КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2015 р. Справа№ 910/24708/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Рябухи В.І.

Калатай Н.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався та не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: не викликався та не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014

у справі № 910/24708/14 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 48 807,88 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2015 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/24708/14 відкладено на 25.03.2015.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 у справі № 910/24708/14 позов задоволено повністю; підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 48 807,88 грн. відшкодування шкоди в порядку регресу, судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Рішення мотивоване тим, що на підставі страхових актів №ДККА-3312 від 15.01.2014, № ДККА-33312/1 від 26.02.2014 вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу, склала 44 230,82 грн. та 5 077,06 грн., відповідно; загальна вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу склала 49 307,88 грн.; майнова шкода, завдана страхувальникові позивача була відшкодована позивачем відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157/12/0511; постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12.02.2014 року, справа № 754/1096/14-п, винним у ДТП визнано водія транспортного засобу марки "Фольцваген", державний номер АІ7963СХ, Борового М.О.; відповідно до єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність Колосовської М.О. (власника транспортного засобу марки "Фольцваген", державний номер АІ7963СХ) на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", відповідно до полісу серія АС №4425744, що в свою чергу є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем; страховик виконав своє грошове зобов'язання 16.01.2014 та 26.02.2014, на підтвердження чого позивач надав суду платіжні доручення: №754 від 16.01.2014 на суму 44 230,82 грн. та № 3911 від 26.02.2014 на суму 5 077,06 грн.; відповідно до полісу АС № 94425744 ліміт відповідальності відповідача: за шкоду по життю та здоров'ю - 100 000,00 грн., за шкоду по майну - 50 000,00 грн., франшиза 500,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 у справі № 910/24708/14 скасувати з підстав не повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках встановлених законом; статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; подані позивачем докази, в обґрунтування заявленої суми позовних вимог, а саме: рахунок № С4211107 від 20.12.2013 та рахунок № С4213861-1 від 18.02.2014, не є належними та допустимими доказами, оскільки рахунок вартості відновлювального ремонту проведено не суб'єктом оціночної діяльності та у вказаних документах не визначено середньоринкову вартість по регіону нормо-години, не визначено ринкову вартість автомобіля на момент ДТП (наявність підстав для застосування пропорції при виплаті страхового відшкодування) та не визначено коефіцієнт фізичного зносу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів скарги, посилаючись, зокрема, на положення п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, стверджує, що оскільки застрахований транспортний засіб був випущений у 2012р., то коефіцієнт фізичного зносу становить 0,00 грн.; оскільки правовідносини позивача та страхувальника виникли на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів і не регулюються нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то відсутні підстави визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням лише автотоварознавчої експертизи, проведеної оцінювачем або суб'єктом оціночної діяльності, а також лише на підставі звіту про оцінку колісного транспортного засобу.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 48 807,88 грн; судового збору в розмірі 1 827,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.07.2009 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" укладений генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного), строку дії якого з 21.07.2009 по 31.12.2014.

Згідно із додатком № 28-0199-0157/12/0511 до генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) №28-2828-0157 від 26.04.2014, застраховано транспортний засіб марка/модель Volkswagen Polo Sedan, номер кузова/шасі XW8ZZZ61ZDG000977, 2012 року випуску, код ТЗ Л1.

26.04.2011 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова группа" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізин Україна" укладено додатковий договір № 2 до генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-2828-0157 від 20.07.2009, в якому сторони дійшли згоди з 26.04.2011 внести зміни до номеру генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, та викласти його у наступні редакції: № 28-0199-0157.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У довідці УДАІ ГУМВС України в місті Києві за № 9320491 про дорожньо-транспортну пригоду вказано, що сталась дорожньо-транспортна пригода (вид ДТП): зіткнення; місце скоєння ДТП: м. Київ, Деснянський р-н, вул. Магнітогорська 1; дата та час скоєння: 17.12.2013 о 15 год. 50 хв.; учасники дорожньо-транспортної пригоди: 1. Тип, марка транспортного засобу: легковий "VOLKSWAGEN ПОЛО", номерний знак АА 7684 МН № кузова 977, що належить ТОВ "Україна Порше Лізинг"; зовнішнім оглядом встановлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: передня центральна частина; водій: Шевченко Т.Г.; 2. Тип, марка транспортного засобу: легковий "VOLKSWAGEN ЛТ28", номерний знак АІ 7963 СХ, № кузова 6032, що належить Колосовській М.О., зовнішнім оглядом встановлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: бокова права частина, задня права частина; водій: Боровий М.О.; дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення: Боровим М.О. - порушення правил маневрування.

У довідці відділу ДАІ Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві від 17.12.2013, яка видана Шевченку Т.Г., вказано, що 17.12.2013 р. о 15 год. 50 хв. на вулиці Магнітогорська 1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки "Фольксваген Поло" номерний знак АА 7684 МН отримав механічні пошкодження: передній бампер, капот, фара права та ліва, радіатор, праве переднє крило.

У постанові Деснянського районного суду м. Києва від 12.02.2014 номер провадження 3/754/403/14 у справі № 754/1096/14-п зазначено, що водій Боровий М.О. 17.12.2013 о 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем "Фольцваген" державний номер АІ 7963 СХ в м. Києві по вул. Магнітогорській, 1, не врахував дорожню обстановку, перед будь-якою зміною напрямку руху, а саме при повороті ліворуч, водій не пропустив автомобіль "Фольцваген", державний номер АА 7684 МН, водій - Шевченко Т.Г., який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів (перед початком руху не переконався в безпеці свого маневру); на підставі ст. 124 КУпАП Борового М.О. притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із інформацією з єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, повна назва транспортного засобу "Volkswagen"; державний номер транспортного засобу АІ 7963 СХ; назва страхової компанії ПрАТ "УТСК"; серія полісу АС; номер полісу 4425744; дата початку дії полісу 17.07.2013; дата закінчення дії полісу 16.07.2014; ліміт по майну 50 000; франшиза 500; тип транспортного засобу А3; страхувальник Колосова М.О. Отже, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля "Volkswagen" державний номер транспортного засобу АІ 7963 СХ, на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" за полісом № АС/4425744 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961), із змінами, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно із ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" звернулось до позивача із заявою від 18.12.2013 № ДККА-33312 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, у якій просить сплатити суму страхового відшкодування по страховому випадку від 17.12.2013, який відбувся з транспортним засобом Volkswagen, Polo Sedan, державний реєстраційний номер АА 7684 МН.

Відповідно до рахунку № С4211107 від 20.12.2013 ТОВ "Атлант-М Дніпровська набережна" та акту виконаних робіт № Н4211107 відкритого 18.01.2014 - закритого 29.01.2014, сума за перелік виконаних робіт та перелік використаних запчастин становить 45 892,72 грн.; рахунку ТОВ "Атлант-М Дніпровська набережна" № С4213868-1 від 18.02.2014 та акту виконаних робіт № Н4213868 відкритого 24.01.2014 - закритого 27.02.2014, сума за перелік виконаних робіт та перелік використаних запчастин становить 5 077,06 грн.

Також до матеріалів справи надано ремонтну калькуляцію № ДККА-33312 від 25.01.2014, складену на основі комп'ютерної програми Audatex, яка рекомендована в п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395.

На підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 15.01.2014 та страхового акту № ДККА-33312 від 15.01.2014, розрахунку суми страхового відшкодування від 26.02.2014 та страхового акту № ДККА-33312/1 від 26.02.2014 позивач, виконуючи свої зобов'язання за генеральним договором добровільного страхування транспортних засобів (крім залізничного) від 20.07.2009, сплатив своєму страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 44 230,82 грн. та 5 077,06 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №754 від 16.01.2014 та № 3911 від 26.02.2014, відповідно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з заявою про сплату страхового відшкодування в порядку регресу № 20767 від 27.03.2014.

Відповідач виплату страхового відшкодування в порядку регресу не здійснив.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В ч. 1 ст. 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином у позивача у межах суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961, із змінами, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Тому, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, про задоволення позову та стягнення 48 807,88 грн. - відшкодування шкоди в порядку регресу, адже після сплати страхового відшкодування, у позивача виникло право звернення до страховика винної у ДТП особи про виплату страхового відшкодування у порядку регресу, з огляду на те, що відповідач є особою, відповідальною за завдану шкоду, оскільки відповідно до полісу № АС/4425744 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, відповідач взяв на себе відповідальність за свого страхувальника.

Зазначена правова позиція відповідає судовій практиці, про що свідчать, зокрема, постанови Вищого господарського суду України від 23.08.2011 у справі № 42/92, від 13.05.2013 у справі № 5011-50/17051-2012, від 14.05.2013 у справі № 5011-50/17049-2012, від 15.05.2013 у справі № 5011-50/17047-2012.

Доводи відповідача про те, що всупереч приписам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 № 2658-ІІІ та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", подані позивачем докази в обґрунтування заявленої суми позовних вимог, а саме: рахунок № С 4211107 від 20.12.2013 та рахунок № С 4213861-1 від 18.02.2014 не є належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає безпідставними та необгрунтованими, оскільки, проведення оцінки майна по визначенню збитків або розміру відшкодування на підставі, зокрема, Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" є обов'язковим у встановлених законом випадках, натомість імперативної норми, яка б зобов'язувала страховика в обов'язковому порядку звертатися до визначених вищезгаданим Законом суб'єктів оціночної діяльності, чинне законодавство не містить; правовідносини, що виникли між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" на підставі укладеного генерального договору добровільного страхування транспортних засобів (крім залізничного), від 20.07.2009, відносяться до добровільного страхування, тому при визначенні розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті страхувальнику, позивач не повинен був керуватися нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" з огляду на наявність укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" договору добровільного страхування; статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком; також, виходячи з положень п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, значення коефіцієнту фізичного зносу застрахованого позивачем автомобіля "Volkswagen Polo Sedan", д.р.н. АА 7684 МН, 2012 року випуску, приймається таким, що дорівнює нулю, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (17.12.2013) строк експлуатації вказаного транспортного засобу потерпілого не перевищував визначених п. 7.38 Методики строків (5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 у справі № 910/24708/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" залишити без задоволення.

2. Справу № 910/24708/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 14.04.2015.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді В.І. Рябуха

Н.Ф. Калатай