ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2015 Справа № 917/307/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", вул. Казимира Малевича, буд. 31,м. Київ, 03680

до Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс", вул. Ціолковського, 32, м.Кременчук, Полтавська обл., 39627

про стягнення 5 386,30 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

16.04.2015 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) з Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс" 5 386,30 грн. матеріальної шкоди у вигляді компенсації виплаченого страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Сторони представництво у судове засідання не забезпечили, їх явка в судове засідання судом обов'язковою не визнавалась. Відповідач вимог суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив. Сторони відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на них обов'язки, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання щодо продовження строку вирішення спору, суд не оцінює вказану обставину як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд,

встановив:

30.08.2011 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (Страховик) та Приватним підприємством "Торгова компанія "Молімпекс" (Страхувальник) було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/7112757 (далі - Поліс, а.с. 12), відповідно до умов якого страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля ГАЗ 2705-414СПГ державний номер ВІ1251ВА (п.1.1 Полісу).

14.12.2012 р. у м. Дніпропетровську по вул. Мартиновського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля ГАЗ 2705-414СПГ, державний номер ВІ1251ВА, під керуванням водія Пономаренко Д.І., та автомобіля ВАЗ 21113, державний номер АЕ 7814 ЕВ, під керуванням водія Поляк В.М.. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено, зокрема, автомобіль ВАЗ 21113 державний номер АЕ 7814 ЕВ.

Відповідно до Довідки відділу Державтоінспекції ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області № 38/455 ск від 12.03.2012 р. про ДТП, винною в настанні ДТП особою є Пономаренко Д.І. (а.с.16).

Постановою Дніпропетровського районного суду від 14.03.2012 р. у справі № 3-410/993/12, Пономаренка Д.І. визнано винним у ДТП, яке сталося 14.12.2012 р. у м. Дніпропетровську по вул. Мартиновського, за участю автомобілів ГАЗ 2705-414СПГ, державний номер ВІ1251ВА, під керуванням водія Пономаренко Д.І., та ВАЗ 21113 державний номер АЕ 7814 ЕВ, під керуванням водія Поляк В.М.. Відповідно до ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення громадянина Пономаренка Д.І. притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 17).

Згідно звіту № 11/02/12-С про визначення вартості матеріального збитку автомобіля ВАЗ 21113, державний номер АЕ 7814 ЕВ, складеного 0.02.2012 р., матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 9 081,06 грн. (а.с. 21-25).

02.07.2012 р. громадянин Поляк В.М. звернувся до позивача (страховика) із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою (а.с. 29).

Страховик (позивач) визнав дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 14.02.2012 р., страховим випадком та 08.08.2012 р. склав страховий акт № 2719-24 (а.с. 30) з розрахунком розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті та становить 5 386,30 грн. (а.с. 31), 08.08.2012 р. виплатив Поляку В.М. стразове відшкодування у розмірі 5 386,30 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 9685 від 08.08.2012 р. (а.с. 31).

13.03.2015 р. позивач направив відповідачу вимогу № 15, в якій повідомляв останнього, що ним не було повідомлено страховика про настання ДТП, як того вимагає ст. 38 Закону України № 1961-ІV від 01.07.2004 р. "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (із змінами та доповненнями), та з огляду на зазначене пропонував відповідачу добровільно сплатити виплачену позивачем суму страхового відшкодування у розмірі 5 386,30 грн.. Вказана вимога відповідачем залишена без реагування.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом з вимогою про стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) з Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс" 5 386,30 грн. матеріальної шкоди у вигляді компенсації виплаченого страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/7112757, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору страхування.

Відносини у сфері страхування регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України "Про страхування" та іншими актами цивільного законодавства.

За приписами ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До обов'язків страховика ст. 988 Цивільного кодексу України віднесено, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно пункту 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільна відповідальність ПП "ТК Молімпекс", якому належить на праві власності автомобіль ГАЗ 2705-414СПГ державний номер ВІ1251ВА, на момент настання страхової події була застрахована у позивача за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АА/7112757), передбачена Полісом № АА/7112757 страхова подія настала 14.12.2012 р., відповідно до приписів чинного законодавства та умов договору страхування позивач виплатив потерпілому страхове відшкодування на загальну суму 5 386,30 грн. (зі зменшенням на суму франшизи).

В свою чергу, страхувальник згідно ст. 989 Цивільного кодексу України зобов'язаний, зокрема, повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

З матеріалів справи не вбачається виконання відповідачем покладеного на нього обов'язку щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент вчинення ДТП) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 5 386,30 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За викладеного, позовні вимоги обґрунтовані як поданими доказами, так і нормами матеріального права, позивачем доведено наявність складу правопорушення в діях відповідача, в свою чергу відповідачем не доведено відсутність вини його працівника у заподіянні шкоди та факту того, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надано доказів як повідомлення страховика про настання страхового випадку, так і поважності причин неповідомлення страхувальника письмово про настання ДТП протягом трьох днів, а тому позовні вимоги суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Понесені при пред'явленні даного позову судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс" (вул. Ціолковського, 32, м. Кременчук, Полтавська обл., 39627), ідентифікаційний код юридичної особи 35414234 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (вул. Казимира Малевича, буд. 31,м. Київ, 03680), ідентифікаційний код юридичної особи 31650052, п/р 00761 в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023 - 5 386,30 грн. матеріальної шкоди у вигляді компенсації виплаченого страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складене 21.04.2015 р.

СУДДЯ О.В.КІВШИК

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.