ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.04.2015 Справа № 907/70/15

За позовом відкритого акціонерного товариства „Закарпатавтотранс", м. Ужгород

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Рокосово Хустського району

про зобов'язання укласти договір про надання послуг автостанцією перевізникові на запропонованих позивачем умовах (з врахуванням заяви про зміну позовних вимог).

Суддя господарського суду - В.В.Мокану

представники:

Позивача - Ігнатьо Б.Я., довіреність № 412 від 12.02.2015 року

Відповідача - Худинець В.П., адвокат, договір від 24.02.2014 року

СУТЬ СПОРУ: відкритим акціонерним товариством „Закарпатавтотранс", м. Ужгород заявлено позов до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Рокосово Хустського району про затвердження умов договору про надання послуг автостанцією перевізникові № 53 від 01.12.2014 року на умовах відкритого акціонерного товариства „Закарпатавтотранс"; зобов'язання укласти договір про надання послуг автостанцією перевізникові на затверджених судом умовах. Заявою № 07-03/27-3 від 12.03.2015 року позивач змінив предмет позову та просить зобов'язати відповідача укласти договір про надання послуг автостанцією перевізникові на запропонованих позивачем умовах.

В судовому засіданні 03.04.2015 року брали участь вищевказані представники, а також представник позивача Стельмах В.В., довіреність № 411 від 12.02.2015 року та відповідач ОСОБА_1, оголошувалась перерва у відповідності до ст. 77 ГПК України.

Представник позивача підтримав позов у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, з врахуванням заяви про зміну позовних вимог. Пояснив, що у зв'язку з необхідністю укладення договору позивачем було направлено відповідачу пропозицію про укладення договору разом з його проектом, однак, відповідачем проект договору не був підписаний, на ньому зроблено відмітку про складення протоколу розбіжностей, який долучено до повернутого проекту. За таких обставин вважає недотриманим порядок підписання договору та просить зобов'язати відповідача укласти договір про надання послуг автостанцією перевізникові на запропонованих позивачем умовах. Зазначив, що обов'язковість укладення договору визначена ст. 32 Закону України „Про автомобільний транспорт", яка зобов'язує власників автостанцій укладати договори з автомобільними перевізниками за наявності у них договорів із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування, що пролягають через цю станцію; між відповідачем та Хустською районною державною адміністрацією укладено договір про перевезення пасажирів на приміському автомобільному маршруті № 07-401 „Хуст - Березово". Наголосив, що викладені у протоколі розбіжностей редакції певних пунктів умов договору не можуть

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

бути прийняті як такі, що не відповідають чинному законодавству, зокрема, Правилам надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року № 176, Порядку регулювання діяльності автостанцій, затвердженому наказом Міністерства транспорту і зв'язку України № 700 від 27.09.2010 року, Примірній формі договору про надання послуг автостанцією перевізникові, затвердженій наказом Міністерства транспорту і зв'язку України № 860 від 30.11.2010 року.

Відповідач поданим суду відзивом проти позову заперечив. Зокрема, стверджує, що проект поданого позивачем договору № 53 від 01.12.2014 року складений з грубим порушенням пункту 5.2 Порядку регулювання діяльності автостанцій, оскільки в договорі зазначено лише надання послуг по прийняттю та відправленню пасажирів та багажу, диспетчерські послуги та послуги з продажу квитків, однак, не відображено інші послуги, які повинна надавати автостанція пасажирам та водіям. Заперечив економічну обґрунтованість зазначеної у договорі вартості обов'язкових послуг від загальної вартості проїзду від реалізованих через каси автостанцій квитків та зазначив про безпідставність посилання позивача на рішення адміністративної колегії Закарпатського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.12.2012 року № 115 в частині визначення умов договору та вартості послуг. Висловив незгоду з запропонованими позивачем штрафними санкціями, оскільки такі не передбачені п. 5.2 Порядку діяльності автостанцій та мають встановлюватися на основі вільного волевиявлення сторін. Наголосив на суперечності встановленого у пунктах 2.2.1, 2.2.2 проекту договору права автостанції на залучення іншого перевізника в разі зриву рейсів або збільшення пасажиропотоку, оскільки це суперечить вимогам ст. ст. 7, 31 Закону України „Про автомобільний транспорт".

В процесі розгляду справи представником відповідача подано суду заяву про часткове визнання позову, якою висловлено згоду на підписання договору про надання послуг автостанцією в редакції запропонованих позивачем умов договору, крім пунктів: 4.2, 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3, 4.3, 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3, 4.3.4, 4.3.5, 4.3.6, 4.3.7, 4.4, оскільки вважає, що штрафні санкції у даних правовідносинах є волевиявленням сторін і не являються істотною умовою договору. Присутній в судовому засіданні фізична особа - підприємець ОСОБА_1 підтримав подану представником заяву.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Відповідно до статті 3 Закону України "Про автомобільний транспорт" цей закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Статтею 32 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором.

Предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов'язаних з відправленням і прибуттям пасажирів.

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

Власники автостанцій зобов'язані укласти договір з автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування, що пролягають через цю автостанцію.

Відправлення чи прибуття автобусів приміських, міжміських та міжнародних автобусних маршрутів загального користування здійснюється тільки з автостанцій, а в разі їх відсутності - із зупинок, передбачених розкладом руху.

Відповідно до частини 2 статті 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до статті 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь - якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Судом встановлено, що між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Хустською районною державною адміністрацією укладено договір № 123 від 21.11.2014 року про перевезення пасажирів на приміському автомобільному маршруті загального користування № 07-401 „Хуст - Березово", що не виходить за межі території Хустського району.

27.12.2014 року ВАТ „Закарпатавтотранс" звернулося до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 із пропозицією укласти договір № 53 про надання послуг автостанцією перевізникові на умовах, викладених у підписаному перевізником проекті, надісланому у двох екземплярах.

Відповідачем повернуто два примірники договорів з доданими до них протоколами розбіжностей від 31.12.2014 року, які одержані позивачем 05.01.2015 року. Повернуті примірники договорів у графі, яка містить підпис перевізника, ФОП ОСОБА_1 не підписані. Внизу останнього аркушу зроблено відмітку про підписання договору ФОП ОСОБА_1 з протоколом розбіжностей, однак, підпис відповідача під зазначеною відміткою відсутній. Згідно долученого протоколу розбіжностей відповідачем запропоновано внести зміни і доповнення до преамбули договору, доповнити пункт 2.1 підпунктом 2.1.9, виключити пункти 2.2.1, 2.2.2, 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3, 4.3, 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3, 4.3.4, 4.3.5, 4.3.6, 4.3.7, 4.4, внести зміни до п.3.1 в частині

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

розміру грошових коштів, які власник перераховує на розрахунковий рахунок перевізника з 83% на 95%, доповнити п. 3.3 договору, змінити редакцію пункту 4.2 договору, встановивши відповідальність власника перед перевізником за прострочення перерахування коштів за договором у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

З огляду на наведене суд констатує, що відповідачем не дотримано передбачений ст. 181 Господарського кодексу України порядок укладення договору за наявності розбіжностей по його умовах, та правомірність заявленої позивачем вимоги про зобов'язання укласти договір.

Аналізуючи запропоновані відповідачем умови окремих пунктів договору суд зазначає наступне.

Відповідач запропонував доповнити договір пунктом 2.1.9 такого змісту: „В разі відсутності пасажирів власник зобов'язаний підписати та закрити квитково - касову відомість". Позивач заперечив проти включення до умов договору такого пункту, оскільки у разі відсутності продажу квитків автостанціями є відсутньою і господарська операція, що не потребує складання первинних документів, отже, ця умова не відповідає засадам здійснення та фіксування господарських операцій. Позиція позивача визнана судом такою, що ґрунтується на положеннях пункту 133 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та ст. 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Пункт 2.2.1 запропонованої позивачем редакції договору викладено наступним чином: „Залучати у разі значного короткочасного збільшення пасажиропотоку додаткові до розкладу руху рейси на маршрутах, що обслуговує Перевізник, за погодженням з ним, а в разі офіційної письмової відмови Перевізника від їх виконання - залучати іншого перевізника, рухомий склад якого відповідає умовам перевезень". Відповідач у протоколі розбіжностей виключив цей пункт.

