ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 р. Справа № 917/1526/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "Газовий Альянс" (вул. Леніна, буд. 48, м. Миронівка, Миронівський район, Київська область, 08800)

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Кременчукгаз" (вул. Приходька, буд. 60/18. м. Кременчук, Полтавська обл., 39621)

про стягнення грошових коштів

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Безрук Т. М.

суддя Киричук О. А.,

суддя Кльопов І. Г.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Ставицька І. Б.

від третьої особи: Фесянова І. В.

Розглядається позовна заява про стягнення 36 298 356,78 грн., у тому числі 29796623,16 грн. основного боргу за природний газ, поставлений згідно договору купівлі-продажу природного газу № 2593 від 30.08.2013р., 1 931 474,26 грн. пені, 3 813 506,77 грн. - інфляційних, 756 752,59 грн. - 3% річних.

Ухвалою від 13.10.2014р. провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 911/4245/14, порушеної за ухвалою господарського суду Київської області від 06.10.2014р. за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "Газовий Альянс" про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу № 2593 від 30.08.2013р. Ухвалою від 12.02.2015р. провадження у даній справі було поновлено (т.1 а.с.126-129, 144).

За розпорядженням голови господарського суду Полтавської області від 12.02.2015р. для розгляду даної справи було призначено колегію у складі головуючий суддя Безрук Т. М., суддя Киричук О. А., суддя Кльопов І. Г. (т. а.с.143). Справа була прийнята колегією суддів до провадження.

Позивач на підставі ст. 22 ГПК України збільшував позовні вимоги заявами від 24.09.2014р., від 09.10.2014р., від 17.03.2015р. (т. 1 а.с.61-63, 75-77, 149-151). Ухвалами від 25.09.2014р. , від 13.10.2014р., від 17.03.2015р. вказані заяви були прийняті судом до розгляду (т.1 а.с. 69-70, 126-129, 162-163).

Позивач надав заяву від 08.04.2015р. № 13 про збільшення позовних вимог, в якій прохає стягнути з відповідача 48 574 913,01 грн., з них: 29 796 623,16 грн. основного боргу за природний газ, поставлений згідно договору купівлі-продажу природного газу № 2593 від 30.08.2013р., 1 931 474,26 грн. пені, 15 453 313,24 грн. інфляційних, 1 393 502,35 грн. - 3% річних (т.2 а.с.21-23).

Суд приймає дану заяву про збільшення позовних вимог. Подальший розгляд справи проводиться в межах збільшених позовних вимог.

Відповідач в письмових поясненнях від 24.03.2014р., від 17.03.2015р. повідомив про те, що позовні вимоги про стягнення основного боргу за серпень 2013р. виникли на підставі договору від 31.08.2013р.; розрахунок між сторонами здійснюється на підставі актів приймання-передачі природного газу; позивачем не надано доказів повернення підписаного акту приймання-передачі газу за серпень 2013 року на адресу відповідача, який є підставою для проведення оплати відповідно до п.6.1.2. Договору, тому у відповідача не виникло зобов'язання по оплаті спожитого газу (т.1 а.с.46-48, 158-159).

Відповідач надав клопотання про зменшення розміру пені до 1000,00 грн. (т.1 а.с.82-86).

Позивач заперечує проти зменшення пені, посилаючись на відсутність підстав для цього (т.1 а.с.149-151).

Третя особа в письмових поясненнях повідомила про те, що згідно реєстру поставки природного газу промисловим споживачам постачальником ТОВ "ГК "Газовий Альянс" газовими мережами ПАТ "Кременчукгаз" за серпень 2013р. протранспортовано Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" природний газ у обсязі 20 700 тис. куб. м., дані обсяги також занесено до акту прийому-передачі № 10879 від 31.08.2013р. (т.2 а.с.24-25).

