номер провадження справи 4/30/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015 Справа №908/1242/15-г

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (69006, м.Запоріжжя, вул.Добролюбова, 20)

до відповідача Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд", (01034, м.Київ, вул. Прорізна, 15)

про визнання недійсним договору про закупівлю робіт № 3213 від 30.05.2013 р.

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Шеховцов Є.С., довіреність №07-37 від 11.03.2015 р.

26.02.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго", м.Запоріжжя з позовною заявою до відповідача Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд", м.Київ про визнання недійсним договору про закупівлю робіт № 3213 від 30.05.2013 р.

Ухвалою від 26.02.2015р. порушено провадження у справі № 908/1242/15-г, справі присвоєно номер провадження 4/30/15, судове засідання призначено на 02.04.2015 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.04.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, відкладався до 16.04.2015 р.

В судовому засіданні 16.04.2015 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника відповідача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача в судове засідання 16.04.2015 р. повторно не з'явився. Однак, 15.04.2015р. через канцелярію суду від позивача отримано клопотання про відкладення розгляду справи №908/1242/15-г, у зв'язку з тим, що представник позивача не має можливості прийняти участь у судовому засіданні на призначену дату.

Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку представника відповідача з цього приводу, судом клопотання про відкладення розгляду справи відхилено.

При вирішенні клопотання суд виходив з того, що зазначені позивачем обставини не є обов'язковими для відкладення розгляду справи у відповідності до ст. 77 ГПК України. Відповідно до положень ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, а також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Про дату, час та місце розгляду справи № 908/1242/15-г позивач повідомлявся належним чином ухвалою суду по справі від 02.04.2015р. Отже, зважаючи на те, що позивач повторно не з'являється в судове засідання без поважних причин, враховуючи встановлені ГПК України терміни розгляду справи, а також віддаленість місцезнаходження відповідача, суд не має можливості відкласти розгляд справи та ухвалює розглядати справу за відсутністю представника позивача за наявними у справі документами.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на приписах ст., ст. 92, 203, 215 ЦК України, положеннях і полягають в тому, що 30.05.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір №3213, згідно якого відповідач зобов'язався за завданням позивача на свій ризик виконати повний обсяг будівельно - монтажних робіт з технічного переоснащення підвідного каналу та благоустрію прилеглої території БНС-1 «ДТЕК Запорізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», а позивач прийняти та оплатити такі роботи. Згідно ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Враховуючи це, сторони дійшли згоди, що Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками, але не раніше отримання згоди Наглядової ради ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» на укладання цього Договору (п. 17.1 Договору). Проте, вищезазначена згода у позивача відсутня. Отже, Договір не набув чинності. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Оскільки відповідна згода наглядової ради позивача у сторін відсутня, позивач не мав повного обсягу цивільної дієздатності для укладання Договору. Згідно ч. З ст. 92 ЦК України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Відповідач був проінформований про їх існування, оскільки сторонами відповідне застереження було включено до п. 17.1 Договору. На підставі викладеного, просить позов задовольнити та визнати недійсним договору про закупівлю робіт № 3213 від 30.05.2013р.

Відповідач позов не визнав, заявлені вимоги вважає безпідставними і необґрунтованими, що ґрунтується на наступному. Дійсно, 30.05.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір №3213. Відповідно до пункту 1.1. Договору відповідач зобов'язався за завданням позивача на свій ризик виконати повний обсяг будівельно - монтажних робіт з технічного переоснащення підвідного каналу та благоустрію прилеглої території БНС-1 «ДТЕК Запорізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго», а позивач прийняти та оплатити такі роботи. Позивач відповідно до п 1.1 Договору зобов'язався своєчасно прийняти такі роботи. В ході виконання робіт за Договором позивачем та відповідачем укладались Додаткова угода №1 від 04.06.2014 р. та Додаткова угода №2 від 12.12.2013 р. до нього. якими сторони підтверджували зміну ціни та обсягів робіт за Договором. Зазначені Додаткові угоди укладись без будь - яких додаткових застережень щодо моменту набуття ним чинності, окрім підписання повноважними представниками сторін. На виконання умов Договору, відповідачем були виконані роботи, що підтверджується Довідками ф.КБ-3, про вартість виконання будівельних робіт та витратах та Актами виконання підрядних робіт ф.КБ-2в. Загальна вартість виконаних робіт, становить 11 576 358,31 грн. Фактично оплачена сума становить 11 040 358,31 грн. Сума основного боргу позивача за Виконані роботи за Договором становить 536 000,00 грн. На підтвердження належного виконання відповідачем робіт за Договором відокремленим підрозділом Позивача ДТЕК Запорізька ТЕС надано позитивний лист - відгук №304/66 від 17.01.2014р. Як зазначає відповідач, протягом всього строку дії Договору, починаючи з моменту його підписання 30.05.2013 року та закінчуючи підписанням останнього акту виконаних робіт 30.04.2014 року, позивач не ставив під сумнів його дійсність та виконував його умови, в тому числі щодо оплати робіт. На думку відповідача отримання згоди Наглядової ради ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» є обставиною, яка в повній і беззастережній мірі знаходиться у сфері його відповідальності. Відповідач жодним чином не мав можливості впливати на дії одного з органів управління позивача та прийняття ним будь яких рішень. Крім того, позивач не застосовує положення ч.3 ст. 212 ЦК України відповідно до якої, якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторони, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Прийняття рішення Наглядовою радою ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» щодо надання згоди на укладення Договору повністю залежало від волі і дій Позивача (чиїм органом управління і є зазначена Наглядова рада), і він явно міг недобросовісно перешкоджати настанню такої обставини. Таким чином, вести мову про відсутність згоди Наглядової ради ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» як про ненастанння відкладальної обставини можливості немає. Також, у пункті 17.1 Договору на думку відповідача мова йде не про обмеження здатності позивача, яка відповідає загальному обсягу правоздатності позивача як юридичної особи, а про обставини, які свідчать про укладення правочину. На підставі викладеного, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 30.05.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпроенерго" (позивачем у справі) та Українською державною корпорацією по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд" (відповідачем у справі) було укладено Договір №3213. (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору відповідач (Підрядник) зобов'язався за завданням позивача (Замовника) на свій ризик виконати повний обсяг будівельно - монтажних робіт на об'єкті: «ДТЕК Запорізька ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». Технічне переоснащення підвідного каналу та благоустрій прилеглої території БНС-1», зазначений в п.1.2 договору, а позивач прийняти такі роботи.

Додатковими угодами №1 від 04.06.2014 р. та №2 від 12.12.2013 р. до договору №3213 сторони підтверджували зміну ціни та обсягів робіт за Договором.

На виконання умов Договору, відповідачем були виконані роботи, що підтверджуються Актами виконання підрядних робіт ф.КБ-2в, а саме: Акт № 1 від 31.07.2013р.; Акт № 2 від 31.07.2013р.; Акт № 3 від 30.08.2013р.; Акт № 2 від 30.08.2013р.; Акт № 1 від 30.08.2013р.; Акт № З від 30.09.2013р.; Акт № 2 від 30.09.2013р.; Акт № і від 30.09.2013р.; Акт № 3 від 31.10.2013 р.; Акт № 2 від 31.10.2013 р.; Акт № 1 від 31.10.2013р.; Акт № 5 від 30.12.2013р.; Акт № 4 від 30.12.2013р.; Акт № 3 від 18.12.2013 р.; Акт № 2 від 18.12.2013р.; Акт № 1 від 18.12.2013р.; Акт № 1 від 30.04.2014р. Загальна вартість виконаних робіт, становить 11 576 358,31 грн.

Всі зазначені акти узгодженні між позивачем і відповідачем, мають підписи уповноважених осіб сторін та скріплені печатками підприємств. (належним чином посвідчені копії - залучені до матеріалів справи).

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачем на користь позивача згідно Договору №3213 від 30.05.2013 р. за виконані роботи було перераховано 11 040 358,31 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 19123 від 02.10.2013р.. №21608 від 05.11.2013. № 24060 від 05.12.2013р. № 399 від 09.01.2014р. № 3991 від 04.03.2014р. № 4947 від 18.03.2014р.

