ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Справа № 926/206-б/13-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М.- головуючого
Коваленка В.М. (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргуОСОБА_4 та ОСОБА_5, м. Чернівці
на постановувід 04.02.2015 Львівського апеляційного господарського суду
у справі№ 926/206-б/13-г господарського суду Чернівецької області
за заявою прокурора м. Чернівці в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Чернівцях
до боржникатовариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс", м. Чернівці
провизнання банкрутом
ліквідаторарбітражний керуючий Унгуряну Дорін Віорелович

в судовому засіданні взяли участь представники:

ОСОБА_4 - ОСОБА_7, довір.,

Генеральна прокуратура України - Суходольський С.М., посв.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 26.02.2013 прийнято до провадження та призначено до розгляду у справі № 926/206-б/13-г заяву прокурора м. Чернівці, подану в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Чернівцях (далі - Інспекція), про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс" (далі - ТОВ "Ренесанс", Боржник) в порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 26.03.2013 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ренесанс", визнані безспірні вимоги Інспекції до Боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном, а розпорядником майна Боржника призначено арбітражного керуючого Ловаса В.О. тощо.

Постановою господарського суду Чернівецької області від 02.07.2013 ТОВ "Ренесанс" визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором Боржника призначено арбітражного керуючого Ловаса В.О., якого зобов'язано здійснити дії у процедурі ліквідації Боржника відповідно до вимог Закону про банкрутство.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.09.2013 постанову господарського суду Чернівецької області від 02.07.2013 скасовано в частині призначення ліквідатором ТОВ "Ренесанс" арбітражного керуючого Ловаса В.О., в цій частині прийнято нове рішення, яким ліквідатором Боржника призначено арбітражного керуючого Унгуряну Д.В.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 13.02.2014 визнано вимоги публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк", Банк) до Боржника в розмірі 471 706 грн. 30 коп. із ухваленням рішення про погашення цих вимог в шосту чергу. Також вирішено питання про розподіл судових витрат у справі.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.08.2014 апеляційну скаргу задоволено, ухвалу господарського суду Чернівецької області від 13.02.2014 - змінено, а пункт перший її резолютивної частини викладений в редакції, відповідно до якої вимоги Банку до Боржника визнані в сумі 471 706 грн. 30 коп. із здійсненням погашення цих вимог, як вимоги забезпеченого кредитора за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, в позачерговому порядку. В іншій частині ухвалу господарського суду Чернівецької області від 13.02.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2014 скасовано ухвалу господарського суду Чернівецької області від 13.02.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.08.2014, а справу в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду, ухвалою господарського суду Чернівецької області від 23.12.2014 (суддя - Дутка В.В.) визнано вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Ренесанс" на суму 471 706 грн. 30 коп., погашення яких ухвалено здійснювати як вимоги забезпеченого кредитора за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення в позачерговому порядку, витрати на оплату судового збору 1147,00 грн. погашаються у першу чергу.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Державна податкова інспекція у м. Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області звернулася до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу господарського суду Чернівецької області від 23.12.2014, а заяву про визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" до Боржника залишити без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 (головуючий суддя - Желік М.Б., судді: Костів Т.С., Марко Р.І.) апеляційну скаргу задоволено, ухвалу господарського суду Чернівецької області від 23.12.2014 скасовано, прийнято нове рішення, яким заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська Компанія "Вердикт" ОСОБА_10 (із врахуванням заяви вх. № 404 від 28.01.2014) про визнання ПАТ "Дельта Банк" кредитором ТОВ "Ренесанс" на суму 471 706 грн. 30 коп. залишено без розгляду. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням апеляційного суду, фізичні особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просять скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2015, а ухвалу господарського суду Чернівецької області від 23.12.2014 залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, ст. ст. 202, 237, 245 ЦК України, ст. ст. 23, 45 Закону про банкрутство, а також норм процесуального права.

ПАТ "Дельта Банк" звернулося до Вищого господарського суду України з письмовими поясненнями та просило касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити, скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2015, залишити в силі ухвалу господарського суду Чернівецької області від 23.12.2014.

Заслухавши пояснення представників ОСОБА_4 та Генеральної прокуратури України, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про визнання вимог ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Ренесанс" на суму 471 706 грн. 30 коп., погашення яких здійснюється як вимоги забезпеченого кредитора за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення в позачерговому порядку, суд першої інстанції вказав, що вимоги Банку до Боржника на зазначену суму підтверджені документально та забезпечені іпотекою, про що свідчить запис в Державному реєстрі речових прав на нерухомого майна: іпотека, номер запису 1712466, дата, час державної реєстрації: 03.10.2006 14:43:52, державний реєстратор: Товарницька Аліса Аурелівна, реєстраційна служба Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області; підстава виникнення іпотеки: договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта банк", серія та номер: 29498, виданий 08.12.2011, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г.; іпотекодержатель: ПАТ "ДельтаБанк". При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що вимоги Банку ґрунтуються на заочному рішенні Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.09.2010 у справі № 2-1319/10 та послався на укладений між фізичною особою ОСОБА_4 та акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" договір про надання споживчого кредиту №11050460 від 03.10.2006, зобов'язання та вимоги за яким забезпечувались договором іпотеки від 03.10.2006 №4442 та договорами поруки від 03.10.2006 №46674 і від 05.01.2007 №8543, укладеними, як з Боржником, так і з фізичною особою ОСОБА_5

Скасовуючи вказану ухвалу місцевого суду та залишаючи без розгляду заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська Компанія "Вердикт" (далі - ТОВ "КК "Вердикт", Товариство) ОСОБА_10 (із врахуванням заяви вх. № 404 від 28.01.2014) про визнання ПАТ "Дельта Банк" кредитором ТОВ "Ренесанс" на суму 471 706 грн. 30 коп., суд апеляційної інстанції виходив з того, що названа заява про визнання Банку кредитором Боржника подана не уповноваженим представником. При цьому, апеляційний суд зазначив, що довіреності від 02.01.2013 та від 27.12.2013, видані ТОВ "КК "Вердикт" ОСОБА_10 в порядку передоручення, нотаріально не посвідчені. Разом з тим, суд апеляційної інстанції вказав, що відповідно до вказаних довіреностей ОСОБА_10 уповноважений представляти інтереси саме ТОВ "КК "Вердикт", а не в порядку передоручення інтереси ПАТ "Дельта Банк", як це передбачалося договором доручення № 001 від 14.03.2012 та довіреністю Банку, виданою ТОВ "КК "Вердикт".

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки вони зроблені всупереч встановленим обставинам справи та з невірним застосуванням норм діючого законодавства.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ "КК "Вердикт" у заяві від 24.08.2013 (з урахуванням заяви про уточнення вимог від 28.01.2014) просило суд визнати кредитором банкрута його довірителя по договору доручення №001 від 14.03.2012 - ПАТ "Дельта Банк" на загальну суму 471706 грн. 30 коп., з яких 465 609 грн. 87 коп. - основна заборгованість по кредиту і процентах за користування ним, 4 276 грн. 43 коп. - штрафні санкції та 1 820 грн. 00 коп. - судові витрати.

В ході розгляду кредиторських вимог Банку до Боржника було також встановлено, що за заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.09.2010 у справі № 2-1319/10 на користь ПАТ "УкрСиббанк" з фізичних осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ТОВ "Ренесанс" солідарно була стягнена сума заборгованості за кредитом (т.4 а.с.57), а ухвалою цього суду від 12.02.2013 у справі №725/151/13-ц здійснено процесуальну заміну стягувача ПАТ "УкрСиббанк" його правонаступником - ПАТ "Дельта Банк".

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, кредиторські вимоги Банку складають заборгованість фізичної особи ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту № 11050460 від 03.10.2006, укладеним між нею та акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк".

Місцевим судом також встановлено та враховано при ухваленні рішення, що на забезпечення виконання грошових зобов'язань фізичної особи ОСОБА_4 за вказаним договором споживчого кредиту, укладено договори іпотеки: від 03.10.2006 № 4442 - з ТОВ "Ренесанс" та від 04.10.2006 №4450 - з фізичною особою ОСОБА_5, який 16.09.2009 розірвано. Крім цього, в забезпечення виконання по кредитному договору укладено договори поруки: від 03.10.2006 №46674 та від 05.01.2007 №85432, по яким поручителями виступили ТОВ "Ренесанс" та фізична особа ОСОБА_5 відповідно.

Матеріалами справи підтверджується, що 16.09.2009 акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 уклали додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №11050460 від 03.10.2006, в якій змінили графік погашення кредиту з визначенням дати останнього платежу 03.10.2017, а також прийняли в забезпечення зобов'язань по кредиту іпотеку за названим договором №4442 від 03.10.2006 та договори поруки.

Як встановлено місцевим судом, згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 ПАТ "УкрСиббанк" продав (відступив), а ПАТ "Дельта Банк" придбав та прийняв права вимоги за кредитами. На виконання п. 4.2 зазначеного договору документи щодо стягнення заборгованості боржників передані ПАТ "Дельта Банк" згідно актів прийому-передачі документації від 16.02.2012.

При цьому, колегія суддів також враховує, що, як встановлено судом першої інстанції, не спростовано апеляційним судом та сторонами у справі, доказів повного або часткового задоволення вимог ПАТ "Дельта Банк" у виконавчому провадженні №24587009 чи в добровільному порядку солідарними боржниками ОСОБА_4, ТОВ "Ренесанс" та ОСОБА_5 не надано.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції № 12040/05-16/5 від 18.12.2014 борг за виконавчим листом №2-1319 від 19.01.2011 не погашений, стягнення суми заборгованості за вказаним виконавчим листом не проводилось.

За приписами ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Згідно до п. 9 ст. 45 названого закону погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Виходячи з аналізу наведених норм та встановлених місцевим судом обставин справи, суд касаційної інстанції вважає обґрунтованим та правомірним висновок суду першої інстанції про визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" до Боржника, як вимог забезпеченого кредитора, погашення яких здійснюється за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення в позачерговому порядку.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність повноважень представника ТОВ "КК "Вердикт" ОСОБА_10 на звернення до суду з заявою від імені Банку, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, ПАТ "Дельта Банк" уклав договір доручення №001 від 14.03.2012 з ТОВ "КК "Вердикт", за яким останній прийняв на себе зобов'язання за винагороду здійснювати від імені Банку допустимі законодавством України та даним договором юридичні та/або фактичні дії, спрямовані на повернення простроченої або загальної заборгованості боржників, в тому числі представництво інтересів Банку у місцевих, апеляційних судах (загальних, господарських, третейських, адміністративних) з питань стягнення простроченої або загальної заборгованості тощо. Відповідно до п.3.1.2. договору доручення повірений зобов'язаний застосовувати відносно боржників, зазначених у відповідних реєстрах боржників необхідні та допустимі законодавством України дії з метою погашення боржникам простроченої заборгованості або загальної заборгованості в межах повноважень, визначених у відповідній довіреності, що видана довірителем повіреному з метою виконання умов цього договору.

Згідно довіреності від 14.05.2013 Банк уповноважив ТОВ "КК "Вердикт" представляти його інтереси в органах державної влади та управління, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування, а також перед фізичними особами з приводу вирішення будь-яких питань та здійснення будь-яких непередбачених законом дій, спрямованих на стягнення заборгованості з фізичних осіб по кредитним договорам, укладеним з довірителем, для чого повіреному, зокрема надається право підписувати, подавати та отримувати різного роду скарги, заяви, довідки та документи. У вказаній довіреності зазначено, що вона діє в межах чинності Договору № 001 від 14.03.2012, однак не пізніше ніж до 14.03.2014 включно, та видана з правом передоручення працівникам ТОВ "КК "Вердикт", які працюють за трудовим договором.

Згідно договору доручення від 02.01.2013, укладеного ТОВ "КК "Вердикт" та ОСОБА_10, останній зобов'язується за винагороду від імені та за рахунок Товариства вчиняти юридичні дії, визначені у п.1.2. цього Договору, в тому числі право на представництво інтересів ТОВ "КК "Вердикт" в судових органах в межах повноважень вказаних у довіреності. Строк дії даного договору закінчився 31.12.2013, а 27.12.2013 сторони уклали новий договір доручення аналогічного змісту з попереднім договором із строком його дії до 31.12.2015.

З матеріалів справи вбачається, що заяву від 24.08.2013 про визнання кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" підписав представник ТОВ "КК "Вердикт" ОСОБА_10 на підставі довіреності від 02.01.2013, з правом представляти інтереси Товариства, зокрема, в господарських судах, підписувати та подавати позови, заяви, скарги тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону про банкрутство заява кредитора про визнання його вимог до боржника підписується кредитором або його уповноваженим представником.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджується довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (ч. 3 ст. 28 ГПК України).

Враховуючи викладене, касаційний суд вважає, що заява представника ТОВ "КК "Вердикт" ОСОБА_10 (із врахуванням заяви вх. № 404 від 28.01.2014) про визнання ПАТ "Дельта Банк" кредитором ТОВ "Ренесанс" на суму 471 706 грн. 30 коп. подана уповноваженою особою.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що довіреності від 02.01.2013 та від 27.12.2013 видані ОСОБА_10 Товариством в порядку передоручення. Відтак, застосування апеляційним судом норм ст. 245 ЦК України щодо нотаріального посвідчення довіреності не ґрунтується на вимогах закону.

До викладеного слід додати, що судом апеляційної інстанції, встановивши обставини справи, що були покладені в основу ухвали місцевого суду від 23.12.2014, не спростовано обґрунтованого висновку цього суду про визнання кредиторських вимог Банку до Боржника, як вимог забезпеченого кредитора.

У зв'язку з наведеним та виходячи з повноважень касаційного суду, передбачених нормами п. 6 ст. 1119 ГПК України, оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, як незаконна, а ухвала місцевого суду - залишенню в силі, як така, що відповідає обставинам справи та нормам законодавства.

З урахуванням викладеного та керуючись нормами ст.ст. 1, 23, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 245, 543 Цивільного кодексу України та ст.ст. 28, 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 у справі № 926/206-б/13-г скасувати.

3. Ухвалу господарського суду Чернівецької області від 23.12.2014 у справі № 926/206-б/13-г залишити в силі.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана 09.04.2015