Позивач надав клопотання про витребування доказів: реєстру службових записок по ПАТ «Полтаваобленерго» за 2013 рік; оригіналу добового платіжного реєстру на 17.09.2013р.; оригіналу та копії акта приймання-передачі природного газу від 31.08.2013р. наданої покупцю продавцем; оригіналу та копії податкової накладної наданої покупцю продавцем (т.2 а.с.1). Дане клопотання судом відхилено, оскільки в порушення вимог ст.. 38 ГПК України позивач не обґрунтував чому він самостійно не може надати дані докази, які обставини може підтвердити ці докази, та підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідач; крім того, оригінали акту та податкової накладної повинні складатися у двох екземплярах та повинні бути у позивача, копія реєстру надана у справу.

Позивач надав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку її розгляду в зв'язку з витребуванням доказів та неможливістю прибуття представника позивача в судове засідання, так як він представляє інтереси іншої юридичної особи в іншому судовому засіданні (т.2 а.с.17).

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Підстави для відкладення розгляду справи, визначені в ст. 77 ГПК України, на даний час відсутні.

З огляду на викладене, клопотання про відкладення розгляду справи судом відхиляється, оскільки клопотання про витребування доказів судом не задоволено; явка представників сторін судом обов'язковою не визнавалася; надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб; представник позивача був присутній під час дослідження обставин та доказів по справі під час попередніх судових засідань; в матеріалах справи наявні надані відповідачем письмові пояснення та докази.

В судовому засіданні 09.04.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГК "Газовий Альянс" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (відповідачем) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 2593 від 30.08.2013 р. (далі - Договір); (т.1 а.с. 9-12).

За даним Договором позивач передав, а відповідач прийняв у власність природний газ у обсязі 20 700 тис. куб. м. на суму 87 639 991,20 грн. Приймання-передача природного газу у зазначеному обсязі підтверджується двома актами б/н від 31.08.13 р. приймання-передачі природного газу за договором, складеними у відповідності до пунктів 3.3, 3.4 договору, один з яких складений за участі газорозподільчого підприємства ПАТ «Кременчукгаз» (т.1 а.с.13-14).

Оплату придбаного природного газу відповідач здійснив 23.09.13 р. частково - у сумі 57843368,04 грн. Зазначене підтверджується звітом ПАТ КБ «ПриватБанк» про дебітові та кредитові операції по рахунку з 23.09.13 р. по 24.09.13 р. (т.1 а.с.15).

Заборгованість відповідача перед позивачем з оплати природного газу за договором становить 29 796 623,16 грн.

Заперечення відповідача проти позову з тих мотивів, що вимоги про сплату боргу за серпень 2013р. не виникли, оскільки договір був укладений лише 30.08.2013р., судом відхиляються з наступних підстав.

За ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України на зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

В ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України визначено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

В п. 1.1, п. 2.1, п. 11.1 Договору сторони встановили, що даний договір дії в частині поставки природного газу з 01.08.2013р.

В актах приймання-передачі природного газу від 31.08.2013р. сторони також підтвердили, що даний газ постачався за договором № 2593 від 30.08.2013р. (т.1 а.с.13, 14).

Отже, дія Договору застосовуються до відносин з поставки природного газу протягом серпня 2013р.

Оспорюючи дійсність даного Договору, ПАТ "Полтаваобленерго" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "Газовий Альянс" про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу № 2593 від 30.08.2013р. Ухвалою господарського суду Київської області від 06.10.2014р. порушено провадження у справі № 911/4245/14 (т.1 а.с.116-120).

Рішенням господарського суду Київської області від 13.11.2014р. у справі № 911/4245/14 встановлено правомірність спірного договору і позові про визнання його недійсним було відмовлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2015р. рішення господарського суду Київської області від 13.11.2014р. у цій справі залишено без змін (т.1 а.с. 133-135, 136-141).

За ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір купівлі-продажу природного газу № 2593 від 30.08.2013 р. судом недійсним не визнано отже даний правочин є правомірним.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Посилання відповідача на те, що планові обсяги поставки газу були неузгоджені сторонами, і це вказує на відсутність договірних зобов'язань між сторонами в цей період, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Планові обсяги продажу газу визначені у п. 2.1 Договору, за яким плановий обсяг на серпень 2013 р. становить 20 446 тис. куб. м. За п. 2.1.2 Договору обсяги газу, що планується передати за цим Договором (далі - плановий обсяг), можуть змінюватися сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Згідно з п. 2.1.3 Договору допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі плюс/мінус 5% від узгодженого сторонами згідно п. 2.1 цього Договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу. В актах приймання-передачі газу за серпень 2013 р. зазначено, що у серпні 2013 р. продавець передав, а покупець прийняв газ у кількості 20 700 тис. куб. м, тобто на 1,24% більше планового обсягу. Коригування планового обсягу у даному разі не потрібне.

