КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. справа№ 910/7512/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Грущенко С.Г.

відповідача - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат»

на рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2014 р.

у справі № 910/7512/14 (судді - Стасюк С.В., Котков О.В., Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат»

до Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім»

про стягнення 42 785,12 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 39 413,00 грн, 3% річних у розмірі 550,70 грн, інфляційних втрат у розмірі 435,04 грн та пеню у розмірі 2 386,38 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.12.2014 р. у справі № 910/7512/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 8 264,30 грн страхового відшкодування та 1 451,01 грн пені, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду змінити, стягнути з відповідача на користь позивача 23 282,19 грн страхового відшкодування, 550,70 грн 3% річних, 435,04 грн інфляційних втрат, 2 386,38 грн пені та 3 075,00 грн витрат на проведення судової експертизи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» прийнято до провадження у складі колегії суддів:Чорногуз М.Г. (головуючий), Агрикова О.В., Рудченко С.Г., а розгляд справи призначено на 24.02.2015 р.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/209/15 від 23.02.2015 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/7512/14, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 р. було прийнято апеляційну скаргу до провадження у визначеному складі суду та призначено розгляд справи на 19.03.2015 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2015 р. було відкладено розгляд справи до 07.04.2015 р.

В засідання суду, призначене на 07.04.2015 р., представник відповідача вдруге не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду скарги.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

25.03.2013 р. по вул. Леніна, в м. Глобине, Глобинського району, Полтавської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) між транспортним засобом марки ВАЗ 2109 комбі, державний номер ВІ 7540 АА, яким керував Щербанюк Павло Васильович та транспортним засобом марки ЗАЗ TF69Y0 ЗНГ, державний номер ВІ 6142 АТ, яким керував Назаренко Анатолій Іванович.

Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль марки ЗАЗ TF69Y0 ЗНГ, державний номер ВІ 6142 АТ, отримав механічні пошкодження.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 08.07.2013 р. у справі № 527/1596/13-п Щербанюка П.В. було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн.

Транспортний засіб марки ЗАЗ TF69Y0 ЗНГ, державний номер ВІ 6142 АТ, належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ № 925450 від 23.08.2011 р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЗАЗ TF69Y0 ЗНГ, державний номер ВІ 6142 АТ, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Український Страховий Дім» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9373815, строком дії з 11.03.2013 р. по 10.03.2014 р.

Враховуючи вищевикладене, 18.07.2013 р. позивач звернувся до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 81 від 21.03.2014 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ TF69, державний номер ВІ 6142 АТ, складає 39 923,00 грн, вартість матеріального збитку складає 34 749,26 грн.

Разом з тим, відповідач надав звіт № 3095 від 27.05.2013 р. про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ЗАЗ TF69, державний номер ВІ 6142 АТ, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ TF69YO, державний номер ВІ 6142 АТ, складає 15 658,83 грн.

16.04.2014 р. відповідач визнав вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що склав страховий акт № АВ/9373815/1 на суму 15 148,83 грн та здійснив виплату страхового відшкодування, з урахуванням пені, в розмірі 16 130,81 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 385 від 16.04.2014 р.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідачем, на думку позивача, не було здійснено виплати грошових коштів на відновлювальний ремонт у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як передбачено п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

В процесі розгляду справи № 910/7512/14 місцевим судом була призначена судова автотоварознавча експертиза для визначення матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу ЗАЗ TF69, державний номер ВІ 6142 АТ.

Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 9684/14-54 від 06.11.2014 р., проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, встановлено, що вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу ЗАЗ TF69Y0 ЗНГ, державний номер ВІ 6142 АТ, в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 24 905,11 грн.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як було зазначено вище, вина водія, який керував автомобілем ЗАЗ TF69Y0 ЗНГ, державний номер ВІ 6142 АТ, була доведена у судовому порядку згідно постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 08.07.2013 р. у справі № 527/1596/13-п.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ЗАЗ TF69Y0 ЗНГ, державний номер ВІ 6142 АТ, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Український Страховий Дім» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9373815.

Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000,00 грн, розмір фаншизи - 510,00 грн, строк дії полісу 11.03.2013 р. по 10.03.2014 р.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Український Страховий Дім» є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки ЗАЗ TF69Y0 ЗНГ, державний номер ВІ 6142 АТ, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів».

Як було встановлено вище, 18.07.2013 р. позивач звертався до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку та заявами про виплату страхового відшкодування.

Відповідач, в свою чергу, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 16 130,81 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 385 від 16.04.2014 р.

Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 9684/14-54 від 06.11.2014 р. було встановлено, що вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу ЗАЗ TF69Y0 ЗНГ, державний номер ВІ 6142 АТ, складає 24 905,11 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в сумі 8 264,30 грн (24 905,11 грн - 16 130,81 грн - 510,00 грн).

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 2 386,38 грн пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статті 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України обмежують граничний розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ.

Отже, розмір пені не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України. Таку ж правову позицію підтримує і Верховний Суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у справі № 25/187).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в частині 1 451,01 грн за період з 17.10.2013 р. по 01.04.2014 р, враховуючи часткове задоволення суми страхового відшкодування. Розмір пені перевірений судом, є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Також за прострочення виконання зобов'язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 550,70 грн 3 % річних та 435,04 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці - гривні.

Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Таким чином, грошовим є зобов'язання, яке виражаємося в грошовій одиниці України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 06.06.2012 р. у справі № 6-49цс12.

У відповідності до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» грошовим слід вважати будь-яке зобов'язаня, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей, як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Крім того, згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 p. №10-74/0/4-13 відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Отже, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у внаслідок завдання шкоди.

Аналогічні висновки містяться у листі Верховного Суду України від 01.07.2014 р. «Аналіз практики застосування статті 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві».

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги в частині стягнення 550,70 грн 3 % річних та 435,04 грн інфляційних втрат є безпідставними та необгрунтованими, оскільки дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають внаслідок відшкодування шкоди.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2014 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті, зокрема, за проведення судової експертизи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вбачається, що суд першої інстанції правомірно стягнув на користь позивача витрати за проведення судової експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 18.12.2014 р. у справі № 910/7512/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/7512/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран