ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа № 920/1884/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю

прокурора - Омельченко О.С.

представників

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ФОП ОСОБА_1 - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (вх. №1131 С/3) та апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вх. №1141 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 21.01.15 р. у справі № 920/1884/14

за позовом Прокурора Тростянецького району Сумської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Сумській області, м. Суми

до ФОП ОСОБА_2 с. Білка Тростянецького району, Сумської області

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та повернення її у придатному для використання стані

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 21.05.15 р. по справі № 920/1884/14 (суддя Зайцева І.В.) позов задоволено повністю. Зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку на території Білківської сільської ради (за межами населеного пункту) Тростянецького району, Сумської області, загальною площею 0,6 га та повернути її у придатному стані Головному управлінню державного земельного агентства в Сумській області. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в доход державного бюджету України 1218 грн. 00 коп. судового збору.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з рішенням господарського суду Сумської області не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 21.01.15 р. по справі № 920/1884/14.

В обґрунтування викладених вимог відповідач посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про призначення експертизи, оскільки вважає, що вирішення даного спору неможливо без вирішення питань щодо фактичного землекористування, місця розташування та стану земельної ділянки, які, на думку відповідача, потребують спеціальних знань.

Крім того, до господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Сумської області від 21.05.15 р. по справі № 920/1884/14 звернувся заявник - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, в якій також посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення. Апеляційна скарга мотивована посилання на порушення прав та законних інтересів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 внаслідок того, що суд розглянув справу без залучення його до участі у справі та вирішив спір відносно земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно, що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

Прокурор Тростянецького району Сумської області надав заперечення на апеляційні скарги, в яких з наведеними заявниками доводами не погоджується, просить залишити апеляційні скарги без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 розгляд справи відкладено на 08.04.2015.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, своїм правом на участь при розгляді апеляційної скарги не скористався, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями за № 004074/4 та № 00728/2, яке було отримано уповноваженою особою Головного управління Держземагенства у Сумській області.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не попередив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про що свідчать наявні у справі повідомлення за № 004074/3 та № 00728/4, які були отримані особисто ОСОБА_2

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 також в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не попередив, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином згідно повідомлень за № 004074/5.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Колегія суддів вважає, що нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, оскільки судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, в зв'язку з чим вважає за можливе розглядати справу відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами в судовому засіданні 08.04.2015.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення прокурора, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Звертаючись до господарського суду, прокурор зазначив про те, що Державною інспекцією сільського господарства в Сумській області відповідно до вимог ст. ст. 6, 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", ч. 1 ст. 19 Закону України "Про охорону земель", п. 4 та 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 459, була проведена позапланова перевірка відповідно до направлення на проведення контрольного заходу № 110 від 28.04.2014 року та наказу Державної інспекції в Сумській області № 560 від 28.04.2014 року про дотримання вимог Земельного кодексу України фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 при використанні земельної ділянки за межами населеного пункту Білківської сільської ради.

Згідно акту перевірки дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства від 07.05.2014 року № 206-1 зафіксовано, що ФОП ОСОБА_2 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку для промислового використання площею 0,6 га за межами с. Білка для розміщення шістьох печей по виготовленню деревинного вугілля, чим порушенні ст.ст. 124-125,211 Земельного кодексу України.

На усунення вище вказаних порушень 07.05.2014 року державним інспектором сільського господарства винесено припис № 198-1 з вимогою усунути порушення вимог земельного законодавства, шляхом звільнення земельної ділянки, або заключення договору оренди.

Припис одержав ОСОБА_2, про що свідчить його підпис, проте заперечень щодо правомірності винесеного Державною інспекцією сільського господарства в Сумській області рішення не надходило.

Крім того, за порушення вимог земельного законодавства ФОП ОСОБА_2 державним інспектором сільського господарства складено протокол про адміністративне правопорушення від 7 травня 2014 року №101-1. В якому зазначено, що ФОП ОСОБА_2 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 0,6 га за межами населеного пункту с. Білка для розміщення шістьох печей по випалюванню деревинного вугілля, що є порушенням ст.ст. 124-125 Земельного кодексу України та ст.6 Закону України "Про оренду землі".

За результатом розгляду вище згаданого протоколу винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 104-1 від 07.05.2014 року за порушення вимог ст. 53 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі по 170 грн.

Копії постанов отримав особисто ОСОБА_2, про що свідчить запис на зворотному боці постанови.

Але, всупереч вимогам та внесеним приписам державного інспектора сільського господарства порушення, виявлені в ході перевірки, ФОП ОСОБА_2 у встановлені законом терміни не виконані та самовільно зайнята земельна ділянка не звільнена.

Актом обстеження земельної ділянки від 07.05.2014 року № 89-1 розраховано шкоду заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка становить 519,16 грн. (розраховано відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України № 963 від 25.07.2007, яку відповідачем добровільно сплачено, що підтверджується квитанцією №1599.966.3 від 26.05.2014.

Копію акту ФОП ОСОБА_2 отримав, про що свідчить його підпис. Акт отримано без зауважень та заперечень. Нараховану йому шкоду за самовільне заняття земельної ділянки сплачено в добровільному порядку.

До акту обстеження земельної ділянки та акту перевірки складено план-схему земельних ділянок, самовільно зайнятих відповідачем.

