ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. Справа № 911/861/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінтерзв'язок», Київська обл., м. Васильків
про стягнення 162 793 937,14грн.,
за участю представників:

позивача:Нужненко Ю.І., довіреність б/н від 02.06.2014;
відповідача:не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Таврика» (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінтерзв'язок» (відповідач) про стягнення 162 793 937,14 грн. боргу з яких: 124 624 730,00 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 18 122 080,08 грн. прострочена заборгованість по відсоткам. 17 502 092,22 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 2 545 035,00 грн. пеня за прострочення сплати відсотків, у зв'язку з неналежним виконанням останнім зобов'язань за договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №55-08-КЛ від 29.10.2008 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.03.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 12.03.2015 року.

Ухвалами господарського суду Київської області від 12.03.2015 року та 02.04.2015 року розгляд справи було відкладено на 02.04.2015 року та 16.04.2015 року відповідно.

Представник відповідача у судове засідання 16.04.2015 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.10.2008 року між акціонерним товариством «Таврика», правонаступником, якого є публічне акціонерне товариство «Банк «Таврика» (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Укрінтерзв'язок» (позичальник) було укладено договір про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №55-08-КЛ (договір), згідно п. 1.1. якого, банк відкриває позичальнику мультивалютну відновлювальну відкличну кредитну лінію, надалі «Кредитна лінія», в сумі еквівалентній 44 000 000,00 (сорок чотири мільйони) гривень 00 коп., терміном користування з 29 жовтня 2008 року по 30 жовтня 2009 року включно. Кредитні кошти, які надалі разом іменуються «Кредити», а кожний окремо «Кредит», надаються згідно письмових заявок позичальника. Кредит може надаватися в гривні, в доларах США або в Євро в еквівалентному по курсу НБУ на день видачі кредиту.

Відповідно до п. 1.3. договору, за користування кредитами встановлюється плата в розмірі 20,0% (двадцять) процентів річних в гривні, 16,5% (шістнадцять цілих п'ять десятих) процентів річних в доларах США та 14,0% (чотирнадцять) процентів річних євро.

Пунктом 4.1. договору визначено, що позичальник здійснює повернення кредитних коштів на відкриті позичкові рахунки №24 в гривні, №24 в доларах США та №24 в євро в АТ «Таврика», МФО 300788. Позичальник має право повертати кредит частинами в межах строку користування кредитом або в кінці строку, зазначеного в п. 1.1. договору.

Згідно п. 4.3. договору, нараховані проценти за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує на рахунок №24 в гривні, №24 в доларах США та №24 в євро в АТ «Таврика», МФО 300788 до останнього робочого дня місяця, за який здійснюється розрахунок та в останній день погашення кредиту. При простроченні повернення кредиту /або частини кредиту / більше 10-ти днів, процентна ставка, зазначена в п. 1.3. збільшується на 5 /п'ять/ процентів річних.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 10.2 договору).

В подальшому між банком та позичальником було укладено низку додаткових угод до договору, за якими змінювався ліміт мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії (125 000 000,00 грн.), збільшувалася процента ставка та збільшувався строк користування кредитом до 07.11.2012 року.

Видача банком кредитних коштів відповідно до п. 2.1.2 договору здійснювалась в межах встановленого ліміту шляхом перерахування кредитних коштів на підставі письмових заяв позичальника та зараховувалась на його поточний рахунок.

Факт видачі кредитних коштів підтверджується також випискою (роздруківкою) з позичкового рахунку позичальника (міститься в матеріалах справи). Таким чином, позивач, як кредитор, виконав свої зобов'язання перед відповідачем за договором.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що в порушення умов кредитного договору відповідач не повернув грошові кошти, одержані в рахунок кредитної лінії та не сплатив проценти за користування кредитом, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 18.02.2015 року становить 124 624 730,00 грн. заборгованості за кредитом, 18 122 080,08 грн. заборгованості по процентам.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 11, 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Доказів сплати заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом відповідач не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім суми основної заборгованості, позивач звертається з вимогою про стягнення з відповідача пені у сумі 17 502 092,22 грн., у зв'язку з несвоєчасним поверненням кредиту та пені у сумі 2 545 035,00 грн., у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування кредитом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2. договору, за несвоєчасне погашення заборгованості за цим договором, зокрема наданого кредиту, процентів за користування ним, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від простроченої суми за кожен день прострочки.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

На підставі вказаних норм права та враховуючи, що розрахунок пені за несвоєчасне повернення кредиту та процентів, доданий до позовної заяви, який проведений з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент нарахування пені, є вірним, вимоги про стягнення з відповідача 17 502 092,22 грн. пені за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту та 2 545 035,00 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за кредитом є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи, що відповідач не звільнений від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінтерзвязок» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Шевченка, буд. 15, код 24263359) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» (01135, м. Київ, вул. Дмитрівська, 92-94, код 19454139) 124 624 730 (сто двадцять чотири мільйона шістсот двадцять чотири тисячі сімсот тридцять) грн. 00 коп. заборгованості по кредиту, 18 122 080 (вісімнадцять мільйонів сто двадцять дві тисячі вісімдесят) грн. 08 коп. заборгованості по процентах, 17 502 092 (сімнадцять мільйонів п'ятсот дві тисячі дев'яносто дві) грн. 22 коп. пені за кредитом, 2 545 035 (два мільйона п'ятсот сорок п'ять тисяч тридцять п'ять) грн. 00 коп. пені за процентами.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінтерзвязок» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Шевченка, буд. 15, код 24263359) в доход державного бюджету України 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 21.04.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак