номер провадження справи 7/13/14-10/54/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 Справа № 908/1746/14

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі", м. Мелітополь, Запорізька область.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Мицько Р.М., довіреність № 71/10 від 29.10.2014 р.

від відповідача - Тьо-Левіна Галина Володимировна, довіреність б/н від 20.01.2015 р.;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До господарського суду Запорізької області Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" про стягнення 426623грн. 62 коп. пені, 285665 грн. 41 коп. інфляційних втрат та 300542 грн. 99 коп. трьох відсотків річних, разом 1012 832 грн. 02коп.

Ухвалою суду від 26.05.2014р. позовну заяву прийнято до розгляду суддєю Н.С. Кутіщева - Арнет , присвоєно провадженню № 7/13/14, судове засідання призначено на 23.06.2014р.

07.08.2014 р. судом було винесено рішення, в якому позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "нафтогаз України 163720 (сто шістдесят три тисячі сімсот двадцять) грн. 54коп. суми індексу інфляції, 269928 (двісті шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот двадцять вісім) грн. 95 коп. 3% річних, 8673 ( вісім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 18 коп. судового збору. В решті позову було відмовлено.

Не погоджуючись з винесеним рішенням позивачем було направлено апеляційну скаргу до Харківського апеляційного господарського суду. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2014 р. рішення господарського суду залишено без змін.

Знов не погоджуючись, позивач направив касаційну скаргу до Вищого господарського суду України.

Постановою Вищого господарського суду України касаційна скарга була задоволена частково. Постанова від 11.12.2014 р. Харківського апеляційного господарського суду та рішення від 07.08.2014 р. господарського суду Запорізької області було скасовано. Справа направлена до господарського суду Запорізької області на новий розгляд.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., згідно довідки автоматичного розподілу справи між суддями від 03.03.2015 р., справу № 908/1746/14 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

На підставі вищевикладеного судом було прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання на 06.04.2014 р. о 09 год.30 хв.

Представник позивача надав усні пояснення стосовно позовної заяви. Представник відповідача надав письмові заперечення стосовно даного позову.

За клопотанням представників сторін справа була розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази надані в судове засідання, суд

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2010 року між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та Мелітопольським орендним підприємством теплових мереж (правонаступником якого є ТОВ "Мелітопольські теплові мережі") (покупець) був укладений договір про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-2201 БО-14 (далі договір).

Згідно з цим договором, постачальник зобов'язувався поставити покупцеві природний газ, а покупець прийняти та оплатити природний газ на умовах договору.

Постачальник свої зобов'язання згідно даного договору виконав, передавши покупцю протягом січня-квітня 2011 року природний газ на загальну суму 16593178,19 грн.

Відповідач свої зобов'язання з оплати отриманого природного газу виконав не в повному обсязі.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.04.2012 у справі № 5009/1034/12 за позовом Мелітопольського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі ДК "Газ України" до ТОВ "Мелітопольські теплові мережі" про стягнення 2862427,33 гри. встановлено факт прострочення Відповідача у зв'язку з неналежним виконанням умов договору №06/10-2200БО-14 від 20.12.2010 та стягнуто з останнього 2862427,33 грн. основного боргу та 57248,54 грн. судового збору.

Зазначеним господарським судом також встановлено факт постачання відповідачу та отримання ним за умовами договору № 06/10-2201БО-14 від 20.12.2010 природного газу, що підтверджується: актом на постачання газу у січні 2011 на суму 5241527,35 грн.;

актом на постачання газу у лютому 2011 на суму 5985753,44 грн.; актом на постачання газу у березні на суму 4164584,17 грн.; актом на постачання газу у квітні на суму 1201313,23 грн.

Оригінали вказаних актів досліджувались судом в судовому засіданні, належним чином засвідчені копії залучені до матеріалів справи.

Згідно вимог п. 4.1. договору, розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34 (тридцять чотири) відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 (тридцять три) відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30 (31) числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу здійснюється на підставі акта приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Внаслідок невиконання відповідачем умов договору №06/10-2201БО-14 від 20.12.2010р., позивачем, на підставі п. п. 7.1, 71.3.1 та 9.3 договору пред'явлена до стягнення сума пені в розмірі 426623грн. 62коп.

