ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.04.15р. Справа № 904/1466/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ВОЛГОГРАДСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД "КРАСНИЙ ОКТЯБРЬ"-УКРАЇНА", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 1108855грн.17коп.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Меркулова О.О., дов. №б/н від 18.12.2014р.

В судовому засіданні від 18.03.2015р. було оголошено перерву до 30.03.2015р.; в судовому засіданні від 30.03.2015р. було оголошено перерву до 14.04.2015р. в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Волгоградський Металургійний завод "Красний Октябрь" - Україна" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" з позовом про стягнення суми основного боргу за договором поставки в розмірі 843038грн.80коп., суми 3% річних в розмірі 30283грн.54коп. та суми інфляційної складової в розмірі 235532грн.32коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №38/ТД-У від 12.12.2012р. в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015р. порушено провадження у справі. Розгляд справи призначався в судових засіданнях на 18.03.2015р., 30.03.2015р. та 14.04.2015р.

18.03.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" надало клопотання, в якому просить розстрочити виконання рішення господарського суду на 12 місяців. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на скрутне фінансове становище його підприємства та політичне становище в Україні. Разом з тим, відповідач не погоджується з позовними вимогами, стверджує, що розрахунок суми 3% річних та інфляційної складової зроблені позивачем не вірно, внаслідок чого суми, заявлені до стягнення завищені.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

12.12.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Волгоградський Металургійний завод "Красний Октябрь" - Україна" (далі - продавець) звернулось та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" (далі - покупець) підписаний договір №38/ТД-У (далі - договір). За умовами зазначеного договору продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити металопродукцію в кількості, сортаменті, згідно з цінами та у строки визначені в специфікаціях до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.1 договору металопродукція, яка поставляється за цим договором сплачується за ціною, вказаною у специфікаціях до договору.

Ціна, порядок оплати та умови поставки кожної партії товару встановлюється у специфікаціях до договору (пункт 5.1 договору).

Згідно з пунктом 5.2 договору на кожну партію відвантаженої продукції продавець виставляє покупцю платіжні вимоги - доручення та податкову накладну, які є підставою для розрахунків.

За приписами пункту 5.4 договору підставою для здійснення розрахунків за договором є рахунки, виставлені продавцем.

Пунктом 9.3 договору передбачено, що строк дії договору починається з моменту його підписання та скріплення печатками уповноваженими представниками обох сторін, та діє до 31.12.2013р. Додатковою угодою від 31.12.2013р. до договору №38/ТД-У від 12.12.20012р., сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2014р.

24.08.2013р. між сторонами підписана специфікація №4 до договору №38/ТД-У від 12.12.2012р., якою сторони узгодили поставку металопродукції згідно з договором. Строк оплати товару, який поставляється згідно з специфікацією №4 від 24.08.2012р.- 45 календарних днів після поставки товару. Вказана специфікація підписана та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до неї.

Позивач на підставі специфікації №4 від 24.08.2012р. до договору №38/ТД-У від 12.12.2012р. поставив відповідачу товар згідно з наступними видатковими накладними:

- видаткова накладна №618 від 23.09.2013р. на суму 195701грн.76коп.;

- видаткова накладна №721 від 29.10.2013р. на суму 189475грн.20коп.;

- видаткова накладна №810 від 03.12.2013р. на суму 203344грн.556коп.;

- видаткова накладна №825 від 09.12.2013р. на суму 194150грн.88коп.;

- видаткова накладна №878 від 25.12.2013р. на суму 185241грн.60коп.

Відповідач згідно з видатковою накладною №ВП-0000001 від 13.01.2014р., повернув позивачу частину товару на суму 92275грн.20коп., поставленого згідно з видатковою накладною №878 від 25.12.2013р. Таким чином, сума, яка підлягає оплаті за товар поставлений згідно з видатковою накладною №878 від 25.12.2013р. становить 92966грн.40коп.

На виконання умов договору №38/ТД-У від 12.12.2012р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Волгоградський Металургійний завод "Карсний Октябрь" - Україна" виставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" рахунки на оплату товару №383 від 23.09.2013; №519 від 29.10.2013р.; №672 від 03.12.2013р.; №662 від 09.12.2013р.; №747 від 25.12.2013р.

З викладеного вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Волгоградський Металургійний завод "Красний Октябрь" - Україна" належним чином виконало свої зобов'язання за договором №38/ТД-У від 12.12.2012р. та поставило відповідачу товар загальною вартістю 967914грн.00коп.

З урахуванням положень договору №38/ТД-У від 12.12.2012р. та специфікації №4 від 24.08.2012р. відповідач був зобов'язаний оплатити товар отриманий за видатковою накладною №618 від 23.09.2013р. в строк до 07.11.2013р. (включно); за видатковою накладною №721 від 29.10.2013р. в строк до 13.12.2013р. (включно); за видатковою накладною №810 від 03.12.2013р. в строк до 17.01.2014р. (включно); за видатковою накладною №825 від 09.12.2013р. в строк до 23.01.2014р. (включно); за видатковою накладною №878 від 25.12.2013р. в строк до 08.02.2014р. (включно).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" належним чином своїх зобов'язань щодо оплати отриманого товару не виконало, сплативши позивачу 32600грн.00коп. в рахунок погашення заборгованості за товар отриманий згідно з видатковою накладною №618 від 23.09.2013р.

Таким чином, не теперішній час залишається несплаченою заборгованість відповідача перед позивачем за договором №38/ТД-У від 12.12.2012р. в розмірі 843038грн.80коп.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобов'язання, доказів припинення відповідних зобов'язань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 843038грн.80коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних витрат в розмірі 235532грн.83коп. за період з листопада 2013р. по січень 2015р. та 3% річних в розмірі 30283грн.54коп. за період з 08.11.2013р. по 23.02.2015р.

Суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення суми 3% річних, нарахованих за несплату суми боргу в розмірі 843038грн.80коп. за період з 08.11.2013р. по 23.02.2015р. в розмірі 30146грн.80коп. В задоволенні вимог про стягнення суми 3% річних в розмірі 136грн.74коп. слід відмовити.

За результатами зробленого судом розрахунку, інфляційні витрати через несплату суми боргу в розмірі 843038грн.80коп. за період грудень 2013р. - січень 2015р. становлять 233640грн.29коп.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В задоволенні позовних вимог про стягнення суми інфляційної складової в розмірі 1892грн.54коп. слід відмовити.

18.03.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" надало клопотання, в якому просить розстрочити виконання рішення господарського суду на 12 місяців. Вказане клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" не надано документів, які б підтверджували наявність загрози банкрутства підприємства відповідача, відсутність коштів на банківських рахунках відповідача та майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Надані заявником документи в обґрунтування своєї заяви не свідчать про неспроможність відповідача виконати рішення суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем підстав для надання розстрочки виконання рішення. Таким чином, в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Волгоградський Металургійний Завод "Красний Октябрь" - Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" про стягнення суми основного боргу за договором поставки в розмірі 843038грн.80коп., суми 3% річних в розмірі 30283грн.54коп. та суми інфляційної складової в розмірі 235532грн.32коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" (; Місцезнаходження: 49019, м. Дніпропетровськ, вул. Ударників, буд. 27) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Волгоградський Металургійний Завод "Красний Октябрь" - Україна" (; Місцезнаходження: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Винокурова, буд. 22) суму основного боргу за договором поставки в розмірі 843038грн.80коп., суму 3% річних в розмірі 30146грн.80коп., суму інфляційної складової в розмірі 233640грн.29коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 22136грн.52коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод бурового обладнання" про розстрочку виконання рішення.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 14.04.2015р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 20.04.2015р.

Суддя Р.Г. Новікова