Згідно п. 6.1, п.6.1.1 та п. 6.1.2 Договору сторони встановили три етапи проведення розрахунків за переданий природний газ.

В п. 6.1.1 Договору визначено, що 50% вартості планового місячного обсягу природного газу сплачується до 15 числа місяця, в якому здійснюється поставка газу за умови підтвердження продавцем надання ним планових місячних обсягів поставки природного газу в ЦДД ПАТ «Укртрансгаз»:

-наступні 50 % вартості планового місячного обсягу природного газу сплачується до 28 числа місяця, в якому здійснюється поставка газу.

За п. 6.1.2 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 15-го числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, за умови надання продавцем підписаного акту приймання-передачі природного газу відповідно до п. 3.4 Договору.

Заперечення відповідача проти позову з тих мотивів, що неповернення позивачем актів приймання-передачі природного газу, позбавляють позивача права вимагати оплату за переданий газ, судом визнаються необґрунтованими з огляду на наступне.

У п. 3.4 Договору встановлено, що акти приймання-передачі природного газу складаються покупцем за формою, наданою продавцем. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, покупець зобов'язується надати продавцю підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортної (газорозподільної) організації три примірника акта приймання-передачі газу, у якому вказуються фактичні обсяги використаного газу (Додаток 1), акт з визначенням фактичної ціни та вартості обсягів використаного газу (Додаток 2). Продавець не пізніше 10-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортній (газорозподільній) організації по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не звертався до позивача з вимогою про передачу спірних актів, не встановлював строку для їх передачі. Відповідач також не заявляв про відмову від договору та не наполягав на поверненні природного газу.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 105 від 04.04.2014р. про сплату залишку боргу за переданий природний газ та сплатити штрафні санкції. В даній претензії позивач підтверджував вказані відповідачем в актах обсяги спожитого газу (т.1 а.с.64-65).

У ч. 3, ч. 4 ст. 7 ГПК України встановлено, що якщо до претензії не додано всі документи, необхідні для її розгляду, вони витребовуються у заявника із зазначенням строку їх подання, який не може бути менше п'яти днів, не враховуючи часу поштового обігу. При цьому перебіг строку розгляду претензії зупиняється до одержання витребуваних документів чи закінчення строку їх подання. Якщо витребувані документи у встановлений строк не надійшли, претензія розглядається за наявними документами. При розгляді претензії підприємства та організації в разі необхідності повинні звірити розрахунки, провести судову експертизу або вчинити інші дії для забезпечення досудового врегулювання спору.

У відповіді від 08.05.2014р. № 01-11/5748 на претензію відповідач повідомив лише проте, що розрахунки сум не відповідають «дійсному стану речей» та прохав надіслати детальний розрахунок (т.1 а.с.66).

При цьому відповідач не повідомляв про відсутність вказаних актів приймання-передачі газу, не заявляв до позивача вимогу про передачу спірних актів.

Позивач в вимозі від 21.05.2014р. № 134 підтверджував вказані відповідачем в актах обсяги спожитого газу та заявляв вимогу про сплату залишку боргу. Дана вимога була надіслана відповідачу за цінним листом з описом вкладення (т.1 а.с.16-20).

Проте, відповідач знову не повідомив позивача про відсутність актів приймання-передачі газу, не заявив до позивача вимогу про передачу спірних актів.

Отже, за ст. 666 ЦК України сам факт ненадання визначених договором документів на товар не є підставою для відмови від оплати вартості одержаного покупцем товару.

При цьому суд зазначає, що в разі втрати оригіналу акту сторони не позбавлені права виготовити його дублікат.

