ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 року Справа № 904/10287/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Вечірко І.О.

при секретарі судового засідання: Малик С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Шупик А.В., довіреністьб/н від 23.12.14, представник;

від відповідача: у судове засідання не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ахдус» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015 по справі № 904/10287/14 (суддя Манько Г.В.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Спецій», с. Савин, Козолецького району, Чернігівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ахдус», м. Дніпропетровськ

про стягнення 53 471,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2015 року рішенням господарського суду Дніпропетровської області по даній справі позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість 53471,60 грн. та судовий збір 1827,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем договору поставки (частковою оплатою за поставлений позивачем товар) та наявністю заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар, у сумі 53471,60 грн.

Непогоджуючись з даним рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга мотивована прийняттям судом першої інстанції рішення з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю обставинам справи висновків, викладених у рішенні, а також неправильним застосуванням судом норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на невиконання позивачем п. 2.2. договору поставки, згідно якого кількість, об'єм, номенклатура, асортимент товару, що постачається, визначається в замовленні покупця, яке направляється в адресу постачальника і є невід'ємною частиною договору. Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач взагалі замовляв у позивача товар за договором, до того ж у тій кількості та асортименті, що указані в накладних на поставку.

Крім того, апелянт вважає наявними підстави для скасування оскаржуваного рішення, оскільки дослідження господарським судом матеріалів справи було неповним та не всебічним, судом проігноровано доводи відповідача, викладені в заяві від 03.02.2015 про зупинення провадження по справі до розгляду господарським судом Чернігівської області справи № 904/574/15 за позовом ТОВ «Ахдус» до ТОВ «Дім Спецій» про визнання недійсним договору поставки № ДГ-ДС 0039 від 25.06.2015, яка є пов'язаною з предметом розгляду даної справи за позовом ТОВ «Дім Спецій» до ТОВ «Ахдус» про стягнення заборгованості за договором № ДГ-ДС 0039 від 25.06.2015.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.03.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження і призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.04.2015.

Представник відповідача (скаржник) у судове засідання не з'явився, але надав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки єдиний уповноважений представник на ведення даної справи Піддубна Г.В., в день та час проведення судового засідання буде приймати участь в іншому судовому засіданні, що відбудеться в господарському суді м. Чернігова.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, згідно якого просив залишити рішення господарського суду без змін, а скаргу без задоволення. У судовому засідання викладенні у своєму відзиві доводи і заперечення проти апеляційної скарги підтримав.

Клопотання апелянта про відкладення розгляду справи колегією суддів відхилено, оскільки апелянт не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

09.04.2015 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 25 червня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дім Спецій» (далі - позивач, або постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ахдус» (далі - відповідач, або покупець) укладено договір поставки № ДГ-ДС 0039 (далі - договір).

Згідно предмету договору постачальник зобов'язується постачати і передати у власність покупця товар, а покупець в свою чергу приймати та оплачувати його вартість на умовах даного договору.

Предметом поставки є спеції та харчові добавки для м'ясної промисловості.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Договір складений для забезпечення та проведення багаторазових операцій поставки (п. п. 1.1.-1.4. договору).

Згідно п. 2.1. загальна сума цього договору складається з окремих сум операцій поставки, що вказуються в товарних накладних.

Кількість, об'єм, номенклатура, асортимент товару, що постачається, визначається в замовленні покупця, яке направляється в адресу постачальника і є невід'ємною частиною договору (п. 2.2. договору).

Пунктом 2.3. договору, сторони погодили ціну товару, яка визначається у кожному окремому випадку згідно рахунку-фактури, що виставляється постачальником.

Згідно п. 4.1.договору про потребу у кожній партії товару, його номенклатуру, асортимент та кількість у партії, дату поставки і її об'єм, покупець повідомляє постачальника шляхом подання замовлення.

Згідно п. 5.1. договору розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника не пізніше 30 календарних днів з моменту поставки товару.

Оплата за товар проводиться згідно до даних, вказаних в накладних на реалізацію (п. 5.2. договору).

Пунктами 9.1. - 9.2. сторони погодили, що даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2013.

За відсутністю письмового повідомлення однієї із сторін про розірвання договору за 30 календарних днів до закінчення його дії договір вважається продовженим на один календарний рік.

Договір підписано та скріплено печатками позивача та відповідача без зауважень (а. с. 8).

На виконання умов договору поставки, в період з червня по листопад 2013 року позивач поставляв відповідачу товар, а відповідач поставлений товар приймав на загальну суму 167248,75 грн., що підтверджується видатковими накладними скріпленими печатками та підписаними представником відповідача без зауважень (а. с. 25-40).

Для оплати поставленого товару, позивач виставляв відповідачу відповідні рахунки (а. с. 9-24), оплату яких відповідач здійснив частково на загальну суму 112577,15 грн., що підтверджується додатками до виписок із особового рахунку (а. с. 48-60).

