РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015Справа №906/39/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Романів ЛТД"

до: публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"

про: розірвання договору та стягнення 42 578,75 грн

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Романів ЛТД" до публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про розірвання договору та стягнення 42 578,75 грн., з яких 39 905,11 грн - сума боргу та 2673,64 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови Договору про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування від 05.06.2007 року та не здійснив перерахування коштів на загальну суму 39 905,11 грн. відповідно до поданих платіжних доручень №170 від 17.11.2014 року, №167 від 17.11.2014р., №300 від 13.11.2014 р., №5 від 18.11.2014р., №200 від 03.11.2014 року, № 100 від 31.10.2014 року, №12 від 13.10.2014 року.

У судовому засіданні 07.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення сторін про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представників сторін, достатність матеріалів для прийняття рішення по суті, суд розглядає справу за відсутності представників сторін за наявними в справі матеріалами.

ВСТАНОВИВ:

5 червня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування від 05.06.2007 року (далі - Договір).

Відповідно п.1.1. Договору банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній і/або іноземній валюті №457 в Житомирській філії ВАТ "ВіЕйБі Банк", МФО 311937 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно з п.п.2.1.1., 2.1.2. Договору банк зобов'язаний належним чином виконувати умови цього Договору; своєчасно здійснювати розрахункові операції, приймання та видачу готівки відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до п.2.1.3. Договору виконувати доручення Клієнта, що міститься в розрахунковому документі, у строки, зокрема, в національній валюті: в день його надходження, якщо документ надійшов протягом операційного часу Банку та не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов після закінчення операційного часу або того ж дня за бажанням Клієнта та у разі наявності у Банку технічної можливості за окрему плату, зазначену в Додатку Леї до цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, товариством з обмеженою відповідальністю "Романів ЛТД" для проведення операцій за рахунком було надано банку платіжні доручення №170 від 17.11.2014 року, №167 від 17.11.2014р., №300 від 13.11.2014 р., №5 від 18.11.2014р., №200 від 03.11.2014 року, № 100 від 31.10.2014 року, №12 від 13.10.2014 року на загальну суму 39 905,11 грн.

Невиконання банком платіжних доручень позивача стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Постановою правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 року №123 розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" з ринку та запроваджено тимчасову адміністрацію з 21.11.2014 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з частиною 2 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під кредитором банку розуміється юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

У спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником і оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунку, у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» .

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в своїй постанові від 25.03.2015 року у справі № 3-24гс15.

Враховуючи те, що в ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" запроваджено тимчасову адміністрацію, враховуючи положення ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2, 3 ст.49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено: 20.04.2015.

Суддя Шкурдова Л.М.