РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015Справа №910/2784/15-г
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УПГ-ІНВЕСТ"

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про стягнення 450 000,00 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача Гончар О.В.(дов. від 06.03.2015)

Від відповідача Обець А.В.(дов. від 23.03.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору поставки № МКБ-01/39137910/2014 від 21.08.2014 у розмірі 450 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 13.02.2015 порушено провадження у справі №910/2784/15-г та призначено до розгляду на 26.02.2015.

26.02.2015 розгляд справи не відбувся у зв"язку зі знаходженням судді Головатюка Л.Д. у відрядженні.

Розгляд справи призначено на 10.03.2015.

Представник відповідача в судове засідання 10.03.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 10.03.2015 прибув представник позивача та дав пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 26.03.2015.

26.03.2015 в судовому засіданні оголошено перерву на 09.04.2015 для подання додаткових доказів по справі.

Представник позивача з'явився в судове засідання 09.04.2015, надав пояснення по суті справи позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 09.04.2015 також з'явився, подав відзив на позовну заяву, де проти основної заборгованості не заперечував, але на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України просив зменшити суму штрафу. Суд прийняв до уваги даний відзив.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2014 між ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ»(далі позивач, покупець) та ДП «Укрветсанзавод»(далі відповідач, продавець) укладено договір поставки №МКБ - 01/39137910/2014 (далі договір).

Відповідно до п.1.1 договору відповідач зобов'язався передати у власність ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» м'ясо-кісткове борошно, а позивач зобов'язався своєчасно прийняти та оплатити вищевказаний предмет поставки.

Для поставки товару ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» та ДП «Укрветсанзавод» підписали Специфікацію №1 до даного Договору поставки, яка відповідно до п. 3.1. є невід'ємною частиною договору поставки. Специфікацією передбачено загальну вартість товару, яка становить 990000 (дев'ятсот дев'яносто тисяч) гривень, загальну кількість товару - 1100 (одна тисяча сто) тонн та строк поставки - не пізніше 30 (тридцяти) робочих днів після передоплати.

Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний вище договір поставки товарів, взяла на себе зобов'язання, а саме відповідач - поставити товар, а позивач - оплатити його в порядку та на умовах визначених вказаним вище договором.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» 26.08.2014 платіжним дорученням №107 провело попередню оплату на суму 500 000,00 грн.

Згідно ч.2 п.3.1. договору продавець зобов'язаний відповідно до специфікації передати партію товару, підтверджену ветеринарним свідоцтвом Форми №2 покупцю протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту оплати в тій частині, що було оплачено.

Однак, матеріали справи свідчать, що ДП «Укрветсанзавод» у встановлений законом термін не здійснило поставки товару.

Відповідно до п. 6.2. договору у випадку порушення будь-яких зобов'язань за цим договором, продавець зобов'язаний негайно (в строк до двох робочих днів) повернути покупцю всі кошти, отримані за цим договором, та додатково сплатити на користь покупця штраф в розмірі 20% отриманого авансу протягом двох робочих днів з моменту отримання вимоги покупця.

ТОВ «УПГ-ІНВЕСТ» звернулось до ДП «Укрветсанзавод» з вимогою про повернення авансу, лист від 22.10.2014 №22/10-1 (копія в матеріалах справи). ДП «Укрветсанзавод» 22.10.2014 на підставі зазначено Листа повернуло лише 150 000,00 грн. передоплати(копія виписки за 22.10.2014 в матеріалах справи).

Іншу частину заборгованості, станом на день розгляду справи, відповідач позивачу не сплатив, про що представник відповідача в судовому засіданні не заперечував.

Таким чином, основний борг відповідача складає 350 000,00 грн.

Отже, судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Спірні правовідносини, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням договору поставки та поставкою продукції неналежної якості, до їх врегулювання застосовуються положення ст. 265, 268, 269 ГК України, ст. 678 - 681 ЦК України.

Відповідно до ст.688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти позовних вимог про стягнення основного боргу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача попередньої оплати за не поставлений товар в сумі 350 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки не повернув позивачу попередню оплату за не поставлений товар, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Одним із правових наслідків порушення зобов'язання, згідно ст. 611 Цивільного кодексу України є сплата боржником неустойки.

Відповідно до п. 6.2. договору у випадку порушення будь-яких зобов'язань за цим договором, продавець зобов'язаний негайно (в строк до двох робочих днів) повернути покупцю всі кошти, отримані за цим договором, та додатково сплатити на користь покупця штраф в розмірі 20% отриманого авансу протягом двох робочих днів з моменту отримання вимоги покупця.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по поверненню позивачу попередньої оплати за не поставлений товар відповідач вчасно не виконав, незважаючи на вимогу позивача, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, штраф відповідно до п. 6.2 Договору, розмір якого, за обґрунтованими розрахунками позивача становить 100 000,00 грн.

Проте відповідач просив зменшити розмір штрафу на підставі ст. 83 ГПК України, обґрунтовуючи це наступним:

Державне підприємство «УКРВЕТСАНЗАВОД» (ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД») утворено Наказом №446 від 17.12.2012 ДЕРЖАВНОЮ ВЕТЕРЕНАРНОЮ ТА ФІТОСАНІТАРНОЮ СЛУЖБОЮ УКРАЇНИ на підставі Постанови Кабінету міністрів України від 29 жовтня 2012 року №1147 «Про деякі питання вдосконалення роботи підприємств, діяльність яких пов'язана з утилізацією та переробкою відходів тваринного походження, неякісних харчових продуктів та продовольчої сировини».

Засноване на основі державної власності і входить до сфери управління Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України.

Основною метою діяльності Підприємства є координації діяльності учасників щодо забезпечення екологічного, епізоотичного та ветеринарно-санітарного благополуччя в Україні шляхом утилізації та переробки відходів тваринного походження, неякісних харчових продуктів і продовольчої сировини, а також для підвищення якості та збільшення обсягів реалізації продукції, отриманої в результаті утилізації та переробки відходів тваринного походження (борошно м'ясне, кісткове, м'ясо-кісткове, кров'яне, рибне, пір'яне, жир тощо). Технологічний процес переробки відходів тваринного походження полягає у знешкодженні сировини шляхом стерилізації під час варіння - сушіння в котлах і подальшим подрібненням для отримання м'ясо-кісткового борошна, яка є важливим компонентом при виготовленні комбікормів.

До ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД» увійшло 18 державних ветеринарно-санітарних заводів, як відокремлені його підрозділи (філії).

Деякі філії ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД» на даному етапі не працюють. Всі заводи знаходяться в жахливому матеріальному стані, оскільки кредиторська заборгованість значно перевищує їх дохід.

Накопичені борги філій (18 державних ветеринарно-санітарних заводів) та нараховані штрафні фінансові санкції за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, що передбачених чинним законодавством України, призвели до значної збитковості відповідача.

Враховуючи те, що відповідач є дотаційним, часткову компенсацію понесених витрат в результаті здійснення своєї діяльності Відповідач отримує з державного бюджету відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким передбачено видатки за бюджетною програмою 2802100 «Заходи по боротьбі з шкідниками та хворобами сільськогосподарських рослин, запобігання розповсюдженню збудників інфекційних хвороб тварин».

Однак, у зв'язку з соціально-політичними подіями, масовими заворушеннями та воєнними діями на території України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», видатки з бюджету Відповідачу в 2014 році було зменшено з 12 750 тис. гри. до 3 000 тис. грн. (додатки 1-3), однією з причин, що призвела до посилення кризового стану Відповідача, спричинивши заборгованість перед кредиторами ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД».

На сьогоднішній день відповідач перебуває в скрутному фінансовому становищі, що підтверджується звітом про фінансові результати господарської діяльності Відповідача за 2014 рік (додаток 4). У відповідача велика заборгованість перед кредиторами, що підтверджується Актом інвентаризації розрахунків з постачальниками станом на 08.04.2015 (додаток 5). Однак в силу збиткового стану відповідача, він намагається частково погашати існуючу кредиторську заборгованість.

В результаті всіх подій, які відбулися в 2014 році та підняттям цін, у відповідача виникла велика заборгованість за спожитий газ, тому на заводах (філіях) було припинено постачання газу (додаток 6).

М'ясо-кісткове борошно, що повинно було бути поставлене за договором поставки №МКБ - 01/39137910/2014 від 21 серпня 2014 року (далі - Договір) виробляється шляхом утилізації та переробки відходів тваринного походження, неякісних харчових продуктів і продовольчої сировини (далі - Відходи). Але в результаті кризової ситуації, відходи не були поставлені для утилізації в необхідній кількості для виконання договору.

Зважаючи на вищевказані обставини відповідач не зміг вчасно виконати свої зобов'язання за договором поставки №МКБ - 01/39137910/2014 від 21 серпня 2014 р.

На вимогу позивача від 22.10.2014 №22/10-1 відповідач частково повернув кошти за договором в сумі 150000,00 грн.

Відповідач також просив суд врахувати тривалість договірних відносин між позивачем та відповідачем та добросовісність відповідача.

Суд враховує, що стягнення штрафу у зазначеному розмірі призведе до погіршення й так важкого фінансово-економічного стану відповідача, і як наслідок до зростання заборгованості по виплаті заробітної плати працівникам, зростанню заборгованості по сплаті обов'язкових платежів до бюджету, тощо, в зв'язку з чим суд зменшує розмір штрафу до 10% від заявленого до стягнення розміру, а саме в сумі 10 000,00 грн.

Господарський суд, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, який порушив зобов'язання, об'єктивно оцінив всі надані сторонами докази неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, причини неналежного виконання зобов'язання, фінансово-економічний стан підприємства, враховуючи той факт, що відповідач фінансується з державного бюджету України, прийшов до висновку про обґрунтованість зменшення розміру пені у зв'язку з наступним:

Оскільки, всі сторони є суб'єктами господарювання, при вирішенні питання про стягнення пені, суд керувався положеннями Господарського кодексу України.

Матеріалами справи доведено, що відповідач неналежним чином виконав умови договору.

Позивачем правомірно заявлена вимога про стягнення штрафу за неналежне виконання умов договору.

Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України та п. 3 статті 83 чинного Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, що приймає рішення, має право у певних випадках (якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора) зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання; це ж питання врегульовано і в роз'ясненні Вищого арбітражного суду України від 29.04.1994 № 02-5/293 "Про деякі питання практики застосування майнової відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань".

Враховуючи ступінь виконання зобов'язань, причини неналежного виконання зобов'язання, об'єктивно оцінив всі надані сторонами докази неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, враховуючи той факт, що відповідач частково фінансується з державного бюджету України, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, який порушив зобов'язання по договору, до 10 000,00 грн. В решті частини стягнення штрафу суд відмовляє з підстав вищезазначених.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "УПГ-ІНВЕСТ" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УПГ-ІНВЕСТ"(78200, Івано-Франківська обл., м. Коломия, вул. Чорновола, буд. 21/5, ) основний борг в сумі 350 000 (триста п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., штраф в сумі 10 000(десять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 9 000(дев'ять тисяч) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення -15.04.2015