Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "02" квітня 2015 р. Справа № 906/365/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Рукавіцина Я.Ю. - довіреність від 27.03.2015;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-Дента"

про стягнення 39094,82 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 39094,82 грн. заборгованості, з яких: 33368,66 грн. - основний борг, 4582,02 грн. - неустойка, 109,71 грн. - 3% річних, 1034,43 грн. - інфляційні.

Позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судових засіданнях. Ухвала господарського суду від 19.03.2015, направлена на адресу відповідача (що зазначена в позовній заяві: 10029, м.Житомир, вул. Чапаєва, 7), повернута поштовим відділення з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 N01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У даному випадку позивач у позовній заяві вказав адресу відповідача: 10029, м.Житомир, вул. Чапаєва, 7. На цю адресу господарським судом направлено поштове відправлення. Отже всі процесуальні наслідки щодо ігнорування отримання кореспонденції, покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БМ Транс" (перевізник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Термінал-Дента" (замовник/відповідач) укладено договір перевезення вантажу №326 (а.с. 7), відповідно до якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях, а також у міських та міжміських сполученнях по території України (п.п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3 договору ціни на послуги узгоджуються сторонами е «Замовленнях на перевезення» і вказуються у рахунках-фактурах перевізника. Якщо сторонами в «Замовленні на перевезення» визначено вартість перевезення вантажу в іноземній валюті то розрахунки здійснюються в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату розвантаження.

Також пунктом 4 договору передбачено, що розрахунки за договором здійснюються у безготівковій формі, у національній валюті України шляхом переведення коштів з поточного банківського рахунку замовника на поточний банківський рахунок перевізника, протягом 5-ти (п'яти) банківських днів після отримання рахунка-фактури перевізника, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача пре отриманий вантажу, акту виконаних робіт та податкової накладної. Днем здійснення платежу вважається день надходження грошових сум на поточний банківський рахунок перевізника.

Згідно п.п. 8.3. договору останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами і дії до 31.12.2015. Якщо жодна із сторін за два місяці до закінчення строку дії договору не попередить іншу сторону про припинення/розірвання договору, то термін дії та умови даного договору будуть автоматично продовжуватися на кожен наступний календарний рік.

Так сторонами було узгоджено "Замовлення на перевезення" №69 від 16.12.2014, відповідно до умов якого перевізник прийняв на себе зобов'язання організувати перевезення вантажів замовника - металовироби в пачках вагою брутто до 18т по маршруту Кальтенкірхен (Німеччина) - Київ (Україна), а замовник зобов'язувався сплатити перевізнику за надані послуги 17000 Євро (в гривнях по курсу НБУ на день завантаження).

На виконання зобов'язань за договором перевезення вантажу позивач здійснив перевезення обумовленого в заявці вантажу, що стверджується: міжнародною товарно-транспортною накладною CMR від 19.12.2014 (а.с. 9).

Відповідачу виставлено рахунок на оплату №979 від 24.12.2014 на суму 33368,66грн., який було отримано ТОВ "Термінал-Дента" 12.01.2015 (а.с. 10).

Відповідач свої зобов'язання щодо розрахунку за надані послуги перевезення не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 33368,66грн.

21.01.2015 позивач направив на адресу відповідача претензію (а.с. 11) з вимогою сплатити основний борг в сумі 33368,66 грн. та 770,82 грн. пені, яку відповідач залишив без належного реагування.

Проте, станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, що спонукало позивача звернутись з даним позовом до суду.

З огляду на предмет і характер зобов'язань, взятих сторонами в договорі, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 64 Цивільного кодексу України "Перевезення".

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо не встановлений строк, кредитор має право вимагати його в будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 33368,66 грн. боргу підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.п. 5.5. договору у випадку затримки оплати, вказаної в пунктах 3.1, 4.1. даного договору замовник виплачує перевізнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати. В разі прострочення оплати на строк більше 20 календарних днів замовник додатково, не враховуючи суми пені, сплачує перевізнику штраф в розмірі 10% від суми заборгованості.

Перевіривши розрахунки позивача (а.с. 3 зворот), господарський суд вважає останні вірними, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків позивача (а.с. 3), наведених в тексті позовної заяви, та перевіреного судом, розмір 3% річних та інфляційних складає 109,71 грн. та 1034,43 грн.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-Дента" (юр. адреса: 12700, Житомирська область, м. Баранівка, вул. Старченка, 9; пошт. адреса: 10029, м. Житомир, вул. Чапаєва,7, ід. код 37573010)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ Транс" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 26, ід. код 35129486) 39094,82 грн. заборгованості, з яких: 33368,66 грн. - основний борг, 3336,87 грн. - штраф, 1245,15 грн. - пеня, 109,71 грн. - 3% річних, 1034,43 грн. - інфляційні, а також 1827,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.04.15

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - відповідачу (рек. з повід.)