Відповідно до пункту 126 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту автостанція може додатково залучати для перевезення пасажирів автобуси перевізників, з якими укладені відповідні договори, за умови надходження офіційного повідомлення від перевізника про неможливість самостійно забезпечити виконання рейсу або перевезення пасажирів у разі короткострокового збільшення пасажиропотоку. У разі збільшення пасажиропотоку напередодні свят автостанція залучає до перевезення пасажирів перевізника, що обслуговує регулярні рейси на відповідному маршруті, а в разі його офіційної відмови - іншого перевізника, рухомий склад якого відповідає умовам перевезень. Запропонована позивачем редакція пункту 2.2.1 не суперечить зазначеному пункту Правил.

Договір у редакції позивача містить пункт 2.2.2 наступного змісту: „Самостійно залучати у разі отримання офіційної інформації від Перевізника про неможливість виконання рейсу (рейсів) або в разі зриву рейсу (рейсів) без оповіщення Власника, автобуси іншого перевізника, які відповідають умовам перевезень". За протоколом розбіжностей відповідач виключив цей пункт.

Відповідно до положень пунктів 35, 126 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту перевізник самостійно забезпечує у повному обсязі перевезення пасажирів відповідно до умов договору про організацію перевезень або дозволу, в тому числі резервними автобусами, на випадок виходу автобусу з ладу чи збільшення пасажиропотоку. Водночас, автостанція вправі додатково залучати для перевезення пасажирів автобуси перевізників, з якими укладені відповідні договори, за умови надходження офіційного повідомлення від перевізника про неможливість самостійно забезпечити виконання рейсу. Запропонована редакція пункту 2.2.2 договору не суперечить наведеним положенням Правил.

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

Пункт 3.1 запропонованого договору викладено позивачем в наступній редакції: „Грошові кошти в розмірі 83% від суми вартості за тарифом реалізованих квитків (тобто чистої суми вартості за тарифом на перевезення пасажирів та багажу, без урахування додаткових зборів та ПДВ), а також ПДВ на дану суму (застосовується тільки для договорів з перевізниками - платниками ПДВ на загальних умовах) підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок Перевізника". Відповідачем у протоколі розбіжностей запропоновано інший розмір грошових коштів - 95% від суми вартості реалізованих квитків (тобто чистої суми вартості за тарифом на перевезення з урахуванням додаткових зборів та ПДВ), а також ПДВ на дану суму (застосовується тільки для договорів з перевізниками - платниками ПДВ на загальних умовах).

Розрахунком вартості обов'язкових послуг, що надаються перевізникові, здійсненим відповідно до розділу ІУ Порядку регулювання діяльності автостанцій, визначено плату перевізника в розмірі 17% від вартості за тарифом. Враховуючи, що запропонований відповідачем розмір виторгу є необґрунтованим та зважаючи на монопольне становище позивача на ринку надання автостанційних послуг, що унеможливлює встановлення привілейованої ціни для одного перевізника порівняно з іншими, суд не вбачає підстав для прийняття запропонованої відповідачем редакції пункту 3.1.

При цьому суд виходить із того, що вказаний пункт відповідає ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у ФОП ОСОБА_1 відсутні пільги для оплати іншої вартості, ніж інші перевізники, за обов'язкові послуги, що надаються ВАТ "Закарпатавтотранс".

Стаття 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зобов'язує монополіста застосовувати рівні умови для однакових по суті договорів.

У статті 28 Закону України "Про автомобільний транспорт" зазначено, що на автостанціях забезпечується організація продажу квитків населенню. Відповідно до ч. З ст. 36 Закону "Про автомобільний транспорт" продаж квитків пасажирам входить до переліку обов'язкових послуг, що надаються пасажиру з боку автостанції.

