УХВАЛА

08.04.2015Справа № 910/8426/15-г

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана», м.Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни, м.Київ

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Любченко М.О.

Без виклику сторін

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана», м.Київ звернулось до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.Київ про визнання виконавчого напису №251 від 11.02.2015р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко Іриною Олександрівною, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана» посилалось на те, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням приписів ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом №296/5 від 22.02.2012р. Міністерства Юстиції України, що стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

03.04.2015р. до господарського суду м.Києва надійшла заява б/н від 03.04.2015р. Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №251 та знаходиться на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (ВП №46731470).

Обґрунтовуючи подане клопотання, заявник посилався на те, що на даний час на підставі оспорюваного виконавчого напису старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження №46731470, а отже у разі фактичного списання грошових коштів в порядку виконавчого провадження буде порушено права Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана».

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява б/н від 03.04.2015р. Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №251 та знаходиться на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (ВП №46731470) підлягає задоволенню. При цьому, господарським судом враховано наступне:

Згідно із ст.65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору при підготовці справи до розгляду суддя вирішує, в тому числі, питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Як встановлено ст.66 вказаного Кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

За приписами ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, в тому числі, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до змісту п.1 Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Аналогічні положення містяться у Інформаційному листі №01-8/2776 від 12.12.2006р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики забезпечення позову".

У п.3 Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» сформульована позиція Вищого господарського суду України про доцільність вирішення питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Одночасно, у заяві б/н від 07.04.2015р. Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана» просило розглянути заяву б/н від 03.04.2015р. про забезпечення позову у найкоротші терміни, оскільки невжиття таких заходів в подальшому утруднить виконання рішення по справі.

З представлених заявником документів вбачається, що 11.02.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко Іриною Олександрівною вчинено виконавчий напис за №251 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» несплаченої в строк заборгованості за кредитним договором №010/14/445 від 14.08.2008р. та додатковими угодами до нього, а саме грошових коштів в розмірі 2 929 181,51 доларів США, з яких: 2 705 000 доларів США становить сума кредиту та проценти за користування кредитними коштами в розмірі 224 181,51 доларів США.

Як вказувалось вище, за твердженнями заявника, виконавчий напис №251 від 11.02.2015р. вчинено з порушенням порядку, визначеного чинним законодавством, що фактично стало підставою для звернення Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» до суду з розглядуваним позовом.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі написи нотаріусів.

Як зазначає позивач, постановою від 04.03.2015р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедалом О.О. на підставі вказаного вище виконавчого напису відкрито виконавче провадження №46731470; постановлено боржнику самостійно виконати у семиденний термін виконавчий документ, а у разі ненадання боржником документального підтвердження такого виконання, виконати виконавчий напис в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

За висновками суду, у випадку вчинення органами державної виконавчої служби дій щодо примусового стягення грошових коштів за виконавчим написом, вирішення спору по суті у даній справі не буде мати сенсу та юридичної зацікавленості для позивача, оскільки виконавчий напис буде вже виконаним, тому захист прав позивача у визначений ст.50 Закону України «Про нотаріат» спосіб буде неможливим.

Крім того, виконання рішення суду, у разі задоволення позову, також буде неможливим, оскільки стягнення грошових коштів органами державної виконавчої служби в примусовому порядку за спірним виконавчим написом, утруднить виконання рішення суду про визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки він буде вже фактично виконаним (відповідної правової позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 24.06.2008р. у справі №38/51, щодо якої ухвалою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 21.08.2008р. було відмовлено у порушенні провадження з перегляду).

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Суд вбачає наявність зв'язку між запропонованим позивачем заходом забезпечення позову (зупинення стягнення на підставі виконавчого напису) і предметом спору (визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаню), співмірність заходів із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з права та інтересами інших зацікавлених осіб.

При цьому, оцінюючи питання відносно збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування такого заходу до забезпечення позову у випадку відмови в позові жодним чином не порушить права відповідача, оскільки виконання виконавчого напису може бути продовжено у примусовому порядку. Аналогічну правову позицію підтримано у постанові від 23.02.2015р. Київського апеляційного господарського суду України по справі №910/22108/14 та постановах від 19.11.2014р. і від 24.12.2014р. Вищого господарського суду України по справах №914/2995/14, №910/21706/14.

Приймаючи до уваги, що на теперішній час відкрито виконавче провадження стосовно примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., щодо якого заявлено позовні вимоги про визнання його таким, що не підлягає виконанню, вжиття заходів забезпечення позову в даній справі відповідає вимогам ст.67 Господарського процесуального кодексу України.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до приписів ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

У даному випадку зупинення стягнення за виконавчим написом, який є предметом спору у даній справі, в якості заходу до забезпечення позову, не може перешкоджати господарській діяльності відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходу до забезпечення позову у вигляді зупинення до набрання рішенням по справі законної сили стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. від 11.02.2015р., зареєстрованого в реєстрі за №251, та відповідно задоволення заяви б/н від 03.04.2015р. позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.65, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву б/н від 03.04.2015р. Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» про забезпечення позову.

Вжити наступні заходи до забезпечення позову по справі №910/8426/15-г:

Зупинити до набрання рішенням по справі законної сили стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни від 11.02.2015р., зареєстрованого в реєстрі за №251 та який знаходиться на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (ВП №46731470).

Стягувач: Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана» (02097, м.Київ, вул.Милославська, буд.49, ).

Боржник: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м.Київ, вул.Лєскова, буд.9, ).

Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття, згідно із ст.115 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою на всій території України та може бути пред'явлена до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом 1 (одного) року з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя М.О.Любченко