КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа№ 910/27701/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

при секретарі Філімоновій І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.15року (повний текст якого складено 22.01.2015р.)

у справі №910/27701/14 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М."

до Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

про зобов'язання вчинити дії

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." до публічного акціонерного товариства "Златобанк" про зобов'язання виконати платіжні доручення товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." №92 від 25.11.2014р. та №251679 від 02.12.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням банком договірних зобов'язань за договором банківського рахунку, яке полягає у бездіяльності відповідача щодо перерахування коштів за платіжними-дорученнями №92 від 25.11.2014р. на суму 314 636,56 дол. США та №251679 від 02.12.2014р. на суму 2 376 970,32 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2015 у справі №910/27701/14 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Златобанк" (01030, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.17/52, ) переказати кошти у розмірі:

- 314 636 (триста чотирнадцять тисяч шістсот тридцять шість) доларів США 56 центів з поточного рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." №2146 в ПАТ "Златобанк" код банку 380612 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." №8001 в ПАТ "Банк Національний кредит" код банку 320702.

- 2 376 970 (два мільйона триста сімдесят шість тисяч дев'ятсот сімдесят) гривень 32 коп. з поточного рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." №2146 в ПАТ "Златобанк" код банку 380612 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." №8001 в ПАТ "Банк Національний кредит" код банку 320702.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (01030, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.17/52, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." (01010, м.Київ, вул.Івана Мазепи, буд.4/6, ) 1218 (тисячу двісті вісімнадцять) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано не доведенням стороною відповідача наявності будь-яких підстав з якими законодавство пов'язує можливість невиконання платіжних доручень за договором банківського рахунку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Златобанк" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення та прийняти нове.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

На підставі апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Златобанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2015 року, згідно ст. 98 ГПК України, Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 12.02.2015р. порушено апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 24.03.15р.

В судове засідання 24.03.15р. з'явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 року розгляд справи було відкладено на 08.04.2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2015 р. у справі № 910/27701/14 скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Представник позивача заперечував проти доводів апелянта викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вірно встановлено судом першої інстанції 29.03.2011 року між публічним акціонерним товариством "Златобанк" (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "В.М." (клієнт) укладено Договір банківського рахунку №2146-ЮР від 29.03.2011р. (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору банк відкриває клієнту поточний/і рахунок/ки у національній та/або іноземній валюті відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземній валютах", та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до Положення про оформлення та подання клієнтами платіжних доручень в іноземній валюті або банківських металах, заяв про купівлю або продаж іноземної валюти або банківських металів до уповноважених банків і інших фінансових установ та порядок їх виконання, Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, в тому числі здійснює функції розрахункової палати відповідно до Положення про розрахункові палати для пред'явлення векселів до платежу, та отримує плату за обслуговування Клієнта згідно з тарифами на операції та послуги АТ "ЗЛАТОБАНК". Клієнт може обрати Тарифний пакет на операції та послуги АТ "ЗЛАТОБАНК", який зазначається у п.3.4.10. Підписання цього Договору клієнтом підтверджує ознайомлення клієнта з Тарифами та його згоду з ними.

Згідно з п.1.2. Договору банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п.3.3.4. Договору банк зобов'язався за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, за умови його подання в операційний час.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, здійснюються Банком в день надходження документів. Операції за розрахунковими документами у гривні, які надійшли після операційного часу, банк виконує не пізніше наступного робочого дня.

Судом встановлено, що позивачем через систему "Клієнт-банк" було подано відповідачу платіжні доручення №92 від 25.11.2014р. на суму 314 636,56 дол. США та №251679 від 02.12.2014р. на суму 2 376 970,32 грн.

Проте, позивач вказує, що банком, в порушення умов Договору, не виконав платіжні доручення, не зважаючи на достатній залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта, що стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Частиною 1 статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відносини між банком та клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 ЦК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 1071 Цивільного кодексу України, яка регулює порядок списання коштів з рахунку клієнта, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

У відповідності до матеріалів справи 29.03.2011 року між публічним акціонерним товариством "Златобанк" (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "В.М." (клієнт) укладено Договір банківського рахунку №2146-ЮР.

Пунктом 2.10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку.

Загальний порядок здійснення переказу коштів в Україні, а також відповідальність суб'єктів переказу регулюються Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Місцевим господарським судом було вірно встановлено, що позивачем через систему "Клієнт-банк" було подано відповідачу на виконання платіжні доручення №92 від 25.11.2014р. на суму 314 636,56 дол. США та №251679 від 02.12.2014р. на суму 2 376 970,32 грн.

Обов"язок відповідача виконати платіжні дорученні позивача закріплений в п. 8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та в пп. 1.9., 1.12 вищезазначеної Інструкції, якими передбачено, що доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком і платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках. Банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунка клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку"; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності. Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України. Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Разом з тим, в порушення вищезазначених норм, відповідачем не виконано обов"язку щодо здійснення перерахування коштів позивача у встановлений строк.

При цьому слід зазначити, що наявними в матеріалах справи виписками про залишок коштів на рахунках позивача станом на 19.01.2015р. та станом на час звернення з позовом до суду підтверджується залишок грошових коштів на його рахунку у відповідача в розмірі достатньому для виконання відповідачем розпоряджень клієнта щодо перерахування грошових коштів на момент їх подання.

Згідно пп. 3.1.1. договору відповідач має право відмовляти клієнту у проведені операцій по рахунку або у здійсненні розрахунково-касових операцій в разі порушення чинного законодавства щодо оформлення розрахункових, касових документів і строків їх подання до банку або ненадання необхідних документів та/або відомостей, необхідних для проведення операції.

Проте відповідачем не було здійснено за поданими платіжними дорученнями перерахування коштів у встановлений законом строк, а також, всупереч положенням законодавства та договірним зобов'язанням, не повідомлено позивача про причини невиконання платіжних доручень.

Слід наголосити, що в будь-якому випадку, клієнт (в даному випадку позивач) є власником наявних у нього на рахунку грошових коштів, і яке (права власності) є непорушним в силу приписів ст. 41 Конституції України.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Також стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов'язковість виконання сторонами умов договору.

Відтак, місцевий господарський суд, встановивши факт безпідставного невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором щодо перерахування коштів згідно поданих позивачем платіжних доручень №92 від 25.11.2014р. та №251679 від 02.12.2014р. року, правильно застосували положення вищевказаних статей цивільного законодавства та дійшов вірного висновку про відсутність обставин, за яких можливе звільнення відповідача від обов'язку виконання договірних зобов'язань.

Доводи апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм процесуального законодавства з приводу не встановлення фактичного часу надходження до банку платіжних доручень позивача (в операційний чи після операційний час) колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на ту обставину, що відповідачем взагалі не були виконанні платіжні доручення позивача, в той час як законодавством передбачено обов'язковість їх виконання у межах операційного часу з дня надходження або ж у межах наступного дня у разі надходження таких доручень у поза операційний час.

За таких обставин, колегія суддів вражає що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." шляхом зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." №92 від 25.11.2014р. та №251679 від 02.12.2014р.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача (апелянта).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2015 року по справі № 910/27701/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/27701/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова