ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. Справа № 922/111/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О., суддя Лакіза В.В.

при секретарі Литвиновій К.О.

за участю представників сторін:

позивача - Богомолова О.О. (довіреність №08-11/4847/2-14 від 29.12.2014р.),

відповідача - Чуєнко В.І. (довіреність б/н від 05.02.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №1648 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 18.02.15р. у справі № 922/111/15

за позовом Харківської міської ради, м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Центр", м.Харків,

про повернення майна та відшкодування доходів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.02.2015р. (суддя Прохоров С.А.) відмовлено у задоволенні позову про: зобов'язання ТОВ "Сіті Центр" повернути в натурі територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку №1 площею 0,4697 га по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові; зобов'язання ТОВ "Сіті Центр" повернути в натурі територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку № 2 площею 0,610 га по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові; стягнення з ТОВ "Сіті Центр" доходів, отриманих від безпідставно набутого майна в розмірі 2 767 258,48 грн.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати частково щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача доходів, отриманих від безпідставно набутого майна у розмірі 2767258,48 грн.

Скарга обґрунтована тим, що набувши права на земельну ділянку у зв'язку з переходом права власності на об'єкт нерухомості, ТОВ «Сіті Центр» не звільняється від необхідності зареєструвати речові права на земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Таким чином, як зазначає позивач, речові права відповідача на земельні ділянки не реєструвались, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки по вул. К.Маркса,28 у м.Харкові, а тому він використовував земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Таким чином, на думку апелянта, відповідач використовував земельну ділянку по вул.К.Маркса,28, у м.Харкові без достатніх правових підстав, оскільки речові права на вказану земельну ділянку за останнім у встановленому законом порядку не реєструвались, а доводи місцевого господарського суду в оскаржуваному рішенні не відповідають нормам матеріального права.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу (вх. №5833 від 09.04.2015р.) проти апеляційної скарги заперечував та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В січні 2015р. Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Сіті Центр" про: зобов'язання ТОВ "Сіті Центр" повернути в натурі територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку №1 площею 0,4697 га по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові; зобов'язання ТОВ "Сіті Центр" повернути в натурі територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку № 2 площею 0,610 га по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові; стягнення з ТОВ "Сіті Центр" доходів, отриманих від безпідставно набутого майна в розмірі 2 767 258,48 грн.

Позов обґрунтовано тим, що здійсненими заходами самоврядного контролю встановлені факти використання ТОВ "Сіті Центр" двох земельних ділянок площею 0,5307 га, в т.ч. земельна ділянка № 1 площею 0,4697 га та земельна ділянка № 2 площею 0,610 га по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові без достатньої правової підстави. Згідно з інформаційною довідкою із Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.10.2014 р. № 27952846, ТОВ "Сіті Центр" є власником нежитлових будівель літ. "А-4", "А1-1", "Б-1", "Г-1", "А-2" по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.2005 р. № 32.

Відповідач використовує земельні ділянки площею 0,5307 га, в т.ч. земельна ділянка № 1 площею 0,4697 га та земельна ділянка № 2 площею 0,610 га по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові для експлуатації нежитлових будівель.

Наявність на земельній ділянці об'єктів нерухомості, які належать на праві власності відповідачу робить неможливим використання цієї земельної ділянки територіальною громадою м. Харкова для власних або інших цілей. Також позивач зазначає, що речові права відповідача на земельні ділянки не зареєстровані, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельних ділянок по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові, а тому використовує земельні ділянки без достатніх підстав.

Як зазначає позивач, відповідач в період з 01.12.2011р. по 30.11.2014р. не сплачував за користування земельними ділянками плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі. Розмір доходу від безпідставного набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача, розрахований міською радою в сумі 2767258,48 грн. Згідно листа Західної ОДПІ м. Харкова від 01.12.2014 р. № 5059/9/20-33-15-04-15 ТОВ "Сіті Центр" звітує та сплачує орендну плату за землю по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові згідно договорів оренди землі від 28.01.2008 р. № 02 та № 04 терміном дії до 06.03.2008р. За період з 01.12.2011р. по 30.11.2014р. сплачено плати за земельні ділянки в сумі 487487,97 грн.

Відповідач у запереченні на позовну заяву (вх. №5710 від 12.02.2015р.) проти позову заперечував, посилаючись на те, що отримавши право власності на нежитлову будівлю літ. «А-4», «А1-1», «Б-1», «Г-1», «А-2» по вул. К.Маркса, 28 у м.Харкові, відповідач одночасно отримав право користування земельною ділянкою, на якій зведена ця нежитлова будівля. Тобто, посилання міської ради на безпідставне набуття відповідачем майна, зокрема, земельної ділянки по вул.К.Маркса,28 у м.Харкові, загальною площею 0,5307 є необґрунтованими.

Як зазначає відповідач, оскільки доводи позивача про безпідставне набуття відповідачем спірної земельної ділянки безпідставні, правові підстави для відшкодування доходів, зазначених в частині першої ст.1214 ЦК України також відсутні. Позивачем не надано доказів виникнення у відповідача такого доходу в результаті збільшення активів або зменшення зобов'язань внаслідок користування спірною земельною ділянкою відповідачем.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до договору №3118-К купівлі-продажу нежитлових будівель від 10.01.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №32, відповідач став власником нежитлових будівель літ. "А-4", "А1-1", "Б-1", "Г-1", "А-2" по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові, що підтверджується довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.10.2014 року №27952846.

