ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 911/3396/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіБожок В.С.,
суддівСибіги О.М., Ходаківської І.П.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПрокуратури Київської області, м. Київ
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 року
у справі господарського суду Київської області
за позовомПрокурора Обухівського району Київської області, м. Обухів, Київська обл.
до1. Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, с. Підгірці, Київська обл.; 2. "Фонду Адміністративне Бюро LVV" ("Stichting Flminisratiekantoor LVV"), м. Амстелвен, Країна Нідерланди
за участю третіх осіб1. Управління Державного агенства земельних ресурсів України в Обухівському районі Київської області, м. Обухів, Київська обл.; 2. Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного Управління юстиції Київської області, м. Обухів, Київська обл.; 3. Захарченко Людмили Валентинівни, м. Київ; 4. Столара Михайла Леонідовича, м. Київ; 5. Крилова Олександра Едуардовича, м. Київ; 6. Белсона Гері, м. Київ; 7. Бондарчук Тетяни Володимирівни, м. Київ; 8. Бурди Вадима Миколайовича, м. Обухів, Київська обл.; 9. Плахотнікова Олександра Олександровича, с. Підгірці, Київська обл.; 10. Мерщій Тамари Анатоліївни, с. Підгірці, Київська обл.;

10. Мерщій Тамари Анатоліївни, с. Підгірці, Київська обл.; 11. Якубович Наталії Валентинівни, с. Підгірці, Київська обл.; 12. Дочірнього підприємства "Стак ЛВВ", м. Київ

провизнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки і повернення земельних ділянок

за участю представників

прокуратури: Романов Р.О., посвідчення ГПУ від 21.01.2013 року № 014714,

відповідача-1: не з'явився,

відповідача-2: Анцут Е.І., Поляновський В.Г.,

третьої особи-1: не з'явився,

третьої особи-2: не з'явився,

третьої особи-3: не з'явився,

третьої особи-4: не з'явився,

третьої особи-5: не з'явився,

третьої особи-6: не з'явився,

третьої особи-7: Галантернік Л.І.,

третьої особи-8: не з'явився,

третьої особи-9: не з'явився,

третьої особи-10: не з'явився,

третьої особи-11: не з'явився,

третьої особи-12: Чумаков А.В.

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Обухівського району Київської області звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області та "Фонду Адміністративне Бюро LVV" ("Stichting Flminisratiekantoor LVV") за участю третіх осіб: Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного Управління юстиції Київської області, Управління Державного агентства земельних ресурсів України в Обухівському районі Київської області, Захарченко Людмили Валентинівни, Столара Михайла Леонідовича, Крилова Олександра Едуардовича, Белсона Гері, Бондарчук Тетяни Володимирівни, Бурди Вадима Миколайовича, Плахотнікова Олександра Олександровича, Мерщій Тамари Анатоліївни, Якубович Наталії Валентинівни, дочірнього підприємства "Стак ЛВВ" (далі за текстом - ДП "Стак ЛВВ") про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № 29 від 27.06.2003 року; визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № 30 від 27.06.2003 року; визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № 4 від 28.03.2003 року; визнання незаконним Державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0009 Серія ЯЛ № 261103, зареєстрованого за № 00394 від 07.04.2011 року, виданого на ім'я Столара Михайла Леонідовича, з відміткою про перехід права власності до "Фонду Адміністративне бюро LVV" від 21.09.2011 року; скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :03:006:0009 за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна № 31 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); витребування на користь територіальної громади села Романків в особі Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області з незаконного володіння "Фонд Адміністративне бюро LVV" земельну ділянку загальною площею 0, 8610 га вартістю 387 450 грн. з кадастровим номером :03:006:0009, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, вул. Дубовий гай, 49 та визнання за територіальною громадою села Романків в особі Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області право власності на вказану земельну ділянку.