Згідно п. 7.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Згідно п. 7.3.1. договору, у разі порушення покупцем умов п.4.1 договору, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже початком нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано за умовами договору.

При реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання за правилами частини першої статті 223 ГК України застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Частиною п'ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Порядок обчислення позовної давності, з урахуванням вимог частини другої статті 260 ЦК України, не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Керуючись частиною 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦКУ).

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦКУ, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 статті 625 ЦКУ встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно договору № 06/10-2201БО-14 від 20.12.2010 року п. 9,3 встановлено - строк позовної давності за цим Договором та до вимог про стягнення неустойки встановлюється тривалістю у 3 роки. Неустойка нараховується за шість місяців, що передують моменту звернення з претензією або позовом.

Згідно п. 4.1 Остаточний розрахунок за фактично спожиті обсяги газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 261 ЦК України - Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини п'ятої даної статті за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст. 260 ЦК України - Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Отже, положення договорів, що змінюють порядок обчислення позовної давності, суперечать статтям 260, 261 ЦК України та частині 6 статті 232 ГК України.

Таким чином ч.1п. 9.3 Договору суперечить вищенаведеним статтям.

Як вбачається з п. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству

Таким чином строк позовної давності сплив 10.05.2014 року. Як свідчить опис вкладення у цінний лист позовну заяву було направлено 22.05.2014 року.

Пред'явлені до стягнення сума індексу інфляції з лютого 2011р. по березень 2014р. в розмірі 285665 грн. 41 коп. та сума 3% річних за період з 11.02.2011р. по 16.05.2014р. в розмірі 300542 грн. 65 коп. підлягають частковому задоволенню.

Перевіривши розрахунки позивача та беручи до уваги заперечення відповідача, а саме контрозрахунок, судом встановлено, що стягненню підлягає сума, яка складається з - 177 467, 387 грн. - інфляційні витрати за зобов'язанням з 01 лютого 2011 р. - 31 березня 2014 р.; 300 542,99 - 3% річних. В стягненні пені у розмірі 426623,62 - суд вважає, що слід відмовити повністю.

Частину 1 пункту 9.3. договору № 06/10-2201БО-14 від 20.12.2010 року суд визнає недійсним, так як суд не вважає, що подання позову не пририває строку позовної давності.

Згідно зі ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" частково. А саме - 177 467, 387 грн. - інфляційні витрати за зобов'язанням з 01 лютого 2011 р. - 31 березня 2014 р.; 300 542,99 - 3% річних. В стягненні пені у розмірі 426623,62 - відмовити повністю. Частину 1 пункту 9.3. договору № 06/10-2201БО-14 від 20.12.2010 року укладеного між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та Мелітопольським орендним підприємством теплових мереж (правонаступником якого є ТОВ "Мелітопольські теплові мережі") визнати недійсним.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подасться до суду; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 2 % від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 82,83, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі" задовольнити частково.

Визнати недійсним частину 1 пункту 9.3 договору № 06/10-2201БО-14 від 20.12.2010 року укладеного між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та Мелітопольським орендним підприємством теплових мереж (правонаступником якого є ТОВ "Мелітопольські теплові мережі").

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мелітопольські теплові мережі", 72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Луначарського, 61 (р/р 1936, МФО 334851 ПАТ "ПУМБ", м. Донецьк, р/р 0599 АТ "Ощадбанк України" м.Запоріжжя, МФО 313957, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", 04116, м. Київ, вул. Шолденка, 1 (р/р 003 ПАТ Банк "Київська Русь", МФО 319092, ) 177 467 (сто сімдесят сім тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 38 коп. - інфляційні витрати , 300 542 (триста тисяч п'ятсот сорок два) грн. 99 коп. - 3% річних, 9 560 ( дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят) грн. 21 коп. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 07.04.2015 р.