У ході повторної перевірки державним інспектором сільського господарства встановлено, що виявлені порушення попередньою перевіркою залишаються не виконаними та своїми діями ФОП ОСОБА_2 продовжує порушувати норми земельного законодавства.

Так, актом перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства від 18 червня 2014 року № 321-1 зафіксовано, що ФОП ОСОБА_2 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку для промислового використання площею 0,6 га за межами с. Білка для розміщення шістьох печей по виготовленню деревинного вугілля, чим порушенні ст.ст. 124-125,211 Земельного кодексу України.

На усунення вище згаданих порушень 18.06.2014 року винесено припис № 291-1 з вимогою усунути порушення вимог земельного законодавства, шляхом виконання припису № 198-1 від 07.05.2014 року.

Крім того, 18 червня 2014 року винесений протокол про адміністративне правопорушення № 166-1, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_2 продовжує використовувати земельну ділянку, орієнтовною площею 0,6 га за межами населеного пункту с. Білка для розміщення печей по випалюванню деревинного вугілля. Документи на земельну ділянку відсутні, чим порушені вимоги припису № 198-1 від 07.05.2014 року.

Постановою про накладання адміністративного стягнення від 18 червня 2014 року № 169-1 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Вказаний штраф, а також штраф від 07.05.2014 року сплачений відповідачем в добровільному порядку (номер квитанції 1599.966.4.).

Актом перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства від 25 липня 2014 року № 424-1 зафіксовано, що ФОП ОСОБА_2 самовільно зайняв та використовує земельну ділянку для промислового використання площею 0,6 га за межами с. Білка для розміщення шістьох печей по виготовленню деревинного вугілля. Тобто, порушення вимог земельного законодавства ним не усунуті та мають триваючий характер.

ФО-П ОСОБА_2, у строки вказані у приписах, порушення вимог земельного законодавства не усунув, земельна ділянка сільськогосподарського призначення на території Білківської сільської ради (за межами населеного пункту), загальною площею 0,6 га, не звільнена та продовжує незаконно використовуватися для виготовлення деревинного вугілля.

З огляду на встановлені обставини, керуючись ст.ст. 123-126, 212 Земельного кодексу України, ст. 18, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, зважаючи на те, що факт самовільного зайняття фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,6 га на території Білківської сільської ради (за межами населеного пункту) Тростянецького району, Сумської області без відповідних правовстановлюючих документів підтверджується актами перевірки, приписами, протоколами, постановами Державної інспекції сільського господарства в Сумській області в межах визначених законом повноважень та не спростовано відповідачем.

З даними висновками повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та наявним матеріалами, що є у справі, їм дана правильна та повна правова оцінка.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" № 6 від 17.05.2011 р., відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Частинами 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч. 2 цієї статті).

Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається, зокрема, фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 8, 9 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Прокурор Тростянецького району Сумської області у своїх поясненнях зазначає про відсутність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 жодних правових підстав для користування земельною ділянкою на території Білківської сільської ради Тростянецького району.

Крім того, відповідач не надав жодного з доказів правомірності користування спірною земельною ділянкою та не спростував факту самовільного зайняття спірної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Частиною 2 ст. 212 Земельного кодексу України встановлено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Зважаючи на те, що відповідач не надав доказів правомірності користування спірною земельною ділянкою, тоді як факт самовільного зайняття фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,6 га на території Білківської сільської ради (за межами населеного пункту) Тростянецького району, Сумської області без відповідних правовстановлюючих документів підтверджується актами перевірки, приписами, протоколами, постановами Державної інспекції сільського господарства в Сумській області в межах визначених законом повноважень та не спростовано відповідачем, позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про порушення його прав та законних інтересів в зв'язку з тим, що на земельній ділянці, яка є предметом спору знаходиться нерухому майно, зокрема, Б- літній душ, В-1- побутова будівля, г-1 - навіс, д-1 - навіс, № 1-9 піч, технічні характеристики яких підтверджуються технічним паспортом на ім'я апелянта (ОСОБА_1), виготовленого від 04.02.2015, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для зміни та скасування прийнятого у справі рішення.

Так, технічний паспорт доданий до апеляційної скарги заявником був розроблений ФОП ОСОБА_6, лише 04.02.2015. Разом з цим, рішення у справі було постановлено 21.01.2015, тобто, технічний паспорт на будівлю був виготовлений після прийнятті рішення судом.

Тобто, ні прокуратурі Тростянецького району, ні управлінню Держземагентства у Сумській області на час пред'явлення позову, а саме 31.10.2014 та розгляду справи в суді по суті не було відомо (і не могло бути відомо) про наявність виготовленого технічного паспорту на виробничий будинок на імя ОСОБА_1.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Отже наявність технічного паспорту не є правовстановлюючим документом стосовно володіння нежитловими приміщеннями та не є підставою для користування або володіння земельною ділянкою. Інших доказів щодо свого права власності чи користування земельною ділянкою або про право власності на нежитлові приміщення на ній у справі ФОП ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Однак, заявниками апеляційних скарг не надано жодних доказів на підтвердження викладених в апеляційних скаргах вимог.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що наведені скаржниками доводи в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а господарський суд Сумської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду господарського суду Сумської області від 21.01.15 р. у справі № 920/1884/14 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарсько процесуального кодексу України судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду господарського суду Сумської області від 21.01.15 р. у справі № 920/1884/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.