ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р.Справа № 916/582/15-г

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвій К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Каракай І.М. за довіреністю № 2098 від 23.09.2014р.

Від відповідача: Коротков С.О. за довіреністю від 25.01.2015р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) до товариства з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія" про стягнення 61 628,23 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України" (далі по тексту - ДП „Адміністрація морських портів України") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія" (далі по тексту - ТОВ „Українська національна стивідорна компанія") про стягнення заборгованості в загальному розмірі 61 628,23 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 58 846,08 грн., пені в сумі 2 512,91 грн. та трьох відсотків річних в сумі 269,24 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за договором № КД-18726 від 26.09.2013р. щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості наданих позивачем послуг.

Відповідач під час розгляду даної справи повністю визнав заявлені ДП „Адміністрація морських портів України" позовні вимоги та просив суд надати йому відстрочку виконання рішення суду від 31.07.2015р. включно.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив.

26.09.2013р. між ДП „Адміністрація морських портів України" (Адміністрація) та ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" (Підприємство) було укладено договір № КД-18726 від 26.09.2013р., у відповідності до п.п. 1.1, 1.2, 7.3 якого Адміністрація надає послуги з надання Підприємству права використання частини інфраструктури Адміністрації Одеського морського порту (в частині доріг загального користування) з супутньою інфраструктурою, крім естакади порту) з метою можливості забезпечення Підприємством максимально ефективного виробничого процесу. Підприємство оплачує послуги Адміністрації в порядку та на умовах, передбачених даним договором. Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2013р. Якщо жодна із сторін за 10 днів до моменту закінчення строку його дії не заявить про його припинення, договір вважається автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік. Умови договору застосовуються до взаємовідносин сторін, що виникли до його укладення, а саме з 13.06.2013р.

Згідно зі ст.ст. 901, 902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Виконавець повинен надати послугу особисто.

Так, у період з жовтня по грудень 2014 року, Підприємство реалізувало своє право на використання частини інфраструктури Адміністрації порту, в частині доріг загального користування з супутньою інфраструктурою (окрім естакади порту). На підтвердження виконаних, у зазначений вище період, робіт (послуг) уповноваженими представниками ДП „Адміністрація морських портів України" та ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" були підписані та скріплені печатками відповідні акти здачі прийняття робіт № 102 від 31.10.2014р., № 110 від 30.11.2014р., № 118 від 31.12.2014р.на загальну суму 58 846,08 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору № КД-18726 від 26.09.2013р. вартість послуг, які надаються Адміністрацією, становить 16 346,13 грн. у місяць без урахування ПДВ. Згідно з п.4.4 Договору, Підприємство зобов'язалося здійснювати оплату рахунків Адміністрації не пізніше 15-го числа кожного місяця, наступного за звітним.

З метою отримання плати за надані послуги позивачем було виставлено ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" до сплати рахунки № 530096 від 03.11.2014р., № 530110 від 01.12.2014р., № 530128 від 06.01.2015р., які були вручені відповідачу відповідно 05.11.2014р., 04.12.2014р. та 12.01.2015р.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Однак, ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" в порушення прийнятих на себе за договором № КД-18726 від 26.09.2013р. грошових зобов'язань не здійснило оплати вартості послуг, наданих позивачу протягом спірного періоду, в результаті чого за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед ДП „Адміністрація морських портів України" в загальній сумі 58 846,08 грн.

У зв'язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність правових підставі для задоволення позовних вимог ДП „Адміністрація морських портів України" в частині стягнення із ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" суми основного боргу за договором № КД-18726 від 26.09.2013р. в розмірі 58 846,08 грн.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на ст. 625 ЦК України позивачем було нараховано ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" до сплати три відсотки річних в сумі 269,24 грн. за порушення ним власних грошових зобов'язань у спірних правовідносинах. Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у зв'язку з чим, позовні вимог в частині стягнення із ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" трьох відсотків річних в сумі 269,24 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Так, згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг)

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п. 5.3 договору № КД-18726 від 26.09.2013р. передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати платежів Підприємство зобов'язань сплатити Адміністрації пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочки платежу.

З посиланням на п. 5.3 договору № КД-18726 від 26.09.2013р. позивачем було нараховано пеню в сумі 2 512,91 грн. за порушення ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" прийнятих на себе грошових зобов'язань у спірних правовідносинах. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок даної штрафної санкції, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у зв'язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення із ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" на користь ДП „Адміністрація морських портів України" пені в сумі 2 512,91 грн. підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" перед ДП „Адміністрація морських портів України" в загальному розмірі 61 628,23 грн., яка складається із заборгованості з орендної плати в сумі 58 846,08 грн., трьох відсотків річних в сумі 269,24 грн. та пені в сумі 2 512,91 грн., витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Відповідачем факт існування вказаної суми заборгованості був визнаний під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі шляхом присудження до стягнення із ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" на користь ДП „Адміністрація морських портів України" суми основного боргу в розмірі 58 846,08 грн., трьох відсотків річних в сумі 269,24 грн. та пені в сумі 2 512,91 грн. відповідно до ст.ст. 509, 525, 526, 549, 610 - 612, 615, 617, 625, 629, 901 - 903 ЦК України, ст.ст. 193, 231, 232 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового збору судом покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

При цьому, розглянувши клопотання відповідача про надання йому відстрочки виконання даного судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно із вказаним клопотанням відповідач просить суд відстрочити виконання рішення суду по даній справі до 31.07.2015р., в обґрунтування чого посилається на власний скрутний фінансовий стан, що підтверджується, на думку ТОВ „Українська національна стивідорна компанія", наступними доказами:

- із звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2014 рік, вбачається наступне: 1) збиток від господарської діяльності відповідача за 2014 рік, рядок 2355 „Чистий фінансовий результат збиток", складає 7 479 тис. грн.; 2) чистий дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) на інші операційні, фінансові доходи (підсумок рядків 2000, 2120) складає 25 747 тис. грн.; 3) собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), адміністративні витрати на збут, інші операційні, фінансові витрати (сума рядків 2050, 2130, 2150, 2180, 2250) складає 33 226 тис. грн.