На підтвердження належного виконання відповідачем робіт за Договором відокремленим підрозділом Позивача ДТЕК Запорізька ТЕС надано позитивний лист - відгук №304/66 від 17.01.2014 р.

Позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання недійсним договору про закупівлю робіт № 3213 від 30.05.2013 р., укладеного Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпроенерго" та Українською державною корпорацією по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд" з посиланням на те, що оспорюваний Договір набуває чинності не раніше отримання згоди Наглядової ради ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» на укладання цього Договору та оскільки відповідна згода наглядової ради позивача у сторін відсутня, позивач не мав повного обсягу цивільної дієздатності для укладання Договору.

Суд з такими доводами позивача не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є не додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначаються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В своїй позовній заяві позивач не наводить прямої норми Закону , якій суперечить вказаний Договір, що укладений між сторонами у справі. Разом з цим, як підставу недійсності Договору, зазначає, що через відсутність згоди наглядової ради на укладення спірного Договору, він не набув чинності.

Такі посилання позивача суд вважає безпідставними, оскільки набрання чинності Договором не має юридичного зв'язку з цивільно-правовим інститутом визнання првочинів недійсними.

Також суд вважає необґрунтованими посилання позивача на ч.1 ст.212ЦК України , зазначаючи, що згода Наглядової Ради є відкладальною обставиною, не настання якої є підставою «для настання або зміни прав та обов'язків сторін».

По -перше, «отримання згоди Наглядової Ради ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» не може визнаватись «обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні», в розумінні приписів ч.1 ст.212 ЦК України, оскільки в статті ідеться про обставини, які не залежать від волі осіб. В даному випадку, суд зауважує, що отримання згоди Наглядової ради є діями юридичної особи, які в повній мірі залежать від позивача і знаходяться у сфері його відповідальності.

По -друге, пункт 17.1 спірного Договору, передбачає, що підписанням Договору та скріпленням його печатками , сторони посвідчують набрання чинності самим Договором, так і наданою згодою Наглядової Ради . Отже, повноважна особа позивача, яка поставила свій підпис та скріпила Договір печаткою несе юридичну відповідальність за виконання вказаної умови Договору.

По -третє , вимоги ст.212 ЦКУраїни також ніяким чином не пов'язані з визнанням угод недійсними з підстав настання (або ненастання) певної обставини.

Суд також не погоджується з доводами позивача про те, що оскільки відповідна згода Наглядової ради відсутня, позивач не має повного обсягу цивільної дієздатності для укладення Договору.

Так, відповідно до ст.91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Відповідно до ч. 3 ст.92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до п.3.3 Постанови №11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи і третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень ідо представництва юридичної особи не мас юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа тала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України).Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але. незважаючи на це. вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

Отже ,з наведених норм Закону слідує, що обмеження повноважень не можуть бути встановлені укладенним договором, а можуть ґрунтуватись лише на установчих документах чи Законі.

Позивачем у своєму позові не зазначено про обмеження повноважень якого саме органу чи посадової особи йдеться, та якими нормативними або установчими документами такі обмеження передбачені

Крім того, статтею 241 ЦК України передбачено, що правочин вчинений представником з перевищенням повноважень , створює ,змінює припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Право чин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє , вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Як вбачається з поданих сторонами доказів, позивач, як особа, що уклала Договір, вчиняла дії на виконання Договору, включаючи прийняття виконаних робіт та часткову їх оплату, а отже в будь-якому разі схвалила укладений договір.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, скориставшись при цьому належним способом захисту, зокрема, наведеними статтею 16 ЦК України: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право та інше.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Доводи позивача, в обґрунтування заявлених вимог, суд визнав хибними та необґрунтованими. Заперечення відповідача враховані судом при прийнятті рішення

За таких обставин, з заявлених підстав позов про визнання недійсним Договору про закупівлю робіт № 3213 від 30.05.2013 р. не підлягає задоволенню.

Суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір до стягнення не присуджується.

Керуючись ст., ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя до Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд", м. Київ про визнання недійсним договору про закупівлю робіт № 3213 від 30.05.2013 р., укладеного Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпроенерго" та Українською державною корпорацією по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд", відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "20" квітня 2015 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.