В матеріалах справи міститься Акт звірки взаємних розрахунків за договором, який підписано та скріплено печатками сторін (а. с. 75) згідно, якого сума боргу ТОВ «Ахдус» перед ТОВ «Дім Спецій» станом на 31.12.2013 складала 74911,60 грн.

Частину отриманого товару на суму 1200,00 грн. відповідач за накладною від 10.02.2014 № 1 повернув позивачу (а. с. 41).

Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем складає 53471,60 грн.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду справи відповідачем не надано доказів повної оплати поставленого позивачем товару або повернення позивачу товару, а тому суд першої інстанції, з яким також погоджується колегія суддів, правомірно задовольнив позовну вимогу про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 53471,60 грн.

Доводи скаржника про те, що до матеріалів справи позивачем не надано доказів замовлення товарів відповідачем в тих асортименті та кількості, що зазначені у накладних на поставку товару, колегією суддів відхиляються, оскільки відсутність в матеріалах справи замовлень покупця на поставку продавцем товару, не спростовує факту отримання товару відповідачем за відповідними видатковими накладними.

При цьому колегія суддів зазначає, що підписання представником та скріплення печаткою відповідача видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відносно відсутності всіх наявних в матеріалах справи довіреностей виданих на особу, яка від імені відповідача підписувала видаткові накладні протягом червня 2013 - грудня 2014 років, так само як і відсутність заявок на поставку не спростовує факт отримання товару відповідачем, який відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України є визначальним для виникнення обов'язку з оплати товару.

Крім того, якщо поставка дійсно не була замовлена то відповідач мав право відмовитися від товару та взагалі не приймати його, однак відповідач від товару не відмовився, отриманий товар не повернув продавцеві, а навпаки поставлений позивачем товар прийняв і здійснив часткову його оплату, що на думку колегії суддів свідчить про узгодження між сторонами умов здійснення поставок у кількості, асортименті та по ціні, вказаних у видаткових накладних.

Доводи апелянта про ігнорування місцевим господарським судом заяви відповідача від 03.02.2015 про зупинення провадження по справі до розгляду господарським судом Чернігівської області справи № 904/574/15 за позовом ТОВ «Ахдус» до ТОВ «Дім Спецій» про визнання недійсним договору поставки № ДГ-ДС 0039 від 25.06.2015, яка є пов'язаною з предметом розгляду даної справи, колегією суддів відхиляється з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи (постанова ВГСУ від 22 січня 2014 року № 901/3413/13).

Згідно п. 3.16. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Таким чином, порушення провадження у справі, предметом спору у якій є визнання недійсним договору поставки № ДГ-ДС 0039 від 25.06.2015, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є стягнення заборгованості за вказаним договором.

Відповідач у своїй заяві про зупинення провадження у справі не навів обставин, які б дійсно обґрунтували наявність безпосереднього взаємозв'язку між зазначеними справами та дали б підстави дійти до висновку про те, що результати розгляду справі № 904/574/15 можуть вплинути на результати розгляду даної справи, тоді як відповідно до статті 79 ГПК України наявність такого зв'язку є підставою для зупинення провадження у справі.

Саме по собі посилання відповідача про можливість впливу результатів вирішення справи № 904/574/15 на оцінку доказів у даній справі без будь-якого обґрунтування, не може бути підставою для застосування ч. 1 ст. 79 ГПК України (аналогічна правова позиція висвітлена у Постанові ВГСУ від 20.01.2014 по справі № 910/10879/13).

Між тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю або у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Отже, п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України передбачає право господарського суду визнати недійсним повністю чи в певній частині пов'язаний із предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Таким чином, розглядаючи позовні вимоги, що випливають з договору, суд, у будь-якому випадку, має перевірити правомірність цього договору.

Таким чином, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених господарським судом обставин в справі, а тому не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність повернення частини від суми оплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги за квитанцією № 0.0.358256493.1 від 10.03.2015, з огляду на її переплату у розмірі 913,50 грн., оскільки, як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, скаржник оскаржує рішення про стягнення заборгованості у сумі 53471,60 грн., відповідно розмір судового збору, який підлягав оплаті складає 913,50 грн. (розмір мінімально допустимої суми судового збору).

Таким чином, розмір переплаченої суми судового збору становить 913,50 грн., яку слід повернути апелянту з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ахдус» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015 по справі № 904/10287/14 залишити без змін.

Повернути Товариства з обмеженою відповідальністю «Ахдус» (49006, м. Дніпропетровськ, вул. Філософська, 84, корпус 15, офіс 205, ідентифікаційний код 36494635) з Державного бюджету України 913,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, внесеного в більшому розмірі ніж встановлено законом за квитанцією № 0.0.358256493.1 від 10.03.2015, яка знаходиться в матеріалах справи № 904/10287/14.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 14.04.2015.

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

І.О. Вечірко