ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.04.15р. Справа № 904/1280/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСЕСВІТ", м. Дніпропетровськ

до Дочірного підприємствє з іноземними інвестиціями "ЄВРО НАФТА" компанії "СНД ОІЛ ПЕТРОЛІУМ ТРЕЙД КОРПОРЕЙШН", м. Дніпропетровськ

про стягнення 28 804,56грн.< Текст >

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача:не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Всесвіт" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Євро Нафта" компанії "СНД Оіл Петроліум Трейд Корпорейшн" про стягнення 23 511,28 грн., з яких: 17 778,40 грн. - основний борг, 1 690,02 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами, 1872,24 грн. - пеня, 204,52 грн. - 3% річних, 1 966,10 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 17/01-1 від 17.01.2014р., в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 19.02.2015р. порушено провадження по справі та призначено судове засідання на 02.03.2015р.

02.03.2015р. розгляд справи відкладено на 23.03.2015р.

23.03.2015р. відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідач підтвердив, що дійсно не розрахувався з позивачем за поставлені нафтопродукти на суму 17 778,40грн., однак вважає, що одночасне стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами та пені є неправомірним.

23.03.2015р. у судовому засіданні оголошено перерву до 16.04.2015р.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 23.03.2015р., в якому відображені відомості про явку сторін.

14.04.2015р. позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог. Просить стягнути з відповідача 28 804,56грн. (станом на 10.04.2015р.), з яких: 17 778,40 грн. - основний борг, 2323,22грн. - 25% річних, 3248,73 грн. - пеня, 280,50грн. - 3% річних, 5173,71грн. - інфляційні втрати.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Всесвіт" та Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями "Євро Нафта" компанії "СНД ОІЛ Трейд Корпорейшн" було укладено договір № 17/01-1 (далі - договір).

Постачальник зобов'язується поставити (передати у власність покупця) на умовах, визначених цим договором, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати на умовах, визначених цим договором нафтопродукти, іменовані далі за текстом - товар (п. 1.1. договору).

Асортимент товару, його кількість, ціна та строки оплати погоджуються постачальником та покупцем перед поставкою та зазначаються у відвантажувальних документах (видаткових накладних), які являються специфікацією в розумінні статті 266 Господарського кодексу України та складають невід'ємну частину цього договору (п. 1.2. договору).

Загальна ціна цього договору визначається загальною вартістю поставленого товару протягом строку дії цього договору. Вартість окремої партії товару погоджується постачальником та покупцем перед її поставкою та фіксується у відповідних специфікаціях до договору та /або у видаткових накладних (п. 2.1. договору).

Покупець оплачує товар в порядку 100% передплати вартості відповідної партії поставки. Постачальник має право поставити погоджену партію товару без попередньої оплати. В цьому випадку покупець зобов'язаний оплатити вартість товару у терміни, що не перевищує 14 календарних днів з дати поставки товару (п. 2.2. договору).

Розрахунок покупцем за товар здійснюється у національній валюті України, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. В графі "призначення платежу" покупець зобов'язаний вказувати, що платіж здійснюється на підставі цього договору (п. 2.3. договору).

За затримку розрахунку за поставлений товар продавець сплачує продавцю проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 25 відсотків річних, які нараховуються на вартість неоплаченого товару за період від дати оплати товару, передбаченої договором, по дату фактичної оплати за товар (п. 2.7. договору).

У випадку ненадходження від покупця повної оплати за поставлений товар протягом строку, передбаченого договором продавець має право нарахувати, а покупець зобов'язується сплатити продавцю пеню в обсязі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення. Пеня нараховується на суму, що належить до сплати (п. 5.2. договору).

Даний договір набуває сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2014р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Якщо сторони не заявили про розірвання договору до кінця терміну, договір вважається продовженим до закінчення наступного календарного року на тих же умовах (п. 8.4. договору).

На виконання умов договору постачальник поставив товар на загальну суму 21 606,00 грн., що підтверджується видатковими накладними, та виставив рахунки-фактури, а саме:

- видаткова накладна № ВС-1007-005 від 07.10.2014р. на суму 21 120,00 грн. (а.с. 11);

- рахунок-фактура № ВС1007-001 від 07.10.2014р. на суму 21 120,00 грн. (а.с. 11);

- видаткова накладна № ВС-1020-009 від 20.10.2014р. на суму 486,00 грн. (а.с. 15);

- рахунок-фактура № ВС1020-007 від 20.10.2014р. на суму 486,00 грн. (а.с. 15).

Позивач стверджує, що відповідач здійснив оплату отриманого товару на суму 10 000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 17), за накладною від 07.10.2014р., з яких частково зараховано 3 827,60 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 17 778,84 грн.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив, що дійсно не розрахувався з позивачем за поставлені нафтопродукти на суму 17 778,40грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 17 778,40 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

14.04.2015р. позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог. Просить стягнути з відповідача (станом на 10.04.2015р.) 2323,22грн. - 25% річних, 3248,73 грн. - пеня, 280,50грн. - 3% річних, 5173,71грн. - інфляційні втрати.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Відповідно до п. 5.2. договору у випадку ненадходження від покупця повної оплати за поставлений товар протягом строку, передбаченого договором продавець має право нарахувати, а покупець зобов'язується сплатити продавцю пеню в обсязі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення. Пеня нараховується на суму, що належить до сплати.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. (ст.536 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.7. договору за затримку розрахунку за поставлений товар продавець сплачує продавцю проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 25 відсотків річних, які нараховуються на вартість неоплаченого товару за період від дати оплати товару, передбаченої договором по дату фактичної оплати за товар.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач вважає, що одночасне стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами та пені є неправомірним.

Однак, відповідно до п.2.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» застосування пені не виключає одночасного нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами (стаття 536 ЦК України), оскільки стягнення відповідних процентів не є ні видом забезпечення виконання зобов'язань, ані штрафною санкцією.

Разом з тим судом здійснено перерахунок 25% річних, пені, 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням положень п. 2.2. договору, в якому сторони передбачили, що покупець оплачує товар в порядку 100% передплати вартості відповідної партії поставки, постачальник має право поставити погоджену партію товару без попередньої оплати, в цьому випадку покупець зобов'язаний оплатити вартість товару у терміни, що не перевищує 14 календарних днів з дати поставки товару.

Оскільки відповідачем не було здійснено 100% передплати, а товар позивач поставив, що сторонами не заперечується, відповідно покупець мав оплатити вартість товару у терміни, що не перевищує 14 календарних днів з дати поставки товару - з 07.10.2014р. та з 20.10.2014р.

Також при здійсненні розрахунку суд врахував рекомендації, викладені абз.1 п.1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»: так, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Судом здійснено наступний розрахунок:

пеня:

- з 22.10.2014р. по 09.11.2014р. на 21120,40грн. -274,85грн.;

- з 13.11.2014р. (дата вказана позивачем) по 10.04.2015р. на 17292,40грн.-2688,14грн.;

- з 04.11.2014р. по 10.04.2015р. на 486,00грн.-564,55грн.,

а всього 3527,54грн., однак суд не виходить за межі позовних вимог - 3248,73грн.;

3% річних:

- з 22.10.2014р. по 09.11.2014р. на 21120,40грн. -32,98грн.;

- з 10.11.2014р. по 10.04.2015р. на 17292,40грн.-216,04грн.;

- з 04.11.2014р. по 10.04.2015р. на 486,00грн.-6,31грн.,

а всього 255,33грн.;

інфляційні втрати:

- з 22.10.2014р. по 09.11.2014р. на 21120,40грн. -0грн.;

- з 10.11.2014р. по 10.04.2015р. на 17292,40грн.-4547,90грн.;

- з 04.11.2014р. по 10.04.2015р. на 486,00грн.-127,82грн.,

а всього 4675,72грн.;

25% річних:

- з 22.10.2014р. по 09.11.2014р. на 21120,40грн. -274,85грн.;

- з 10.11.2014р. по 10.04.2015р. на 17292,40грн.-1800,30грн.;

- з 04.11.2014р. по 10.04.2015р. на 486,00грн.-52,59грн.,

а всього 2127,74грн.;

Враховуючи, те, що мало місце прострочення виконання зобов'язання є правовірними та такими що підлягають задоволенню позовні вимоги на суму 28 085,92грн. (станом на 10.04.2015р.), з яких: 17 778,40 грн. - основний борг, 2127,74грн.- 25% річних, 3248,73грн.-пеня, 255,33грн. - 3% річних, 4675,72грн. - інфляційні втрати.

Згідно з абз. 4 п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача - 45,49грн. (2,49%), на відповідача - 1781,51грн. (97,51%).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Євро Нафта" компанії "СНД ОІЛ Петроліум Трейд Корпорейшн" (49035, м. Дніпропетровськ, вул. Криворізьке шосе, буд. 35, ідентифікаційний код 32075873) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Всесвіт" (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Квірінга, 4, ідентифікаційний код 31313654) 28 085,92грн., з яких: 17 778,40 грн. - основний борг, 2127,74грн.- 25% річних, 3248,73грн.-пеня, 255,33грн. - 3% річних, 4675,72грн. - інфляційні втрати, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Євро Нафта" компанії "СНД ОІЛ Петроліум Трейд Корпорейшн" (49035, м. Дніпропетровськ, вул. Криворізьке шосе, буд. 35, ідентифікаційний код 32075873) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Всесвіт" (49064, м. Дніпропетровськ, вул. Квірінга, 4, ідентифікаційний код 31313654) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1781,51грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення -з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.04.2015

Суддя І.В. Мілєва