КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р. Справа№ 910/22472/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Баца К.В.

від відповідача - Панов Д.І.

від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "РАВ" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 (суддя - Грєхова О. А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАВ"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк

"Експобанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 по справі №910/22472/14 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАВ" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припинено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2015, колегією суддів у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач): Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А., прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду 24.03.2015.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2015, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці, відповідно до п. 3.1.12 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №910/22472/14 призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач): Сітайло Л.Г., судді: Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 відкладено розгляд справи до 14.04.2015.

06 квітня 2015 року, через відділ документального забезпечення суду, від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 14.04.2015 року з'явились представники позивача та відповідача.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, про що підпис останнього на повідомленні про відкладення розгляду справи від 24.03.2015, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2014. Проти розгляду справи у відсутність представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2014. Проти розгляду справи у відсутність представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не заперечував.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

09 жовтня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "РАВ" (клієнт) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (банк) укладено договір банківського рахунку № 5796 від 09.10.2008 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору банк відкриває клієнту поточний рахунок в національній валюті України № 6101 та приймає і зараховує на рахунок грошові кошти, що надходять банку, а також виконує розпорядження клієнта на здійснення операцій за рахунком, в тому числі на переказ грошових коштів з рахунку за допомогою платіжних інструментів.

Згідно з пунктом 2.2.1 договору клієнт має право самостійно розпоряджатись грошовими коштами рахунку, з дотриманням вимог чинного законодавства, за винятком обтяжень, передбачених законами України.

Відповідно до пункту 2.3.2 договору банк зобов'язаний зокрема: своєчасно здійснювати операції за рахунком, відповідно до законодавства України; виконувати розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу - в день їх надходження; після операційного часу - наступного банківського дня.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано відповідачу платіжне доручення №2437 від 09.09.2014 на переказ грошових коштів в сумі 64204,08 грн. на користь ДПАТ "НАК "Украгролізинг", яке отримане відповідачем 09.09.2014.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідач списав зазначені кошти з рахунку позивача 09.09.2014, цього ж дня грошові кошти списано з кореспондентського рахунку відповідача.

Постановою Правління Національного банку України №597 від 24.09.2014 віднесено АТ "КБ "ЕКСПОБАНК" до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №97 від 25.09.2014 розпочато з 25.09.2014 процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ЕКСПОБАНК" з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Місцевим господарським судом встановлено, що 29.09.2014, на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, грошові кошти в розмірі 64204,08 грн. спрямовані позивачем 09.09.2014 на сплату поточного лізингового платежу, згідно з рахунком № 7188 від 01.09.2014 та договору № 14-070332 від 05.06.2007, в тому числі ПДВ 10700,68 грн., повернуто платнику.

Спір у даній справі виник внаслідок не виконання відповідачем наданого позивачем платіжного доручення №2437 від 09.09.2014 на переказ грошових коштів в сумі 64204,08 грн..

Згідно зі статею 1068 ЦК України банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Положеннями статті 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Положеннями статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 № 2121-III передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів);

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п. 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Враховуючи вищезазначене та положення статей 177, 190, 509 ЦК України, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України №3-25гс15 від 01.04.2015.

Беручи до уваги, що на момент звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача вже була запроваджена тимчасова адміністрація, на позивача поширюються обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому не можуть бути задоволені спірні вимоги до відповідача, від часу запровадження в останньому тимчасової адміністрації.

Згідно зі ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про визнання грошових вимог кредитора на суму 64204,08 грн.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 90 днів з дня опублікування відомостей, відповідно до частини другої статті 45 цього Закону, уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги, в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення, за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково.

Таким чином, задоволення вимог кредиторів Банку поза межами ліквідаційної процедури не допускається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Здійснення фондом відповідних заходів, пов'язаних з ліквідацією банку та організацією виплат відшкодувань за вкладами, належить до функцій фонду, відповідно до частини другої статті 3 Закону.

Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", спори з Фондом, що виникають з правовідносин, пов'язаних з виконанням його функцій, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Місцевим господарським судом встановлено, що спір в даній справі, в частині вимог до відповідача 2, пов'язаний з виконанням Фондом його спеціальних функцій, тобто правовідносини в цій частині є публічно-правовими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконання господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного суду України та адміністративних судів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі якщо, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано припинив провадження по даній справі, в частині вимог до відповідача 2.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, Товариства з обмеженою відповідальністю "РАВ" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2015.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РАВ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 по справі №910/22472/14 - без змін.

Матеріали справи №910/22472/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.04.2015