- із балансу станом на 31.12.2014р. вбачається наступне: 1) дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи послуги (рядок 1125) складає 2 455 тис. грн.; 2) активи підприємства у вигляді грошових коштів складають 826 тис. грн. (рядок 1165); 3) заборгованість по поточним зобов'язанням складає: перед бюджетом (рядок 1620) - 252 тис. грн., із страхування (рядок 1625) - 240 тис. грн., із оплати праці (рядок 1630) - 499 тис. грн.

- станом на 17.03.2015р. залишок грошових коштів на рахунках ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" становить 648 407,93 грн., в т.ч. на рахунках у національній валюті - 628 410,22 грн., на валютних рахунках - 898,90 доларів США;

- станом на 17.03.2015р. ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" має дебіторську заборгованість у розмірі 5 406 297,61 грн. та 737,11 доларів США, із наданням інформації в розрізі кожного із контрагентів;

- за результатами вирішення питання про надання ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" відстрочки виконання власних грошових зобов'язань перед ДП „Адміністрація морських портів України" в подібних та аналогічних правовідносинах господарські суди неодноразово надавали відповідачу пільгові умови виконання рішень суду, на підтвердження чого ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" було надано низку копій судових рішень з цього приводу;

За переконанням ТОВ „Українська національна стивідорна компанія", в сукупності вищевикладені обставини підтверджують його скрутний фінансовий стан та неможливість одночасного виконання рішення суду по даній справі. В той же час, надання ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" відстрочки виконання рішення суду до 31.07.2015р., за переконанням останнього, надасть йому достатньо часу для нормалізації власної господарської діяльності, відновлення платоспроможності та, як наслідок, здійснення розрахунку із ДП „Адміністрація морських портів України" щодо погашення спірної суми заборгованості.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно п.п. 7.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Проаналізувавши надані ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" документи, суд дійшов висновку щодо можливості надання відповідачу пільгових умов виконання рішення по даній справі з метою спрямування отриманих відповідачем від своєї господарської діяльності грошових коштів на відновлення платоспроможності підприємства. Приймаючи до уваги збитковість діяльності підприємства за 2014 рік, підтверджену документально, суд дійшов висновку про наявність обставин, які можуть значно ускладнити виконання судового рішення по даній справі.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги скрутне фінансове становище відповідача, суд доходить висновку щодо наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення господарського суду Одеської області по даній справі, у зв'язку з чим, а також з огляду на здійснення заявником протягом тривалого часу господарської діяльності та необхідність збереження платоспроможності підприємства, суд, керуючись ст. 121 ГПК України, вважає за доцільне і необхідне надати ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" відстрочку виконання судового рішення по даній справі.

Вирішуючи питання про строк, на який слід відкласти виконання рішення по даній справі про стягнення з ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" на користь ДП „Адміністрація морських портів України" присудженої до стягнення заборгованості, з урахуванням судових витрат, в загальному розмірі 63 455,23 грн. суд, враховуючи необхідність забезпечення збалансованості майнових інтересів сторін, а також наявність значних інфляційних процесів в економіці та девальвації національної валюти України - гривні, яка є валютою спірного зобов'язання, вважає за необхідне надати відповідачу відстрочку виконання рішення суду по даній справі на строк до 31.05.2015р.

З огляду на всі вищевикладені обставини, господарський суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання ТОВ „Українська національна стивідорна компанія" та надання йому відстрочки виконання рішення суду по даній справі на строк до 31.05.2015р.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 549, 610 - 612, 615, 617, 625, 629, 901 - 903 ЦК України, ст.ст. 193, 231, 232 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями), ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85, 121 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія" /65026, м. Одеса, Митна площа, 1, , р/р 1 в ПАТ „Марфін Банк", МФО 328168/ на користь державного підприємства „Адміністрація морських портів України" /01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, / в особі Одеської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України" /65026, м. Одеса, Митна площа, 1, , р/р 260001517 в ПАТ ПУМБ м. Донецька, 334851/ суму основного боргу в розмірі 58 846 грн. 08 коп. /п'ятдесят вісім тисяч вісімсот сорок шість грн. 08 коп./, три відсотки річних в сумі 269 грн. 24 коп. /двісті шістдесят дев'ять грн. 24 коп./, пеню в сумі 2 512 грн. 91 коп. /дві тисячі п'ятсот дванадцять грн. 91 коп./, судовий збір в сумі 1 827 грн. 00 коп. /одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп./. Наказ видати.

3. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія" про надання відстрочки виконання рішення суду - задовольнити частково.

4. Надати товариству з обмеженою відповідальністю „Українська національна стивідорна компанія" відстрочку виконання рішення господарського суду Одеської області від 06.04.2015р. по справі № 916/582/15-г до 31.05.2015р.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили з урахуванням наданої відстрочки.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 15.04.2015р.

Суддя С.П. Желєзна