Посилання відповідача на те, що за п. 6.1.2 договору остаточний розрахунок проводиться до 15 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу, за умови надання продавцем підписаного акту приймання-передачі, і за відсутності доказів надання такого акту термін сплати боргу ще не наступив, судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В статті 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, законодавством не передбачено можливості встановлення строків під умовою.

В п. 6.1.2 Договору встановлений чіткий строк проведення остаточного розрахунку до 15 числа наступного за місяцем передачі газу.

Відповідач не заперечує факт поставки йому позивачем природного газу в серпні 2013 року на суму 87 639 991,20 грн. Також відповідач не заперечує проведення 23.09.2013р. часткової оплати газу на суму 57 843 368,04 грн. Відповідач не надав жодних доказів сплати позивачеві заборгованості за отриманий газ на суму 29 796 623,16 грн.

Факт передачі позивачем відповідачу газу в обсязі 20 700 тис. куб. м. також підтверджується реєстру поставки природного газу промисловим споживачам постачальником ТОВ "ГК "Газовий Альянс" газовими мережами ПАТ "Кременчукгаз" за серпень 2013р., актом прийому-передачі № 10879 від 31.08.2013р. (т. 2 а.с.30, 33).

Позивач листом від 19.09.2013р. № 416 підтвердив вартість поставленого відповідачу газу в сумі 87639991,20 грн. (т.2 а.с.49).

За п. 6.1.2 Договору строк проведення остаточного розрахунку - до 15 числа наступного за місяцем передачі газу. При цьому строк проведення оплати не прив'язано до строку надходження до відповідача актів приймання-передачі.

Також в Договорі відсутні умови щодо звільнення відповідача від оплати отриманого газу в разі неповернення йому актів чи перенесення строку оплати до дати повернення актів.

За п. 3.4 Договору акти приймання-передачі природного газу складаються покупцем. Отже, акти приймання-передачі природного газу за серпень 2013 року були складені відповідачем, відповідачу були відомі обсяги спожитого ним газу в серпні 2013 року.

Позивач не направляв відповідачу відмову від підписання акта, як це передбачено п.3.4 договору. Натомість в претензії від 04.04.2014р. та в вимозі від 21.05.2014р. підтверджував вказані відповідачем в актах обсяги спожитого газу та заявляв вимогу про сплату залишку боргу.

Також суд зазначає, що відповідачу був переданий природний газ в межах планових обсягів, визначених в п. 2.1 Договору з урахуванням відхилення за п. 2.1.3 договору.

А за п. 6.1.1 Договору вартість планового місячного обсягу газу сплачується до 28 числа місяця, в якому здійснюється поставка газу.

За умовами спірного Договору акти приймання-передачі є підставою для остаточних розрахунків між сторонами, але саме відповідач, як покупець, зобов'язується скласти та надати продавцеві акти приймання-передачі, в яких зазначати фактичні обсяги переданого природного газу. Отже, відповідач, який щомісячно самостійно визначає обсяг спожитого ним газу, мав обов'язок оплатити визначені ним обсяги навіть за наявності розбіжностей щодо обсягів поставки газу з позивачем з можливим подальшим коригуванням та усуненням розбіжностей; відсутність підписано акту приймання-передачі не звільняє відповідача від обов'язку оплатити поставлений йому позивачем природний газ.

Таким чином, посилання відповідача на відстрочення виконання зобов'язання на підставі ст.. 613 ЦК України в зв'язку з простроченням кредитора, а саме неможливості проведення відповідачем платежів до отримання актів є необґрунтованим.

Такі висновки також відповідають правовій позиції Вищого господарського суду України, викладеній у постанові від 31.03.2015р. у справі № 912/3439/14, від 13.11.2014 року у справі № 924/943/14, від 11.07.2013р. № 5021/1407/12 які враховуються судом задля єдності судової практики.

З огляду на викладене, відмова відповідача оплатити отриманий у серпні 2013 року природний газ є безпідставною.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 29796623,16 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

З огляду на несплату відповідачем заборгованості за природний газ позивач заявив вимоги про стягнення 1 931 474,26 грн. пені, нарахованої за період 16.09.2013р. - 16.03.2014р.

