Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"16" квітня 2015 року Справа № 927/206/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техновіт Агро",

пров. Електриків, 5/18, м. Київ, 04071

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лляна компанія плюс" в особі Семенівської філії ТОВ "Українська лляна компанія плюс", с. Іванівка, Семенівський район, Чернігівська область, 15400

про зобов'язання здійснити поставку товару та стягнення 15045,39 грн. пені

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Овсієнко Р.М. довіреність № б/н від 06.03.2015

від відповідача: Наухатько О.М. - директор, паспорт СН 711856 виданий Ленінградським РУГУМВС України в м. Києві 10.02.1998.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Техновіт Агро" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лляна компанія плюс" в особі Семенівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лляна компанія плюс" про зобов'язання здійснити поставку товару та стягнення 15045,39 грн. пені.

В судовому засіданні оголошувалася перерва, розгляд справи відкладався.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві.

У позовній заяві позивач посилається на те, що між ним (Покупцем) та Семенівською філією ТОВ "Українська лляна компанія плюс" (Постачальником) 12.08.2014 укладено Договір поставки № 1208-п, згідно умов якого відповідач зобов'язався поставити позивачу сільськогосподарську продукцію власного виробництва - 70 т +/- 15% пшениці врожаю 2014 року, яка повинна відповідати обумовленим цим Договором вимогам якості , на загальну суму 133000,00 грн.

Позивачем було виконано вимоги цього договору щодо здійснення попередньої оплати у розмір 100%: 13.08.2014 здійснено попередню оплату у сумі 133000,00 грн.

14.08.2014 відповідачем було відгружено у транспорт позивача партію зерна пшениці в кількості 31140 кг. Але під час доставки отриманого зерна на склад ТОВ «Варин Агро», акредитованою лабораторією зернового складу було проведено аналіз якості зерна і встановлено, що воно не відповідає вимогам якості, обумовленим договором № 1208-п від 12.08.2014.

Це зерно було повернуто відповідачем. Проте, після повернення зерна, вказує позивач, заміни зерна на зерно належної якості відповідачем здійснено не було.

Представник позивача в судовому засіданні наполягає на тому, щоб суд зобов'язав відповідача здійснити за договором поставки № 1208-п поставку саме сільськогосподарської продукції власного виробництва (товару) - пшениці, врожаю 2014 року, українського походження, загальною кількістю 70,00 тонн +/- 15%, яка повинна відповідати показникам якості, визначеним п. 2.1 цього договору.

Крім того, за порушення умов цього договору, позивачем нараховано відповідачу 15045,39 грн пені за період з 16.08.2014 по 20.01.2015.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с. 35) проти позову заперечує, вважаючи, що позов не підлягає задоволенню, оскільки умови укладеного між сторонами договору поставки № 1208-п відповідачем не порушувалися.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували неналежну якість частини отриманого позивачем товару.

Відповідач також вказує на те, що позивачем не було вжито заходів з подачі автотранспортних засобів, в тому числі й після повернення товару 14.08.2014, для отримання товару до 15.08.2014 на умовах самовивозу за місцем знаходження складу відповідача, як це передбачено договором поставки № 1208-п.

З огляду на те, що відповідачем було в повному обсязі виконано власне зобов'язання щодо забезпечення передачі 70 тонн пшениці позивачеві починаючи з 12.08.2014 по 18.08.2014, підстави для нарахування пені, вважає відповідач, відсутні, оскільки позивач сам допустив прострочення в отриманні товару.

Окремо, відповідач звертає увагу суду на те, що він не відмовляється від повернення залишку грошових коштів, які були отримані ним від позивача в якості передоплати за товар, незважаючи на невиконання позивачем вимог договору поставки № 1208-п та чинного законодавства, та здійснить повернення 116800,00 грн. найближчим часом.

В судовому засіданні представник відповідача - директор філії, директор ТОВ «Українська лляна компанія плюс» Наухатько О.М. (а.с. 46) підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Техновіт Агро" (Покупець) та Семенівською філією Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лляна компанія плюс" (Постачальник) 12.08.2014 укладено Договір поставки № 1208-п (далі - Договір) (а.с. 8).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов'язався поставити Покупцеві на умовах даного Договору сільськогосподарську продукцію власного виробництва - пшениця, врожаю 2014 року, українського походження (Товар), а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити Товар, на умовах даного Договору.

Згідно п. 1.2 Договору умови поставки визначаються відповідно до міжнародних прав щодо тлумачення термінів («Інкотермс», в редакції 2010 року), а саме: EXW - с. Іванівка, Семенівський р-н, Чернігівської області.

Загальна кількість Товару за цим Договором (п. 1.3) становить : 70,00 тонн +/- 15%.

