказана переписка велася саме в рамках та на виконання договору на надання інжирінгових послуг №812 від 08.11.2012.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч.2 ст. 849 Цивільного кодексу України).

Згідно із п. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання підрядником свого зобов'язання зі своєчасного виконання підрядних робіт. А у разі настання такої умови замовник має право розірвати договір, та вимагати від контрагента повернення суми отриманого авансового платежу, на яке не було здійснено виконання робіт (правова підстава володіння такими коштами відпала внаслідок розірвання договору).

За відсутністю доказів належного та вчасного виконання Публічним акціонерним товариством "Проектно-технологічний та конструкторський інститут (ПТКІ) "Укркраненерго" робіт з розробки технологічної документації, позивач користався своїм правом та повідомленням вих. №13/17 від 04.02.2013 відмовився від договору та вимагав від Публічного акціонерного товариства "Проектно-технологічний та конструкторський інститут (ПТКІ) "Укркраненерго" повернення суми авансу.

Розірвання договору в даному випадку відбулося відповідно до ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, яка передбачає відповідне право замовника за договором підряду і є спеціальною стосовно загальних норм, викладених у ст. 188 Господарського кодексу України. Це відповідає й фактичному змістові ч.1 ст. 188 Господарського кодексу України, згідно з якою зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що відповідач на вимогу позивача не повернув авансовий платіж, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач є таким, що порушив зобов'язання по сплаті на користь позивача 120000,00 грн., а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статті 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського Процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 12.01.2015 по справі №922/2948/13 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в зв'язку з чим, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Проектно-технологічний та конструкторський інститут (ПТКІ) "Укркраненерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 12.01.2015 по справі №922/2948/13 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Горбачова Л.П.