Пунктом 114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, встановлено, що вартість послуг автостанцій для перевізників регулюється укладеним між ними договором, а за змістом п.116 даних Правил, платою пасажира за послуги автостанцій, відповідно до ст.36 Закону України "Про автомобільний транспорт" є автостанційний збір, що входить до вартості квитка, розмір якого погоджується власником автостанції із обласною держадміністрацією.

Відповідачем не наведено жодних доводів, які б давали право суду застосовувати до позивача умови договору, відмінні від тих, які товариство застосовує до інших аналогічних перевізників (копії ряду договорів долучено позивачем до матеріалів справи).

Пункт 3.3 договору позивачем викладено в наступній редакції: „У разі попереднього продажу квитків Перевізником самостійно, агентом Перевізника чи водієм Перевізника після закриття квитково - касової відомості частину автостанційного збору, за вирахуванням вартості послуг з касового продажу квитків громадянам, та суму винагороди за надання послуг згідно з предметом цього Договору, за вирахуванням вартості автостанційних послуг з продажу квитків, Перевізник зобов'язаний перерахувати автостанції, на якій пасажир повинен здійснити посадку". Відповідач вніс уточнення до наведеної редакції в частині місця продажу - на території автостанції міста Хуст, яке позивач вважає неправомірним, посилаючись на положення пункту 115 Правил надання послуг пасажирського

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

автомобільного транспорту, згідно яких у разі продажу квитків через агентство або перевізником самостійно, частину автостанційного збору перевізник перераховує автостанції, на якій пасажир повинен здійснити посадку. Враховуючи наведену норму Правил, суд вважає правомірною запропоновану позивачем редакцію пункту 3.3 договору.

Пункти 4.2 - 4.3 позивачем викладено в наступній редакції:

„4.2. Перевізник сплачує Власникові:

4.2.1. За зрив рейсу без попередження відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 цього Договору та за відсутності форс-мажорних обставин:

у приміському сполученні - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.)

у міжміському сполученні:

внутрішньообласному - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.);

міжобласному - 100 грн. (сто грн.00 коп.);

у міжнародному та міжобласному сполученні (з використанням автобусів підвищеної комфортності) - 100 грн. (сто грн. 00 коп.);

4.2.2. За порушення графіка руху:

у разі прибуття на автостанцію (автовокзал) формування відправлення із запізненням більше ніж на 15 хв., яке не викликане форс - мажорними обставинами або станом дорожнього покриття - 30 грн. (тридцять грн. 00 коп.);

у разі незаїзду згідно розкладу руху - 100 грн. (сто грн. 00 коп.);

4.2.3. За зміну класу рухомого складу, про яку не було повідомлено відповідно до підпункту 2.3.2 пункту 2.3 цього Договору - 5 грн. (п'ять грн. 00 коп.).

4.3. Власник сплачує Перевізникові:

4.3.1. За кожний день прострочення перерахування коштів за цим Договором пеню не менше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

4.3.2. За ненадання послуг, пов'язаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом Перевізника - 100 грн. (сто грн. 00 коп.).

4.3.3. За ненадання послуг з продажу квитків населенню - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.)

4.3.4. За ненадання послуг з диспетчерського управління, організації прибуття і відправлення автобусів з облаштованих платформ - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.)

4.3.5. За ненадання послуг з інформування водіїв стосовно дорожніх та погодних умов на маршруті - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.)

4.3.6. За відмову в продажу квитків на рейс за наявності вільних місць в автобусі штраф у розмірі 100 грн. (сто грн. 00 коп.) за кожний випадок.

4.3.7. За надання недостовірної інформації про рейс - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.)".

