РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015Справа №910/1240/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний Банк"
до Публічного акціонерного товариства "Банк професійного фінансування"
про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та витребування майна, ціна позову - 1 299 769,06 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Шевченко Т.В. (дов. б/н від 03.03.2015 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 07 квітня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний Банк" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк професійного фінансування" (надалі по тексту - відповідач) про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та витребування майна, ціна позову - 1 299 769,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 08/14 від 16.09.2014 року є нікчемним, таким чином позивач просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 року порушено провадження у справі № 910/1240/15-г та призначено справу до розгляду на 19.02.2015 року.

19.02.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача в судове засідання 19.02.2015 року не з'явився, проте через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи та документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 19.02.2015 року представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору та документ на виконання вимог ухвали суду.

Розглянувши подане позивачем 19.02.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.02.2015 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладено розгляд справи на 24.03.2015 року.

24.03.2015 року представник відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання договору нікчемним і настанням відповідних наслідків. Правові підстави вважати Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 08/14 від 16.09.2014 року нікчемним з підстав, заявлених позивачем, відсутні.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 24.03.2015 року оголошено перерву до 07.04.2015 року.

В судовому засіданні 07.04.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 07.04.2015 року не з'явився, про причини неявки суду невідомо, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк професійного фінансування" (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний Банк" (продавець) укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 08/14 (далі-Договір).

Відповідно до пункту 2.1. Договору продавець продає, а покупець купує наступний товар: транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, G 500 V 8, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рама) WDB4632481X160010, тип легковий універсал-В, реєстраційний номер АА0088РЕ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 378639, видане - ВРЕР - І УДАІ в м. Києві.

Згідно з пунктом 3.1. Договору вартість транспортного засобу становить 1 083 140,88 грн., крім того ПДВ 216 628,18 грн., на загальну суму 1 299 769,06 грн., які покупець повинен перерахувати продавцю протягом п'яти банківських днів з моменту оформлення цього договору.

Продавець зобов'язується передати покупцю товар після находження платежу на поточний рахунок продавця (пункт 4.2. Договору).

Пунктом 4.4. Договору сторони погодили, що разом з передачею товару сторони підписують акт приймання-передачі транспортного засобу.

Згідно акту приймання-передачі транспортного засобу від 19.09.2014 року продавець передав, а покупець прийняв транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, G 500 V 8, 2006 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рама) WDB4632481X160010, тип легковий універсал-В, реєстраційний номер АА0088РЕ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 378639, видане - ВРЕР - І УДАІ в м. Києві.

На підставі Постанови №732 від 20.11.2014 року правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.11.2014 прийнято рішення № 124 про запровадження з 21.11.2014 по 20.02.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Відповідно до пункту 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

22.12.2014 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний Банк" видано наказ № 58/14Р про визнання нікчемним Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 08/14 від 16.09.2014 року.

06.01.2015 року позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про нікчемність Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 08/14 від 16.09.2014 року з пропозицією повернути транспортний засіб. Проте, зазначене повідомлення залишене відповідачем без виконання.

Позивач посилається на те, що Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 08/14 від 16.09.2014 року в силу частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нікчемним, таким чином останній просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання договору нікчемним і настанням відповідних наслідків. Правові підстави вважати Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 08/14 від 16.09.2014 року нікчемним з підстав, заявлених позивачем, відсутні.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно частини 5 статті 216 Цивільного кодексу України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою стороною.

Отже, для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, яким позивач вважає Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 08/14 від 16.09.2014 року, доведенню підлягає факт нікчемності цього договору.

Як на підставу нікчемності Договору позивач посилається на пункт 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в якій зазначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 14.1.71. Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Відповідно до пункту 3 Постанови кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 "Про затвердження Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

В матеріалах справи наявних звіт від 27.08.2014 року про незалежну оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ, G 500, реєстраційний номер АА0088РЕ, відповідно до якого ринкова вартість об'єкта оцінки складає 1 044 900,00 грн.(870 750,00 грн. - без ПДВ; ПДВ складає - 174 150,00 грн.).

Таким чином, вартість автомобіля MERCEDES-BENZ, G 500, реєстраційний номер АА0088РЕ, передбачена Договором, відповідає ринковій вартості (звичайним цінам) у допустимих межах.

Дослідивши зміст Договору, судом встановлено, що умови Договору не суперечать положенням чинного законодавства, а позивачем не доведено, що даний договір є нікчемним.

За таких обставин, спірний Договір не може вважатися нікчемним, а відповідно, відсутні підстави для застосування наслідків нікчемного правочину .

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний Банк" задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний Банк" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.2015 року

Суддя С.В. Стасюк