КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2015 р. Справа№ 925/1935/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

Від Прокуратури міста Києва: Греськів І.І.-старший прокурор відділу;

Від Прокуратури Тальнівського району Черкаської області: не з'явився;

Від позивача: Мілевський М.М.-представник;

Від відповідача-1: не з'явився;

Від відповідача-2: не з'явився;

Від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області та Прокурора Тальнівського району Черкаської області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.12.2014

у справі № 925/1935/14 (суддя Єфіменко В.В.)

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Дружба"

до 1. Тальнівської районної держаної адміністрації Черкаської області

2. Фізичної особи-підприємця Вовк Миколи Станіславовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області

про стягнення 53 731, 74 грн. збитків.

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство "Дружба" звернулося до Господарського суду міста Черкаської області з позовом до Тальнівської районної держаної адміністрації Черкаської області, Фізичної особи-підприємця Вовк Миколи Станіславовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області про стягнення 53 731, 74 грн. збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за час короткотермінового перебування водного об'єкту в оренді у СФГ "Дружба" згідно умов конкурсу з набуття права оренди на дану земельну ділянку, останнє здійснило ремонт дамби ставка, запустило мальок риби в ставок та протягом 2009-2011 р.р. здійснювало відгодівлю запущеної в ставок риби. Неправомірні дії посадових осіб Тальнівської РДА, які відібрали земельну ділянку у позивача та передали її з порушенням чинного земельного законодавства в користування ФОП Вовк М.С., не дали змоги СФГ "Дружба" здійснити вилов запущеної та відгодованої риби, чим завдали господарству матеріальних збитків в сумі 42 031,74 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.12.2014 у справі №925/1935/14 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з державного бюджету, уповноваженою особою у спірних відносинах якої виступає Тальнівська районна державна адміністрація через Головне управлення Державної казначейської служби України в Черкаській області на користь селянського (фермерського) господарства "Дружба" 42 031,74 грн. збитків.

Присуджено до солідарного стягнення з державного бюджету, уповноваженою особою у спірних відносинах якої виступає Тальнівська районна державна адміністрація та з фізичної особи-підприємця Вовк Миколи Станіславовича на користь селянського (фермерського) господарства "Дружба 11 700, 00 грн. збитків та 1 827, 00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області та Прокурор Тальнівського району Черкаської області звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 та 20.02.2015 було поновлено пропущений строк подання апеляційних скарг, прийнято їх до провадження та призначено до розгляду на 05.03.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 розгляд справи відкладено на 09.04.2015.

09.04.2015 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 09.04.2015 представники Прокуратури міста Києва та позивача надали свої пояснення по справі.

Представники Прокуратури Талінівського району Черкаської області, відповідачів -1,-2 та третьої особи в судове засідання 09.04.2015 не з"явились, причини неявки суду невідомі.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015, 20.02.2015,05.03.2015 у справі № 925/1935/14 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційних скаргах,що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників Прокуратури Талінівського району Черкаської області, відповідачів -1,-2 та третьої особи.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

28.04.2007 між СФГ "Дружба" та Тальнівською РДА на підставі розпорядження Тальнівської райдержадміністрації №247 від 25.04.2006, було укладено договір оренди землі №247, за умовами якого СФГ "Дружба" прийняло в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку під водним фондом загальною площею 2,00 га, що знаходиться за межами населеного пункту в адмінмежах Павлівської сільської ради, терміном з 01.04.2006 по 31.03.2007/

15.05.2007 між цими ж сторонами, на підставі розпорядження №223 від 28.04.2007, укладено договір оренди землі №223, згідно якого СФГ "Дружба" прийняло в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку під водним фондом загальною площею 2,00 га, що знаходиться за межами населеного пункту в адмінмежах Кривоколінської сільської ради, терміном з 01.04.2007 по 31.04.2012/

28.07.2011 Тальнівською РДА прийнято розпорядження №488 "Про припинення права користування земельною ділянкою під водним об'єктом шляхом визнання договору оренди землі з СФГ "Дружба" недійсним та визнання таким, що втратило чинність розпорядження №223 від 28.04.2007".

01.08.2011 Тальнівською РДА прийнято розпорядження №530 "Про проведення конкурсу щодо набуття права оренди земельної ділянки за межами населеного пункту в адмінмежах Кривоколінської сільської ради".

19.10.2011 вищевказана земельна ділянка згідно розпорядження Тальнівської РДА №654 від 19.10.2011 була передана в оренду ФОП Вовку М.С.

Неправомірні дії посадових осіб органу виконавчої влади - Тальнівської районної адміністрації на припинення права оренди позивача та сприяння у незаконному вилові риби ФОП Вовк М.С. зі ставка на спірній орендованій земельній ділянці стали підставою звернення Позивача до суду для захисту свого порушеного права та примусового стягнення завданих матеріальних збитків.

Статтею 13 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації" унормовано,що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань:

1) забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян;

2) соціально-економічного розвитку відповідних територій;

3) бюджету, фінансів та обліку;

4) управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики;

5) промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку;

6) науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та неповнолітніх;

7) використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля;

8) зовнішньоекономічної діяльності;

9) оборонної роботи та мобілізаційної підготовки;

10) соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати.

Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.

Згідно ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. ст. 13, 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

В статті 25 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані:

а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки;

б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля;

в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату;

г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів;

ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі;

д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом;

е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон;

є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Статтею 20 Господарського кодексу України унормовано, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання недійсними актів органів державної влади та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 147 Господарського кодексу України збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

В ст.ст. 218, 219 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності. За невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право вимагати відшкодування шкоди (збитків).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.11.2011 по справі №2а/2370/7399/2011 за позовом СФГ "Дружба" до Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області, третя особа - ФОП Вовк М.С. про визнання протиправними та скасування розпоряджень визнано протиправними дії Тальнівської районої державної адміністрації Черкаської області та скасовано розпорядження від 28.07.2011 №488, від 01.08.2011 №530 та від 19.10.2011 №654.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2012 у справі № 2а-2370/7399/2011 постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 29.11.2011 залишена без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно положень ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Законодавець у гл. 82 Цивільного кодексу України не дає визначення шкоди.

Ст. 1192 Цивільного кодексу України визначає способи відшкодування шкоди: або в натурі, або відшкодувати збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Законодавець у ст. 22 Цивільного кодексу України вказує на способи відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Збитками в тому числі є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Враховуючи те, що надані позивачем докази понесених витрат та завданих йому збитків не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо солідарного стягнення 42 031,74 грн. збитків з Тальнівської районної державної адміністрації та 11 700,00 грн. збитків з ФОП Вовк М.С.

Доводи, наведені скаржниками в апеляційнх скаргах, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області та Прокурора Тальнівського району Черкаської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 23.12.2014 у справі № 925/1935/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 925/1935/14 повернути Господарському суду Черкаської області

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська