ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № Б22/144-10/8
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого),
Катеринчук Л.Й. (доповідача), Поліщука В.Ю.
розглянувши касаційну скаргу ТОВ "Плазма" в особі ліквідатора Мегері Артура Валерійовича
на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 року
у справі господарського суду № Б22/144-10/8 Київської області
за заявою Голови ліквідаційної комісії ТОВ "Плазма"
до ТОВ "Плазма"
про визнання банкрутом
ліквідатор Мегеря А.В.
в судовому засіданні взяли участь представники:

ТОВ "Плазма" в особі ліквідатора Мегері А.В.:Дяковський О.С. (довіреність від 06.01.2015 року),
Приватного підприємства "Лотан-3":Головко О.І. (довіреність від 06.02.2015 року).
ВСТАНОВИВ :

у провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа №Б22/144-10/8 про банкрутство ТОВ "Плазма" (далі - боржника), порушена ухвалою суду від 26.07.2010 року за заявою голови ліквідаційної комісії боржника з урахуванням особливостей, передбачених статтею 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №2343-ХІІ, до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011 року) (далі - Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Справа перебуває на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою господарського суду Київської області від 18.08.2010 року, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Степанова Є.В. Постановою Вищого господарського суду України від 08.12.2010 року постанову про визнання боржника банкрутом в частині призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Степанова Є.В. скасовано з переданням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, зобов'язано арбітражного керуючого Степанова Є.В. виконувати обов'язки ліквідатора ТОВ "Плазма" до призначення у справі нового ліквідатора в порядку, передбаченому Законом про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.04.2011 року, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Ковальчука М.М., продовжено строк ліквідаційної процедури у справі на два місяці - до 18.10.2011 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.11.2011 року, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Янчука О.М., строк ліквідаційної процедури банкрута продовжено до 18.01.2012 року, а ухвалою суду від 15.06.2012 року - до 18.07.2012 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.07.2012 року, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, усунено арбітражного керуючого Янчука О.М. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Мегерю А.В.

В подальшому строк ліквідаційної процедури у справі неодноразово продовжувався ухвалами місцевого господарського суду.

19.12.2014 року до суду першої інстанції надійшла заява конкурсного кредитора - Приватного підприємства "Бестмент-Сервіс" про оскарження дій ліквідатора банкрута Мегері Артура Валерійовича з посиланням на порушення ним вимог статей 31, 13, 25 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, що полягало у незаконності дій ліквідатора Мегері А.В. з відчуження майна підприємства-банкрута в ліквідаційній процедурі, невнесенні змін до реєстру вимог кредиторів боржника та неподанні їх до суду разом із поточним звітом про виконану роботу з ліквідації банкрута як юридичної особи (вх. №28592/14). Заявник просив усунути арбітражного керуючого Мегерю А.В. від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Плазма" та призначити ліквідатором банкрута у справі арбітражного керуючого Кирик О.В. (том 22, а.с. 64 - 84).

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.12.2014 року зазначену заяву прийнято до розгляду у судовому засіданні на 06.01.2015 року, яке ухвалою суду від 06.01.2015 року відкладено на 19.01.2015 року (том 22, а.с. 93 - 97, 183 - 193).

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.01.2015 року (суддя Скутельник П.Ф.) зобов'язано Департамент з питань банкрутства Міністерства юстиції України провести перевірку діяльності ліквідатора ТОВ "Плазма" - арбітражного керуючого Мегері Артура Валерійовича щодо наявності чи відсутності незаконних дій в процедурі ліквідації у справі про банкрутство ТОВ "Плазма" з боку ліквідатора банкрута Мегері А.В., належності та повноти виконання ним обов'язків ліквідатора у справі, наявності чи відсутності ознак зловживання правами арбітражного керуючого, подання до суду неправдивих відомостей, наявності конфлікту інтересів чи заінтересованості щодо кредиторів банкрута за період діяльності арбітражного керуючого з серпня 2013 року по грудень 2014 року, а по завершенню перевірки - надіслати господарському суду Київської області до дати призначеного судового засідання у справі висновок, складений за результатами перевірки (пункт 1 ухвали); зобов'язано учасників провадження у справі долучити до матеріалів справи належним чином засвідчені копії усіх судових рішень, на які вони посилаються у своїх заяві про оскарження дій ліквідатора банкрута Мегері А.В., запереченнях на заяву про оскарження дій ліквідатора та поясненнях, окрім долучених (пункт 2 ухвали); відкладено судове засідання для розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута у справі на 16.03.2015 року; зобов'язано ліквідатора банкрута Мегерю А.В. надати суду до 16.03.2015 року остаточний звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, поданий у відповідності до вимог Закону про банкрутство з долученими доказами фактичного вжиття всіх заходів у ліквідаційній процедурі у справі, окрім вже долучених до матеріалів справи (пункт 3 ухвали); відкладено розгляд заяви ПП "Бестмент-Сервіс" про оскарження дій ліквідатора на 16.03.2015 року; зобов'язано учасників провадження у справі виконати вимоги ухвали суду від 23.12.2014 року в невиконаній частині (пункт 4 ухвали); відкладено розгляд заяви арбітражного керуючого Кирик О.В. про згоду на участь у даній справі про банкрутство від 19.12.2014 року №19/12 на 16.03.2015 року (пункт 5 ухвали) (том 22, а.с. 257 - 263).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою в частині зобов'язання Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України провести перевірку діяльності ліквідатора ТОВ "Плазма" Мегері А.В., боржник в особі ліквідатора Мегері А.В. (далі - скаржник) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 19.01.2015 року в оскаржуваній частині, мотивуючим тим, що дії судді місцевого господарського суду по підготовці скарги конкурсного кредитора на дії ліквідатора банкрута до розгляду, які полягали у зобов'язанні державного органу з питань банкрутства провести перевірку діяльності ліквідатора на предмет належності та повноти виконання ним обов'язків у даній справі про банкрутство, не узгоджуються з положеннями чинного законодавства, що визначає підстави та порядок проведення планової (позапланової) перевірки діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), а також повноваження державного органу з питань банкрутство щодо контролю за діяльністю арбітражних керуючих.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Остапенка О.М., суддів: Сотнікова С.В., Шипка В.В.) відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ліквідатора ТОВ "Плазма" Мегері А.В. на ухвалу господарського суду Київської області від 19.01.2015 року у даній справі, повернено з Державного бюджету України на користь ТОВ "Плазма" в особі ліквідатора Мегері А.В. судовий збір в розмірі 609 грн., сплачений згідно квитанції №62-2291 від 30.01.2015 року (том 23, а.с. 3-7). Апеляційний суд виходив з того, що скаржником фактично оскаржується ухвала місцевого господарського суду про відкладення розгляду справи, яка спрямована на забезпечення судового процесу та не може бути предметом апеляційного перегляду окремо від рішення господарського суду, оскільки не передбачена статтею 106 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Не погоджуючись з прийнятою апеляційним судом ухвалою, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу апеляційного суду від 09.02.2015 року та прийняти у справі нове рішення про прийняття до розгляду апеляційної скарги ліквідатора ТОВ "Плазма" Мегері А.В. на ухвалу суду першої інстанції від 19.01.2015 року в частині зобов'язання Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України провести перевірку діяльності ліквідатора ТОВ "Плазма" Мегері А.В., обґрунтовуючи порушенням апеляційним судом положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, статей 8, 55, 64, 129 Конституції України, статей 91, 106 ГПК України.

За твердженням заявника касаційної скарги, положеннями Закону про банкрутство та нормами ГПК України не передбачено прямої заборони на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду про зобов'язання державного органу з питань банкрутства провести перевірку діяльності арбітражного керуючого, який виконує повноваження ліквідатора у справі про банкрутство, як такої, що стосується прав та обов'язків арбітражного керуючого, щодо якого таку перевірку ініційовано. Відтак, на думку ліквідатора банкрута Мегері А.В., ухвала суду першої інстанції від 19.01.2015 року в оскаржуваній частині може бути предметом апеляційного перегляду відповідно до положень статті 129 Конституції України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представників ТОВ "Плазма" в особі ліквідатора Мегері А.В. - Дяковського О.С. та ПП "Лотан-3" - Головка О.І., дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, серед яких, зокрема, згідно з пунктом 8 частини 3 цієї статті, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно зі статтею 42 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Положеннями частин 1, 2 статті 22 ГПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами, а, зокрема, мають право брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Відповідно до часини 1 статті 91 ГПК України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Отже, частиною 1 статті 106 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду.

При цьому, відсутність в частині 1 статті 106 ГПК України норми щодо права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про зобов'язання державного органу з питань банкрутства провести перевірку діяльності арбітражного керуючого, який виконує повноваження ліквідатора у справі про банкрутство, не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної скарги ліквідатора банкрута на таку ухвалу, якщо така відмова є порушенням його конституційного права, як суб'єкта незалежної професійної діяльності, на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Такі висновки ґрунтуються на правовій позиції Конституційного Суду України щодо права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду ухвал місцевих господарських судів, що не передбачені у переліку частини 1 статті 106 ГПК України, викладеній у рішеннях Конституційного Суду України від 27.01.2010 року №3-рп/2010, від 02.11.2011 року №13-рп/2011 та від 25.04.2012 року №11-рп/2012.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги боржника в особі ліквідатора Мегері А.В. на ухвалу суду першої інстанції від 19.01.2015 року в частині зобов'язання Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України провести перевірку діяльності ліквідатора ТОВ "Плазма" Мегері А.В., апеляційний суд виходив з того, що реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, що передбачене статтею 129 Конституції України та конкретизоване у статті 14 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 09.02.2015 року), ставиться у залежність від положень процесуального закону, а тому право на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції обмежується їх вичерпним переліком, визначеним статтею 106 ГПК України.

Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що ГПК України не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду про відкладення розгляду справи, якою, за своєю суттю, є ухвала суду першої інстанції від 19.01.2015 року, тому подання апеляційної скарги на зазначене судове рішення виключає можливість його перегляду в апеляційному порядку.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з висновками апеляційного суду та вважає їх передчасними з огляду на таке.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини 1 статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відмова суду у прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист, що гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, що гарантує відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Така правова позиція висловлена Конституційним Судом України у рішенні від 11.12.2007 року №11-рп/2007 та від 27.01.2010 року №3-рп/2010.

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право на звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, про що роз'яснено Конституційним Судом України у рішенні від 25.04.2012 року №11-рп/2012.

Розглядаючи конституційне звернення громадянина Шаповалова О.Л. щодо офіційного тлумачення пункту 20 частини 1 статті 106 ГПК України, частини 1 статті 11113 ГПК України у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини 3 статті 129 Конституції України щодо можливості касаційного оскарження ухвал суду першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні заяви про зміни способу та порядку виконання судового рішення, Конституційний Суд України у рішенні від 25.04.2012 року №11-рп/2012 у справі №1-12/2012 зазначив про те, що статті 106, 11113 ГПК України за своїм змістом не містять заборони щодо апеляційного та касаційного оскарження ухвал, постанов господарського суду. Відсутність у частині 1 статті 106 ГПК України норми щодо оскарження ухвали про відмову у задоволенні заяви про зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови суду не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної чи касаційної скарги на такі ухвали, оскільки така відмова розглядалася б як порушення конституційного права на судовий захист, яке відповідно до положень статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Колегія суддів касаційного суду зазначає про особливості провадження у справах про банкрутство, як окремої форми господарського процесу, в ході якого, в залежності від судової процедури, яка застосовується до боржника, господарським судом призначається розпорядник майна (керуючий санацією, ліквідатор) із числа арбітражних керуючих, які є суб'єктами незалежної професійної діяльності та виконують покладені на них законодавством повноваження у справах про банкрутство. Статтею 106 Закону про банкрутство в редакції, чинній з 19.01.2013 року, передбачено, що до компетенції державного органу з питань банкрутства належить здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих, зокрема, шляхом проведення планових та позапланових виїзних (невиїзних) перевірок їх діяльності, за результатами яких, у разі виявлення порушень норм законодавства в роботі арбітражного керуючого, контролюючий орган може зупинити діяльність арбітражного керуючого та передати матеріали на розгляд дисциплінарній комісії для накладення на порушника дисциплінарних стягнень.

Отже, перевірка, яка здійснюється державним органом з питань банкрутства є самостійною та окремою контрольною функцією контролюючого органу (державного органу з питань банкрутства) та не пов'язана з предметом дослідження суду під час розгляду скарги на дії арбітражного керуючого (ліквідатора боржника).

Відтак, призначення такої перевірки, яка може мати наслідки зупинення його діяльності, як арбітражного керуючого, зачіпає інтереси такого арбітражного керуючого та виходить за межі предмета розгляду скарги на дії ліквідатора у справі.

З огляду на таке, обмеження ліквідатора банкрута у праві на апеляційне оскарження ухвали про зобов'язання Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України провести перевірку діяльності арбітражного керуючого Мегері А.В. на предмет належності та повноти виконання ним обов'язків ліквідатора у справі про банкрутство ТОВ "Плазма", порушує передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право арбітражного керуючого Мегері А.В., як самозайнятої особи, на доступ до суду.

З огляду на зазначені вище правові позиції Конституційного Суду України, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку про те, що відсутність у статті 106 ГПК України прямої вказівки на можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про зобов'язання державного органу з питань банкрутства провести перевірку діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) може призвести до обмеження права арбітражного керуючого, щодо якого таку перевірку ініційовано, на доступ до суду та не узгоджується з принципом справедливості та основними засадами судочинства, визначеними у частині 3 статті 129 Конституції України, зокрема, рівністю всіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпеченням права апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 року у даній справі необхідно скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Плазма" в особі ліквідатора Мегері Артура Валерійовича на ухвалу господарського суду Київської області від 19.01.2015 року в частині зобов'язання Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України провести перевірку діяльності ліквідатора ТОВ "Плазма" Мегері А.В.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ТОВ "Плазма" в особі ліквідатора Мегері Артура Валерійовича задовольнити частково.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 року у справі №Б22/144-10/8 скасувати.

Справу №Б22/144-10/8 передати до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Плазма" в особі ліквідатора Мегері Артура Валерійовича на ухвалу господарського суду Київської області від 19.01.2015 року в частині зобов'язання Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України провести перевірку діяльності ліквідатора ТОВ "Плазма" Мегері А.В.

Головуючий Н.Г. Ткаченко

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Ю. Поліщук