Відповідач запропонував пункт 4.2 викласти наступним чином: „Власник сплачує перевізникові за кожний день прострочення перерахування коштів за цим договором пеню в розмірі подвійної ставки НБУ", пункти договору 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3, 4.3, 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3, 4.3.4, 4.3.5, 4.3.6, 4.3.7, 4.4 - виключити. Відмову від включення до договору запропонованих позивачем видів та розмірів відповідальності відповідач обґрунтовує посиланням на те, що штрафні санкції у даних правовідносинах є волевиявленням сторін і не являються істотною умовою договору відповідно до п. 5.2 Порядку регулювання діяльності автостанцій. Будь-який альтернативний порядок застосування санкцій відповідачем не пропонується. Свою позицію обґрунтовує також посиланням на ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України щодо вільного

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

волевиявлення сторін при визначенні змісту договору, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь - які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: 1) вільного волевиявлення; 2) примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; 3) типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; 4) договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до пункту 5.1 Порядку регулювання діяльності автостанцій відносини власника та перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, які проходять через автостанцію, згідно з пунктом 114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, визначаються договором про надання послуг автостанціями, примірна форма якого визначається Мінінфраструктури України.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 30.11.2010 року № 860 затверджено примірну форму договору про надання послуг автостанцією перевізникові. Зазначена примірна форма договору містить розділ 4 „Відповідальність сторін", яким передбачено встановлення санкцій для перевізника за зрив рейсу без попередження відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 цього договору та за відсутності форс - мажорних обставин; за порушення графіка руху; за зміну класу рухомого складу, про яку не було повідомлено відповідно до підпункту 2.3.2 пункту 2.3 цього договору, тобто за ті самі порушення, за які запропонував відповідальність позивач. Аналогічно відповідають запропонованим позивачем і умови відповідальності власника, наведені у примірному договорі.

За відсутності пропозицій відповідача стосовно розмірів відповідальності сторін суд вважає запропоновані позивачем види та розміри відповідальності прийнятними, такими, що підлягають включенню до договору, окрім пункту 4.2.1, у якому слід виключити слова „у міжміському сполученні: внутрішньообласному - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.).; міжобласному - 100 грн. (сто грн.00 коп.); у міжнародному та міжобласному сполученні (з використанням автобусів підвищеної комфортності) - 100 грн. (сто грн. 00 коп.)", оскільки відповідачем здійснюються перевезення пасажирів тільки у приміському сполученні.

При цьому суд зазначає, що запропоновані позивачем пункти передбачають як відповідальність перевізника, так і відповідальність товариства (позивача) за неналежне виконання умов договору у вигляді господарських санкцій за невиконання господарського зобов'язання. Наведені пункти договору відповідають загальним принципам господарської відповідальності, забезпечують захист прав та інтересів громадян та спрямовані на дотримання сторонами правопорядку у сфері господарювання.

Посилання відповідача на те, що наведені умови не є обов'язковими, оскільки не належать до істотних умов договору, спростовуються ч. 2 ст. 180 Господарського

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

кодексу України, згідно якої істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 5 ст. 231 Господарського кодексу України у разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов'язання, спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованою сторони.

Пункт 5.1 договору у запропонованій редакції викладено так: „Сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов'язань за цим Договором, якщо воно стало наслідком непереборної сили, а саме: стихійного лиха (злива, град, гроза, землетрус, ожеледь), страйку, війни, актів органів державної влади - якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання цього Договору. При цьому термін виконання зобов'язань за цим Договором переноситься на час, протягом якого діяли вказані в цьому пункті обставини. Перелік форс - мажорних обставин, які вказані в цьому пункті, не є вичерпним, усі обставини повинні підтверджуватися регіональним відділенням Торгово - промислової палати або іншими уповноваженими органами". Відповідач у протоколі розбіжностей доповнив підстави звільнення від відповідальності обставиною поломки автобуса на маршруті.