Нарахування пені проведено в межах шестимісячного строку згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, з обмеженням подвійною обліковою ставкою НБУ. Правильність розрахунку перевірено судом.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 1931474,26 грн. пені є правомірними.

Відповідач заявив клопотання про зменшення пені до 1000,00 грн., в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що філія ПАТ «Полтаваобленерго» Кременчуцька ТЕЦ займається виробленням теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню; діяльність товариства щодо виробництва теплової енергії збиткова; споживачі та комунальні підприємства житлово-комунальної сфери мають значну заборгованість перед відповідачем; природний газ, що постачався за даним Договором використовувався в виробництві теплової енергії для промислових споживачів та та для електричної енергії, що продавалася на користь ДП «Енергоринок», останнє має значну заборгованість перед відповідачем. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про його незадовільний майновий стан (т.1 а.с.82-86).

Позивач проти зменшення пені заперечує, посилаючись на відсутність виняткових обставин для зменшення пені. Позивач вважає, що доводи відповідача про скрутний фінансовий стан не відповідають дійсності, оскільки відповідач у повідомленні про проведення 08.04.2015р. річних зборів акціонерів зазначив свої основні показники фінансово-господарської діяльності, за якими відповідач протягом 2012р. - 2014р. мав значні суми прибутку (т.1 а.с.14-151, 152-153).

Разом з тим позивач зазначає, що саме позивач знаходиться в скрутному фінансовому стані, в тому числі і внаслідок несплати відповідачем боргу, що унеможливлює виконання позивачем своїх зобов'язань перед іншими контрагентами, своєчасним поверненням кредитних коштів (т.1 а.с.154).

За ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що вирішуючи, у тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України).

Питання щодо меж зменшення неустойки повинно розглядатися із врахуванням принципу змагальності сторін з виконанням вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не вчиняв дій з погашення спірної суми боргу з жовтня 2013 року, відповідач не вживав жодних заходів щодо недопущення порушення зобов'язання. У поясненнях від 24.03.2014р. та в клопотанні від 08.10.2014р. відповідач повідомив про те, що отриманий обсяг газу був використаний ним для виробництва теплової енергії для юридичних осіб (переважно для підрозділів ПАТ «ТФПНК «Укртатнафта») та для вироблення електроенергії, що продається ДП «Енергоринок» (т.1 а.с.46, 83). Тобто, в даному випадку відсутня соціальна складова як то населення чи бюджетні організації. Також, відповідачем не підтверджено належними доказами посилання на свій тяжкий фінансовий стан з огляду на надані позивачем докази повідомлення про отримання відповідачем значних прибутків протягом існування спірної заборгованості. Зазначене також підтверджено наданим відповідачем звітом про фінансові результати (т.2 а.с.98). Посилання відповідача на наявність заборгованості перед ним у інших контрагентів не є само по собі підставою для зменшення пені, оскільки відповідач не позбавлений права вчинити дії зі стягнення вказаних боргів. Крім того, клопотання про зменшення пені до 1000,00 грн. є неспіврозмірним з наявним боргом. Таким чином, підстави для зменшення розміру пені відсутні.

Враховуючи вищевикладене, клопотання відповідача про зменшення розміру пені судом не задовольняється.

Отже. позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної норми позивачем нараховано 15 453 313грн. 24 коп. інфляційних за період вересень 2013р. - березень 2015р. та 1 393 502,35 грн. - 3% річних за період 16.09.2013р. - 07.04.2015р. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.04.2015р. № 13; т.2 а.с.21-23). Правильність розрахунку перевірено судом. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Прийняти заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "Газовий Альянс" від 08.04.2015р. № 13 про збільшення позовних вимог.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022; ідентифікаційний код 00131819) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГК "Газовий Альянс" (вул. Леніна, буд. 48, м. Миронівка, Миронівський район, Київська область, 08800; ідентифікаційний код 371473 грн. 16 коп. основного боргу, 1931474грн. 26 коп. пені, 15453313грн. 24 коп. інфляційних, 1393502грн. 35 коп. річних, 73080 грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано: 14.04.2015р.

Головуючий суддя Безрук Т. М.

Суддя Киричук О. А.

Суддя Кльопов І. Г.