Загальна вартість Товару за цим Договором складає разом з ПДВ 133000,00 грн +/- 15%.

У п. 2.1. Розділу 2 Договору сторони визначили, що показники якості Товару, що поставляється, мають бути наступними:

- вологість: не більше 14,0%;

- смітна домішка: не більше 2,0%;

- зернова домішка: не більше 8,0%;

- клейковина: не менше 18,0%;

- білок: не менше 11,0%;

- натура: не менше 730 г/л;

- ІДК: не більше 100.

Товар має бути вільним від шкідників, карантинних матеріалів та не містити ГМО.

Решта показників повинні відповідати нормам, встановленим ДСТУ 3768:2010.

Поставка (передача) Товару за цим Договором, відповідно до п. 3.1 Договору, полягає в обов'язку Постачальника виконати всі формальності та фактичні дії, спрямовані на виникнення у Покупця права власності на Товар у строки, визначені п. 3.2 цього Договору.

У п. 3.2 Договору визначено, що Постачальник відвантажує Товар в термін до 15.08.2014 включно.

Сторони домовилися (п. 3.3. Договору), що поставка Товару може здійснюватися партіями. За партією Товару приймається його кількість, що дорівнює кількості завантаження Товару в одну автотранспортну одиницю.

Товар відвантажується на умовах самовивозу зі складу продавця: с. Іванівка, Семенівський р-н, Чернігівська область.

Згідно п. 3.5 Договору Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем, зокрема за якістю - відповідно до вимог п. 2.1 Договору.

Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту видачі Постачальником: товарно-транспортної накладної, видаткової (вих) накладної (них), податкової (вих) накладної (них) на фактично поставлений товар (п. 3.6 Договору).

Відповідно до п. 3.7 Договору термін оплати - попередня оплата у розмірі 100% вартості Товару на протязі 2-х (двох) банківських днів, з моменту підписання Сторонами цього Договору, у безготівковій формі згідно рахунку-фактури Постачальника.

За несвоєчасну поставку Товару, відповідно до умов даного Договору, Постачальник сплачує на користь Покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення за кожен день прострочення виконання зобов'язання по поставці (п. 5.2 Договору).

Сторони домовилися (п. 6.1 Договору), що даний Договорі набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

Договір Сторонами не розривався, недійсним у судовому порядку не визнавався.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Договору, згідно рахунку-фактури № СФ-0000027 від 12.08.2014 (а.с. 10), позивачем 13.08.2014 було перераховано відповідачу попередню оплату (100% вартості товару) в сумі 133000,00 грн (а.с. 11).

Семенівською філією ТОВ "Українська лляна компанія плюс" 14.08.2014 було, згідно п. 1.2 та п. 3.4 Договору, відвантажено, в транспорт ТОВ «Техновіт Агро» - автомобіль КАМАЗ СВ 0512 АР та причеп 07871 НІ, 31140,00 кг зерна пшениці на суму 59166,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000025 від 14.08.2014 (а.с. 12) та товарно-транспортною накладною № 21 від 14.08.2014 (а.с. 13).

Під час доставки цього зерна пшениці на зерновий склад ТОВ «Варин Агро» (смт. Варва, вул. Зарічна, буд. 3, Варвинський район, Чернігівська область), за результатами аналізу, проведеного акредитованою лабораторією зернового складу (а.с. 15), було виявлено, що поставлене відповідачем зерно пшениці не відповідає показникам якості обумовленим сторонами у Договорі, зокрема: вологість поставленого зерна пшениці складає 14,3% (більше на 3%); зернова домішка - 11,40% (більше на 3,40%); кількість клейковини - 15% (менше на 3%); вміст білка - 10,3% (менше на 0,7%).

У зв'язку з невідповідністю Товару показникам, обумовленим сторонами у Договорі, позивачем було заявлено відповідачу претензію вих. № 15/08 від 15.08.2014 (а.с. 18), в якій повідомлялося про повернення 31140 кг зерна пшениці, яка була отримана відповідачем 19.08.2014 (а.с. 20).

Фактично 31140,00 кг зерна пшениці на суму 59166,00 грн було повернуто відповідачу 18.08.2014, що підтверджується видатковою накладною (повернення № ВП-0000001 від 18.08.2014 (а.с. 16) та довіреністю № 23 (а.с. 17).

У відповіді відповідача № 48 від 21.08.2014 (а.с. 21) на претензію позивача, відповідач претензію не визнав, вважаючи, що він виконав всі обов'язки, які мав за Договором.

У цій відповіді на претензію позивача, відповідач посилається, зокрема, на те, що відповідно до умов Договору поставки № 12-08-П від 12.08.2014 він зобов'язався поставити товар якості згідно аналізної карти від 11.08.2014 (а.с. 38).