Рішенням господарського суду Київської області від 13.11.2014 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вищезазначені судові акти мотивовані безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог, оскільки з огляду на приписи ст. ст. 26, 33, 51, 52, 59, 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет Підгірцівської сільської ради при прийнятті оспорюваних рішень діяв в межах наданих йому повноважень, так як рішенням Підгірцівської сільської ради № 5 від 18.04.2002 року делеговано функції ради по вирішенню земельних питань її виконавчому комітету, що не скасовано і є обов'язковим до виконання; крім того, Підгірцівська сільська рада, приймаючи рішення від 26.04.2013 року про затвердження Генерального плану с. Романків, внесла до нього відомості про спірну земельну ділянку, належну відповідачу-2, як достовірні, що свідчить про схвалення радою всіх попередніх рішень свого виконавчого комітету щодо оспорюваної земельної ділянки; також, відповідач-2 та треті особи просили застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, але судами було відмовлено не з причин пропуску цього строку, а по суті позовних вимог.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, прокуратура Київської області звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 13.11.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 року і ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

"Фонд Адміністративне Бюро LVV", ДП "Стак ЛВВ" та Бондарчук Т.В. до Вищого господарського суду України було подано відзиви на касаційну скаргу, в яких відповідач-2 та треті особи-7,-12 проти доводів касаційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Відповідачем-1 відзиву на касаційну скаргу подано не було.

Розпорядженням від 31.03.2015 року № 03-05/531 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Божок В.С., судді - Сибіга О.М., Ходаківська І.П.

В судовому засіданні прокурор просив касаційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Київської області від 13.11.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а представники відповідача-2 та третіх осіб-7,-12 проти доводів касаційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Відповідача-1 та третіх осіб-1,-2,-3,-4,-5,-6,-8,-9,-10,-11 згідно з приписами ст. 1114 ГПК України було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим законом процесуальним правом на участь в розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення прокурора та представників відповідача-2 і третіх осіб-7, -12, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № 5 від 18.04.2002 року її виконавчому комітету були делеговані повноваження з вирішення земельних питань.

Право сільської ради на передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення прямо передбачене п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" і також випливає зі змісту ч. ч. 5, 6, 8 ст. 60 вказаного Закону.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор Обухівського району Київської області посилається на проведення перевірки, в ході якої було встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № 30 від 27.06.2003 року Мерщій Тамара Анатоліївна отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії Р2 № 361785, площею 0,172 га, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, вул. Лісова. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1126 від 25.07.2003 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № 29 від 27.06.2003 року Плахотніков Олександр Олександрович отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії Р2 № 361786, площею 0,289 га, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: Київська область, Обухівський району, с. Романків, вул. Лісова. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1127 від 25.07.2003 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області протокол № 4 від 28.03.2003 року Бурда Вадим Миколайович отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії РЗ № 270537, площею 0,200 га, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: Київська область, Обухівський району, с. Романків, вул. Лісова. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1083 від 07.05.2003 року; Якубович Наталія Валентинівна отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії РЗ № 270526, площею 0,200 га, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, вул. Лісова. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1067 від 25.04.2003 року.

Всього за вищезазначеними рішеннями виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області відповідним громадянам було передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,861 га, розташовані на одному масиві, право власності посвідчено відповідними Державними актами.

В подальшому на підставі Договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 20.01.2004 року № № 73, 75, 77, 79 Бондарчук Тетяна Володимирівна придбала вищезазначені земельні ділянки у власність у Бурди В.М., Плахотнікова О.О., Мерщій Т.А., Якубович Н.В. відповідно загальною площею 0,861 га.

Рішенням виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області протоколом № 3 від 30.03.2004 року Бондарчук Т.В. надано дозвіл на переоформлення Державного акту на право приватної власності на землю.

На підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.01.2008 року № 109 Бондарчук Т.В. продала Кирилову Олександру Едуардовичу та Белсон Гері земельну ділянку загальною площею 0,8610 га (сформовану за рахунок придбаних земельних ділянок за вищезазначеними рішеннями Виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області) для будівництва та обслуговування житловою будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою с. Романків, вул. Лісова, якій було присвоєно кадастровий номер :03:006:0009.

В подальшому, Кирилов Олександр Едуардович та Белсон Гері на підставі Договору купівлі продажу земельної ділянки № 5866 від 02.10.2008 року продали вищенаведену земельну ділянку Столару Михайлу Леонідовичу, який відповідно оформив Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 261103 від 07.04.2011 року, зареєстрований за № 00394.

Столар Михайло Леонідович, в свою чергу, на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1120 від 02.09.2011 року продав спірну земельну ділянку Захарченко Людмилі Валентинівні, про що у Державному акті ЯЛ № 261103 зроблено відповідну відмітку.

Захарченко Людмила Валентинівна на підставі Договору купівлі-продажу від 21.09.2013 року продала спірну земельну ділянку на користь "Фонд Адміністративне бюро LVV", про що на Державному акті ЯЛ № 261103 зроблено відповідну відмітку.

Між "Фондом Адміністративне бюро LVV" та ДП "Стак ЛВВ" 07.12.2013 року було укладено Договір управління нерухомим майном № 1010.

Таким чином, на момент звернення до суду першої інстанції спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0009 перебуває у власності "Фонд Адміністративне бюро LVV", управління якою здійснюється ДП "Стак ЛВВ", що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкту нерухомого майна від 10.07.2014 року.

Прокурор, вважаючи, що в порушення наданих законодавством повноважень, виконавчий комітет Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області прийняв незаконні рішення № № 29, 30 від 27.06.2003 року та № 4 від 28.03.2003 року про надання земельних ділянок громадянам Бурді В.М., Плахотнікову О.О., Мерщій Т.А., Якубович Н.В., з яких згодом було сформовано та перепродану спірну земельну ділянку на користь відповідача-2, звернувся до господарського суду з відповідними позовними вимогами, оскільки на підставі цих рішень виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області громадяни отримали Державні акти на право власності на земельні ділянки і такі землі вибули із власності держави поза волею останньої, так як уповноважений державою орган відповідного рішення не приймав.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету сільської ради, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки і повернення земельних ділянок, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. ч. 1,8 ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Крім того, згідно зі ст. 52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Відповідно до п. п. 34, 35 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання і до компетенції ради, зокрема, належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин і затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

В той же час, пп. 2) п. б) ч. 1 ст. 33 України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, реєстрація суб'єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею.

З огляду на п. п. 6 - 9 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. У разі незгоди сільського, селищного, міського голови (голови районної у місті ради) з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, яке діяло у період прийняття спірних рішень виконавчого комітету, господарськими судами попередніх інстанцій правомірно відзначено, що у відповідному п. 34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" поняття вирішення питань у сфері регулювання земельних відносин не конкретизовано і має загальний зміст, в той же час, в ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" детально визначено повноваження виконавчого органу ради у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, яким з огляду на ст. 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є виконавчий комітет.

Крім того, ст. 51, 52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено тісну взаємодію ради та виконавчого органу в ході регулювання земельних відносин та підзвітність рішень виконавчого комітету раді через голову ради, який одночасно є головою і виконавчого комітету ради.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на ту обставину, що в матеріалах справи містяться докази прийняття І сесією ХХІV скликання Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області на відповідному пленарному засіданні користуючись повноваженнями щодо вирішення питань у сфері земельних відносин, Рішення № 5 від 18.04.2002 року на підставі Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26.12.1992 року, наказу Держкомітету України по земельним ресурсам "Про порядок передачі земельних ділянок у приватну власність громадян" від 15.02.1993 року та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" делегувати функції Підгірцівської сільської ради по вирішенню земельних питань виконавчому комітету Підгірцівської сільської ради.

З огляду на приписи ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради є обов'язковими для виконання.