Рішенням 25 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 10.09.2008 р. № 226/08 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об'єктів", ТОВ "Сіті Центр" була надана в оренду земельна ділянка площею 0,5307 га, в т.ч. земельна ділянка № 1 площею 0,4697 га та земельна ділянка № 2 площею 0,610 га по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові в межах договорів оренди землі від 28.01.2008 р. № 02, № 04 для реконструкції нежитлових будівель під культурно-розважальний комплекс з кінотеатром, виставочним залом, об'єктами торгівельного адміністративного та побутового призначення, з підприємствами громадського харчування, підземним паркінгом по вул. Карла Маркса, 28 строком до 31.12.2010 р.

На думку позивача, безпідставне набуття майна (земельної ділянки) з боку відповідача не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме придбання відповідачем у власність будівель, які безпосередньо пов'язані із земельною ділянкою, що дає підстави застосувати до цих спірних правовідносин положення статей 1212-1214 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

На спірній земельній ділянці відповідачу на праві приватної власності належать нежитлові будівлі (нерухоме майно). Таким чином, будь-яке переміщення вказаної нерухомості є неможливим без її знецінення (знищення) та зміни її призначення.

Згідно чинного земельного законодавства використання землі здійснюється або на праві власності, або на праві користування земельною ділянкою (в даному випадку - договору оренди земельної ділянки).

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що невід'ємною частиною договору оренди землі є, зокрема, проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Листом № 7 від 14.02.2011р. відповідач звертався до позивача щодо продовження терміну договору оренди через затримку оформлення документації щодо реконструкції розважального центру.

Частиною 3 ст. 123 Земельного Кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як свідчать матеріали справи, позивач відповідь на лист відповідача не надав. В той же час, позивач посилається на безпідставне використання відповідачем спірної земельної ділянки у зв'язку з чим, для відновлення свого порушеного права обрав спосіб захисту - зобов'язання відповідача звільнити відповідну земельну ділянку.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.2.10. постанови Пленуму ВГСУ від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв'язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отримавши право власності на нежитлову будівлю по вул. К.Маркса, 28 у м.Харкові, відповідач одночасно отримав право користування земельною ділянкою, на якій зведена ця нежитлова будівля.

Відповідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі" невід'ємною частиною договору оренди землі є: план схема земельної ділянки; кадастровий план з відображенням обмежень; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі земельної ділянки; проект відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України надання земельної ділянки державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймаються на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Це майно (земельна ділянка) не є безпідставно набутим враховуючи, що на ній знаходиться будівля, яка належить відповідачу на праві власності. Повернення земельної ділянки приведе до порушення права відповідача на будівлю, яка належить йому на праві власності.

Отже, у відповідача виникло право власності на нерухомість на підставі цивільно-правової угоди. Право користування земельною ділянкою, яка знаходиться під цією нерухомістю належним чином відповідачем не оформлена. Однак, недотримання порядку оформлення права на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, не може бути підставою для обмеження права відповідача як власника нерухомості на користування нерухомістю та як наслідок - земельною ділянкою, на якій вона розташована, оскільки користування нерухомістю не можливе без користування земельною ділянкою.

Зобов'язання відповідача в примусовому порядку звільнити земельну ділянку та передати її в натурі позивачу є порушенням права власності відповідача, гарантованого статтею 41 Конституції України. Зазначені обставини виключають можливість звільнення земельної ділянки під будівлею з посиланням на її самовільне зайняття.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку в натурі є неправомірними, в зв'язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача повернути позивачу земельну ділянку №1 площею 0,4697 га по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові та земельну ділянку № 2 площею 0,610 га по вул. Карла Маркса, 28 у м. Харкові

Щодо позову в частині стягнення доходів, отриманих від безпідставно набутого майна в розмірі 2767258,48 грн. в порядку ст.1212-1214 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ст.1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

На підставі ч. 2 статті 125 Земельного кодексу України право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону - частина 2 статті 126 Земельного кодексу України.

Вимога про відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували здійснення останнім відповідних заходів щодо укладення договору оренди земельної ділянки з відповідачем або вчинення дій спрямованих на уникнення збитків, які за твердженням позивача, завдані йому користуванням відповідачем земельною ділянкою без достатніх правових підстав.

Відповідно до листа Західної ОДПІ від 01.12.2014р. відповідач звітує та сплачує плату за землю по вул. К. Маркса,28 у м. Харкові.

Відповідно до ст.156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Вказаний перелік підстав для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, в тому числі шляхом прийняття органами місцевого самоврядування рішень з цього приводу.

Статтею 1214 Цивільного кодексу України передбачено визначення реального розміру неодержаного прибутку.

Заявлена до стягнення сума грошових коштів розрахована позивачем, виходячи з розміру орендної плати за земельну ділянку за період з 01.12.2011р. по 31.12.2013 р. по 30.11.2014 р.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового Кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Договір оренди відповідач на спірну земельну ділянку не укладав, майно за актами приймання-передачі не отримував. Таким чином, розрахунок позивача про отримані доходи відповідачем грунтується на припущеннях та є недоведеним.

Крім того, позивачем, всупереч норм Цивільного законодавства України, не вказано правових підстав для застосування розміру ставки річної орендної плати, яка ним обрана при розрахунку доходу і що за його розрахунком становить 8%, що при укладенні відповідного договору оренди землі має бути узгоджено сторонами і належить до істотних умов договору.

Відповідно до приписів частини першої статті 1214 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

У зв'язку з тим, що безпідставність набуття відповідачем спірної земельної ділянки позивачем не доведено, правові підстави для відшкодування доходів, зазначених в частині першої статті 1214 Цивільного кодексу України також відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача доходів, отриманих від використання безпідставно набутого майна в розмірі 2767258,48 грн. є безпідставними та правомірно не задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі, тому рішення господарського суду Харківської області від 18.02.2015 р. по справі №922/111/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п.1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.02.2015р. у справі № 922/111/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складений 20.04.2015р.

Головуючий суддя Пуль О.А.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Лакіза В.В.