Суд погоджується з позицією позивача, який вбачає в умові, доповненій відповідачем, суперечність пункту 2.3.4 договору, положенням п. 35 Правил, згідно яких перевізник самостійно забезпечує у повному обсязі перевезення пасажирів відповідно до умов договору про організацію перевезень або дозволу, в тому числі резервними автобусами, на випадок виходу автобуса з ладу чи збільшення пасажиропотоку. Включення до договору запропонованого відповідачем доповнення виключатиме його відповідальність за невиконання договірних зобов'язань.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову з врахуванням корегування умов пункту 4.2.1.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід віднести на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Вважати укладеним договір № 53 між відкритим акціонерним товариством „Закарпатавтотранс" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 про надання послуг автостанцією перевізникові на наступних умовах:

„Власник автостанції (далі - Власник) відкрите акціонерне товариство „Закарпатавтотранс", що є платником податку на прибуток на загальних підставах та платником ПДВ в особі голови правління Кречко Йосипа Васильовича, що діє на підставі Статуту з однієї сторони, та

Перевізник (далі - Перевізник) фізична особа - підприємець ОСОБА_1, який діє на підставі Свідоцтва з іншої сторони (далі разом - Сторони, а кожна окремо - Сторона), на підставі пункту 114 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.97 № 176 (далі - Правила), та договору Перевізника з місцевим органом виконавчої влади чи Дозволу уповноваженого органу державної виконавчої влади, уклали цей Договір про таке:

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1. Власник за завданням Перевізника надає йому на території своїх автостанцій (автовокзалів) комплекс обов'язкових та передбачених законодавством послуг, пов'язаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом Перевізника, продажем проїзних квитків та квитанцій на перевезення багажу, диспетчерським управлінням, організацією прибуття і відправлення автобусів, інформуванням водіїв щодо умов дорожнього руху, а також інші послуги відповідно до вимог Закону України „Про автомобільний транспорт" і Правил.

1.2. Власник надає Перевізникові послуги з обслуговування перевезень пасажирів автобусами за маршрутом (маршрутами) перелік яких наведено у Додатку № 1, що є невід'ємною частиною цього договору.

2. ПРАВА І ОБОВ'ЯЗКИ СТОРІН

2.1. ОБОВ'ЯЗКИ ВЛАСНИКА

2.1.1. Надавати послуги, визначені предметом цього Договору.

2.1.2. Здійснювати інформування водіїв про погодні та дорожні умови на маршрутах прямування до найближчої автостанції (автовокзалу).

2.1.3. Надавати послуги, пов'язані з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирі та їх багажу транспортом Перевізника.

2.1.4. Здійснювати продаж квитків на проїзд та перевезення багажу.

2.1.5. Здійснювати диспетчерське управління та організацію прибуття і відправлення автобусів.

2.1.6. Перераховувати кошти від продажу квитків на проїзд в автобусі та за перевезення багажу Перевізникові не пізніше п'яти днів з дня відправлення відповідного рейсу, за вирахуванням коштів за обов'язкові послуги Власника.

2.1.7. Не стягувати з Перевізника додаткові платежі, не передбачені цим Договором.

2.1.8. Проводити не рідше одного разу на місяць з Перевізником звірку взаємних розрахунків.

2.2. ПРАВА ВЛАСНИКА

2.2.1. Залучати у разі значного короткочасного збільшення пасажиропотоку додаткові до розкладу руху рейси на маршрутах, що обслуговує Перевізник, за погодженням з ним, а в разі офіційної письмової відмови Перевізника від їх виконання - залучати іншого перевізника, рухомий склад якого відповідає умовам перевезень.

2.2.2. Самостійно залучати у разі отримання офіційної інформації від Перевізника про неможливість виконання рейсу (рейсів) або в разі зриву рейсу (рейсів) без оповіщення Власника, автобуси іншого перевізника, які відповідають умовам перевезень.

2.3. ОБОВ'ЯЗКИ ПЕРЕВІЗНИКА

2.3.1. Здійснювати відправлення свого транспорту виключно з автовокзалів, автостанцій та диспетчерських пунктів, передбачених розкладом руху за певним маршрутом Організатором перевезень.

2.3.2. Повідомляти письмово чи за допомогою інших засобів зв'язку (факс, електронна пошта) Власника про вимушене значне зменшення (понад 7 місць) пасажиромісткості рухомого складу порівняно з визначеним за погодженням сторін у межах умов, визначених організатором перевезень, не пізніше ніж за 24 години до події.

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

2.3.3. Проводити не рідше одного разу на місяць з Власником звірку взаємних розрахунків.

2.3.4. У разі неможливості виконати рейс невідкладно сповістити про це Власника письмово чи за допомогою засобів зв'язку не пізніше ніж за 2 години до відправки.

2.3.5. Забезпечувати в установленому законодавством порядку страхування пасажирів (самостійно чи за участю Власника).

2.4. ПРАВА ПЕРЕВІЗНИКА

2.4.1. Користуватися послугами, які надаються Власником згідно з предметом цього Договору.

2.4.2. Своєчасно у повному обсязі отримувати грошові кошти, що належать Перевізникові згідно з цим Договором.

2.4.3. Здійснювати попередній продаж квитків самостійно чи за допомогою агента, а також через водія Перевізника після закриття квитково-касової відомості.

3. ОПЛАТА ПОСЛУГ ТА ПОРЯДОК РОЗРАХУНКІВ

3.1. Грошові кошти в розмірі 83% від суми вартості за тарифом реалізованих квитків (тобто чистої суми вартості за тарифом на перевезення пасажирів та багажу, без урахування додаткових зборів та ПДВ), а також ПДВ на дану суму (застосовується тільки для договорів з перевізниками - платниками ПДВ на загальних умовах) підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок Перевізника.

3.2. Власник перераховує Перевізникові кошти від продажу квитків на проїзд в автобусі, за перевезення багажу, а також страхові платежі (якщо Перевізник здійснює страхування пасажирів без участі Власника) протягом п'яти днів з дня відправлення відповідного рейсу шляхом безготівкового переказу на рахунок Перевізника.

Якщо Перевізник не має поточних банківських рахунків, розрахунок Власника з Перевізником проводиться шляхом видачі готівкових грошових коштів з каси автостанції (автовокзалу) виключно за наявності в одержувача (одержувачів) довіреності, завіреної печаткою та підписом (у разі відсутності печатки довіреність завіряється нотаріально) та документа, зазначеного в довіреності (паспорт, водійське посвідчення одержувача).

3.3. У разі попереднього продажу квитків Перевізником самостійно, агентом Перевізника чи водієм Перевізника після закриття квитково-касової відомості частину автостанційного збору, за вирахуванням вартості послуг з касового продажу квитків громадянам, та суму винагороди за надання послуг згідно з предметом цього Договору, за вирахуванням вартості автостанційних послуг з продажу квитків, Перевізник зобов'язаний перерахувати автостанції, на якій пасажир повинен здійснити посадку.

3.4. Порядок фіксації кількості квитків, проданих Перевізником самостійно, агентом Перевізника чи водієм Перевізника після закриття квитково-касової відомості, встановлюється за окремою домовленістю Сторін.

4. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН

4.1. Сторони за цим Договором несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цього Договору.

4.2. Перевізник сплачує Власникові:

4.2.1. За зрив рейсу без попередження відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 цього Договору та за відсутності форс-мажорних обставин у приміському сполученні - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.).

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

4.2.2. За порушення графіка руху:

у разі прибуття на автостанцію (автовокзал) формування відправлення із запізненням більше ніж на 15 хв., яке не викликане форс - мажорними обставинами або станом дорожнього покриття - 30 грн. ( тридцять грн. 00 коп.);

у разі незаїзду згідно розкладу руху - 100 грн. (сто грн.. 00 коп.);

4.2.3. За зміну класу рухомого складу, про яку не було повідомлено відповідно до підпункту 2.3.2 пункту 2.3 цього Договору - 5 грн. (п'ять грн. 00 коп.).

4.3. Власник сплачує Перевізникові:

4.3.1. За кожний день прострочення перерахування коштів за цим Договором пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

4.3.2. За ненадання послуг, пов'язаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом Перевізника - 100 грн. (сто грн..00 коп.).

4.3.3. За ненадання послуг з продажу квитків населенню - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.)

4.3.4. За ненадання послуг з диспетчерського управління, організації прибуття і відправлення автобусів з облаштованих платформ - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.)

4.3.5. За ненадання послуг з інформування водіїв стосовно дорожніх та погодних умов на маршруті - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.)