В той же час, судами встановлено, що відповідне Рішення ради № 5 від 18.04.2002 року ніким не оскаржувалось та не скасовувалось і таким чином було обов'язковим до виконання і передбачає відповідні правові наслідки щодо наділення виконавчого комітету делегованими повноваженнями.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що за наявності чинного, ніким не оскарженого та не скасованого рішення Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № 5 від 18.04.2002 року щодо делегування виконавчому комітету повноважень з вирішення земельних питань, твердження про вибуття спірної земельної ділянки поза волею власника - територіальної громади села Романків в особі Підгірцівської сільської ради є безпідставним.

Крім того, згідно зі ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в разі незгоди з застосованою виконавчим комітетом компетенцією щодо надання спірних земельних ділянок у власність наведеним у позові громадянам, мала повноваження щодо скасування таких рішень.

Про обізнаність Підгірцівської сільської ради та згоду з прийнятими виконкомом рішеннями про надання спірної землі у приватну власність свідчить той факт, що під час проведення 36 сесії Підгірцівської сільської ради від 26.04.2013 року в ході затвердження Генерального плану с. Романків до нього внесено відомості про спірну земельну ділянку належну відповідачу-2 як достовірні.

Відтак, відповідні обставини спростовують посилання прокуратури на те, що земельні ділянки вибули з володіння власника поза його волею, оскільки рада своїми подальшими рішеннями фактично схвалила їх передачу у приватну власність.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що господарські суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позовні вимоги не можна вважати законними та обгрунтованими, оскільки виконавчий комітет Підгірцівської сільської ради при прийнятті оспорюваних рішень діяв в межах наданих йому повноважень, так як рішенням самої ж ради йому було делеговано функції по вирішенню земельних питань, що не скасовано і є обов'язковим до виконання.

Також суд касаційної інстанції відзначає, що вимога прокуратури про визнання незаконним Державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0009 серії ЯЛ № 261103 від 07.04.2011 року, виданого на ім'я Столара М.Л., з відміткою про перехід права власності до відповідача-2, а також вимоги щодо скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки та витребування спірної земельної ділянки у добросовісного відповідача-2 обґрунтовуються виключно незаконністю вибуття спірних земельних ділянок у приватну власність при їх первісному наданні у 2003 році неповноважним органом, а тому є похідними від відповідних вимог про визнання недійсними рішень виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № № 29, 30 від 27.06.2003 року та № 4 від 28.03.2003 року і задоволенню також не підлягають.

Оскільки за наслідками розгляду спору судами попередніх інстанцій не встановлено порушень при наданні спірної землі у приватну власність та набуття права на таку земельну ділянку відповідачем-2, відтак і позовні вимоги про визнання за територіальною громадою села Романків в особі Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області права власності на земельну ділянку загальною площею 0,8610 га, вартістю 387450 грн. з кадастровим номером :03:006:0009, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, вул. Дубовий гай, 49 правомірно було визнано безпідставними і залишено без задоволення.

Також суд касаційної інстанції зауважує, що посилання прокурора на відсутність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності не спростовують законності оскаржуваних судових актів, оскільки у задоволенні позову судами відмовлено за підсумками розгляду справи по суті та без застосування відповідних наслідків пропуску строків позовної давності.

Поряд з цим, суд касаційної інстанції відзначає, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України, яку викладено в постанові від 11.11.2014 року у справі № 21-405а14.

Також судом касаційної інстанції при перегляді справи в касаційному порядку було надано оцінку правовідносинам сторін, зокрема, і з позиції непорушності права власності особи, з урахуванням, в тому числі, і судової практики Європейського суду з прав людини, як інструменту функціонування Конвенції про захист прав людини і основних свобод, що є частиною національного законодавства України.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року "Stretch проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії" встановлено, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в даному випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого особа отримала майно від держави та подальше позбавлення її цього майна на підставі того, що орган публічної влади порушив закон, є неприпустимим.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне відзначити, що доводи прокуратури Київської області, викладені в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують законних та обгрунтованих висновків господарських судів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 року у справі № 911/3396/14 - залишити без змін.

Головуючий суддяВ.С. Божок

СуддіО.М. Сибіга
І.П. Ходаківська