ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Справа № 921/1030/14-г/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. - головуючого (доповідача), Грека Б.М., Кривди Д.С.

за участю представників: позивача - Смакоти Н.І.

відповідача -

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства НАК "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Тернопільської області від 25 листопада 2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства НАК "Нафтогаз України" до Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року позивач звернувся до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача про стягнення основного боргу в розмірі 94215,96 грн., втрат від інфляційних процесів у розмірі 16420,16 грн., пені в розмірі 11377,16 грн., 3% річних у розмірі 7812,01 грн., 7% штрафу в розмірі 9745,12 грн., нарахованих відповідачеві за неналежне виконання ним своїх договірних зобов'язань за укладеним між сторонами у справі договором №135/2012-БО-30 про закупівлю природного газу.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 25 листопада 2014 року (суддя Хома С.О.) позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 5688,58 грн. пені, 3% річних в сумі 7812,01 грн., 16326,14 грн. збитків від інфляції, 7% штрафу в розмірі 4872,56 грн., судовий збір. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20 січня 2015 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, Публічне акціонерне товариство НАК "Нафтогаз України" просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 5521,42 грн. та 4872,12 грн. штрафу, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення суми пені та штрафу, у стягнені яких було відмовлено.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2012 року між сторонами у справі був укладений договір №135/2012-БО-30 про закупівлю природного газу.

Згідно умов укладеного договору та додатків до нього, які є невід'ємною частиною даного договору, продавець (позивач) зобов'язався поставити покупцю імпортований природний газ для виробництва теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів та для інших суб'єктів господарювання, а покупець зобов'язався прийняти від продавця і оплатити природний газ на умовах та в порядку, передбаченому даним договором.

На виконання умов укладеного договору позивач протягом січня-квітня місяця 2012 року поставив покупцю (відповідачу) природний газ в обсязі 294,414 тис. куб.м на загальну суму 1161728,20 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідними актами прийому-передачі природного газу.

Як правильно було встановлено судами попередніх судових інстанцій, покупець (відповідач), в порушення умов укладеного договору, свої зобов'язання по оплаті отриманого ним природного газу виконав з простроченням строків оплати за переданий йому позивачем природний газ, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши належним чином всі наявні в матеріалах справи докази, господарські суди правильно встановили той факт, що з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати за отриманий ним газ, на час звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість відповідача становила суму 94215,96 грн.

15 жовтня 2014 року відповідач сплатив позивачеві зазначену суму боргу, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №9 від 15.10.2014 року (а.с.33).

Тому, місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, правильно відмовив позивачеві в задоволені його позовних вимог щодо стягнення з відповідача 94215,96 грн. суми основного боргу.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, вірно застосував норми матеріального права і обгрунтовано визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 16326,14 грн. інфляційних нарахувань та 3% річних в сумі 7812,01 грн.

У відповідності до ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

На підставі п.7.3 укладеного договору про закупівлю природного газу, у разі невиконання покупцем умов п.4.1 цього договору щодо порядку здійснення оплати, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Згідно частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Враховуючи той факт, що НАК "Нафтогаз України" належить до державного сектору економіки, у зв'язку з чим за порушення відповідачем взятого на себе зобов'язання останній має, відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України, сплатити позивачу штраф у розмірі 7% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення.

Разом з тим, стаття 233 Господарського кодексу України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Взявши до уваги майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, враховуючи статус відповідача, який використовує придбаний газ виключно для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, а також ступінь виконання боржником зобов'язань за укладеним договором, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно вважав за необхідне зменшити розмір стягнення з відповідача пені та штрафу на 50% та стягнув з відповідача на користь позивача 5688,58 грн. пені та 4872,56 грн. 7% штрафу, відмовивши в решті частині стягнення суми пені та штрафу.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Тернопільської області від 25 листопада 2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства НАК "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Головуючий, суддя Дерепа В.І.

Судді Грек Б.М.

Кривда Д.С.