4.3.6. За відмову в продажу квитків на рейс за наявності вільних місць в автобусі штраф у розмірі 100 грн. (сто грн. 00 коп.) за кожний випадок.

4.3.7. За надання недостовірної інформації про рейс - 50 грн. (п'ятдесят грн. 00 коп.)

4.4. Штрафні санкції за цим Договором сплачуються шляхом виставлення вимоги Стороною, стосовно якої вчинено порушення цього Договору, з наступною сплатою Стороною, яка вчинила порушення, коштів шляхом їх перерахування на банківський рахунок протягом десяти робочих днів.

5. ФОРС-МАЖОР

5.1. Сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов'язань за цим Договором, якщо воно стало наслідком непереборної сили, а саме: стихійного лиха (злива, град, гроза, землетрус, ожеледь), страйку, війни, актів органів державної влади - якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання цього Договору. При цьому термін виконання зобов'язань за цим Договором переноситься на час, протягом якого діяли вказані в цьому пункті обставини. Перелік форс-мажорних обставин, які вказані в цьому пункті, не є вичерпним, усі обставини повинні підтверджуватися регіональним відділенням Торгово-промислової палати або іншими уповноваженими органами.

5.2. Якщо форс - мажорні обставини тривають більше шести місяців, кожна зі Сторін може в односторонньому порядку розірвати цей Договір.

6. ПОРЯДОК РОЗВ'ЯЗАННЯ СПОРІВ

Усі спірні питання, що виникають між Сторонами цього Договору і щодо яких не було досягнуто згоди, розв'язуються відповідно до чинного законодавства України.

7. ЗМІНА УМОВ ДОГОВОРУ

7.1. За згодою Сторін до цього Договору можуть бути включені інші умови.

7.2. Жодна із Сторін цього Договору не має права змінювати умови цього Договору, а також передавати своє право за цим Договором третій стороні без письмової згоди другої Сторони.

продовження рішення господарського суду

Закарпатської області від 07.04.2015 року

у справі № 907/70/15

8. ІНШІ УМОВИ

8.1. Цей Договір складено у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної Сторони цього Договору.

8.2. У випадках, не передбачених цим Договором, Сторони керуються чинним законодавством.

8.3. Усі виправлення в тексті цього Договору мають юридичну силу лише за умови взаємного засвідчення представниками Сторін за цим Договором у кожному окремому випадку.

9. СТРОК ДІЇ ДОГОВОРУ

Цей Договір набирає чинності з 01 грудня 2014 року і діє до дати, якою встановлено останній день строку дії договору Перевізника із Організатором перевезень. У разі здійснення перевезень на основі дозволу Організатора, цей Договір діє до дати, якою встановлено останній день строку дії такого дозволу.

10. ДОДАТКИ ДО ДОГОВОРУ

До цього Договору додаються:

копія затвердженого розкладу руху автобусів на маршруті (маршрутах);

11. УМОВИ УЗГОДЖЕННЯ ЗВ'ЯЗКУ МІЖ СТОРОНАМИ

Повноважними представниками Сторін за цим Договором є:

Власник : Відкрите акціонерне товариство „Закарпатавтотранс"

Телефон /факс (03122)2-35-29

Електронна пошта:

Перевізник ФОП ОСОБА_1

Телефон НОМЕР_1

Електронна пошта _______________________

Факс _______________________

12. РЕКВІЗИТИ СТОРІН:

ВЛАСНИК ПЕРЕВІЗНИК

ВАТ "Закарпатавтотранс" ФОП ОСОБА_1,

88000, м. Ужгород, вул. Капушанська,102 90410, Закарпатська обл., Хустський район, с.

р/р 6 в "Райффайзен Банк Аваль" АДРЕСА_1"

МФО 380805

Код 03113934

3. В інший частині вимог відмовити.

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 на користь відкритого акціонерного товариства „Закарпатавтотранс", м. Ужгород, вул. Капушанська, 102, суму 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.04.2015 року.

Суддя Мокану В.В.