Відповідач зазначає, що покупцю (позивачу) неодноразово пропонувалось приїхати та подивитись на якість зерна пшениці, яке є предметом Договору, але покупець належних заходів не здійснив.

Отже, відповідач вважає, що зерно пшениці (якість) було погоджено Сторонами за показниками якості згідно вищевказаної аналізної картки від 11.08.2014.

Зважаючи, що ТОВ «Техновіт Агро» зерно пшениці не підійшло за якістю і було повернуто на склад відповідача, відповідач у відповіді на претензію повідомляє, що він не відмовляється повернути кошти, одержані в якості оплати.

Платіжним дорученням № 140 від 02.09.2014 (а.с. 42) СФ ТОВ "Українська лляна компанія плюс" повернуто ТОВ «Техновіт Агро» 16200,00 грн, частину коштів з 133000,00 грн передоплати, за повернуту позивачем на склад відповідача партію зерна пшениці в кількості 31140,00 кг.

22.09.2014 ТОВ «Техновіт Агро» знову було заявлено претензію (вих. 22/09) до відповідача (а.с. 22), в якій позивач, зокрема, зазначив, що після повернення позивачем товару (зерна пшениця), зміни товару на інший товар належної якості, відповідачем здійснено не було.

Після прийняття товару, відповідачем іншу партію товару в автомобіль, забезпечений позивачем, не загружено, інші строки поставки товару не запропоновано.

У цій претензії позивач, вимагав у відповідача, протягом 7 днів з моменту отримання даної претензії, виконати умови Договору та здійснити поставку товару, обумовленого Договором.

За вищенаведених обставин вбачається, що відповідач не звертався до позивача з пропозицією щодо внесення змін до Договору в частині зміни показників якості Товару (п. 2.1 Договору) та оформлення змін у письмовому вигляді (п. 7.1 Договору). Прийнявши від позивача 18.08.2014 повернуту партію зерна пшениці (товару) у кількості 31140,00 кг, відповідач фактично визнав невідповідність товару показникам якості товару, обумовленим п. 2.1 Договору. Проте, при наявності наданого 18.08.2014 позивачем транспорту, відповідач заміну повернутого зерна пшениці зерном належної якості не здійснив та в подальшому, в порушення п. 6.1 Договору, умови Договору не виконав.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення ) покупець має право за своїм вибором, зокрема, вимагати заміни товару (ч. 2 ст. 678 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати, зокрема, передання оплаченого товару.

Відповідно до ст.509 ЦК України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання, згідно ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до п. 5.2 Договору за несвоєчасну поставку товару відповідно до умов даного договору, Постачальник сплачує на користь Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення за кожен день прострочення виконання зобов'язання по поставці.

Враховуючи те, що відповідачем не було своєчасно поставлено позивачу товар належної якості, відповідно до розрахунку позивача, відповідачу нараховано та пред'явлено до стягнення 15045,39 грн пені за прострочення платежу за період з 16.08.2014 по 20.01.2015.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

Отже, цей спосіб захисту цивільного права випливає із загального принципу належного виконання зобов'язання і полягає у адресованій особі вимозі вчинити дію або утриматися від неї, незалежно від застосування до неї інших заходів впливу, зокрема стягнення пені.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська лляна компанія плюс» в особі Семенівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська лляна компанія плюс» (с. Іванівка, Семенівський район, Чернігівська область, 15400; ) здійснити за договором поставки № 1208-П від 12 серпня 2014 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Техновіт Агро» (провул. Електриків, буд. 5, кв. 18, м. Київ, 04071; ) поставку сільськогосподарської продукції власного виробництва (товару) - пшениця врожаю 2014 року, українського походження, загальною кількістю 70,00 тонн +/- 15%, яка повинна відповідати показникам якості, визначеним п. 2.1 цього Договору, а саме:

- вологість: не більше 14,0%;

- смітна домішка: не більше 2,0%;

- зернова домішка: не більше 8,0%;

- клейковина: не менше 18,0%;

- білок: не менше 11,0%;

- натура: не менше 730 г/л;

- ІДК: - не більше 100.

Решта показників повинна відповідати нормам, встановленим ДСТУ 3768:2010.

Товар має бути вільним від шкідників, карантинних матеріалів та не містити ГМО.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська лляна компанія плюс» в особі Семенівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська лляна компанія плюс» (с. Іванівка, Семенівський район, Чернігівська область, 15400; п/р в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техновіт Агро» (провул. Електриків, буд. 5, кв. 18, м. Київ, 04071; р/р 2752 в ВАТ "Універсал Банк" м. Київ, МФО 322001, ) 15045,39 грн пені та 2960,91 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 16.04.2015, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 21.04.2015.

Суддя Ю.М. Бобров

.