номер провадження справи 12/7/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015 Справа № 908/293/15-г

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/293/15-г

за позовом: Спільного підприємства "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. Товариство з обмеженою відповідальністю, Кишинів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь", м. Маріуполь

про стягнення 175889,62 доларів США

за участю представників:

від позивача - Федоров М.Д., довіреність від 23.12.14 р.

від відповідача - не з'явився

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судових засіданнях 12.02.2015 року та 12.03.2015 року згідно вимог ст. 77 ГПК України були оголошені перерви до 12.03.2015 року та до 16.03.2015 року, без винесення процесуальних документів суду, за наслідком яких були складені протоколи відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Спільне підприємство "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. Товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь" про стягнення суми попередньої оплати за контрактом купівлі-продажу № 125-EXP-14 від 14.07.2014 року в сумі 169019,55 доларів США, трьох процентів річних в сумі 1792,07 доларів США та пені в сумі 5070,58 доларів США.

Відповідач у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь", 12.02.2015 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- вказує, що умовами контракту купівлі-продажу № 125-EXP-14 від 14.07.2014 року передбачено лише настання негативних наслідків у вигляді накладання та стягнення штрафних санкцій, положень щодо повернення здійсненої передплати у разі невиконання контрагентом своїх зобов'язань щодо поставки товару та положень щодо наявності грошових зобов'язань у покупця контракт не містить;

- як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути саме основну заборгованість за контрактом купівлі-продажу № 125-EXP-14 від 14.07.2014 року у розмірі 169019,55 доларів США, а не суму збитків, втім у відповідача не існує грошових зобов'язань перед позивачем за контрактом, у той час як відповідач і не відмовляється від поставки металопродукції;

- з нарахуванням трьох процентів річних за користування грошовими коштами відповідач не згоден, оскільки вважає, що у нього немає грошових зобов'язань перед позивачем, а є зобов'язання з поставки металопродукції;

- просить звернути увагу на те, що ТОВ "АГ Сталь" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, що підтверджується п. 20 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»;

- несвоєчасна поставка металопродукції виникла внаслідок ряду причин: це «політична складова», що спричинила політичну, економічну та соціальну кризу, яка на тривалий час дестабілізувала роботу як вітчизняного трубного ринку, так і зарубіжного і цілому - цінові скачки на сировину, що негативно впливає на ціну металопродукції та рентабельність виробництва, тимчасове призупинення обробки зразків, нестабільність у роботі залізничного парку у плані організації доставки необхідних матеріалів, ускладнення вантажоперевезень через військові дії в регіоні, обмеження кількості та строків виконання банківських операцій, знаходження відповідача в зоні АТО - всі ці фактори ускладнюють роботу підприємства, внаслідок такої нестабільності відповідачу відмовлено у відкритті акредитивів та укладання відповідних договорів платіжних гарантій на поставку сировини, по суті виникли форс-мажорні обставини, на які підприємство не мало жодної змоги вплинути;

- вказує, що внаслідок проведення бойових дій як в самому Маріуполі так і на окраїнах міста керівництво підприємства неодноразово приймало рішення щодо невиходу на роботу працівників, також ТОВ "АГ Сталь" вимушено було зупинити виробництво, що підтверджується наказом підприємства № 62 від 18.09.2014 року «Про оплату праці під час простою підприємства»;

- ТОВ "АГ Сталь" не за своїм бажанням та не з власної вини опинилося у ситуації, коли мають місце неконтрольовані обставини, які не тільки неможливо передбачити та спрогнозувати, але на які неможливо вплинути;

- посилається на тяжкий фінансовий стан підприємства, який підтверджується довідками банківських установ, згідно звіту про фінансові результати за дев'ять місяців 2014 року товариство має збиток в сумі 14637 тис. грн., а згідно поданого до управління статистики у м. Маріуполі балансу станом на 30.09.2014 року гроші та їх еквіваленти на початок 2014 року складали 1046 тис. грн., а на 30.09.2014 року - лише 34 тис. грн.;

- проте відповідач не відмовляється від виконання перед Спільним підприємством "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. у формі ТОВ своїх зобов'язань щодо поставки металопродукції за контрактом № 125-EXP-14 від 14.07.2014 року, але не це потрібен час;

- вказує, що надсилав на адресу позивача лист № 414/М від 25.09.2014 року, в якому повідомляв про наявність виключних обставин - знаходження підприємства у зоні проведення АТО. З посиланням на приписи ст. 83 ГПК України просить при ухваленні рішення та вирішенні питання щодо розміру штрафних санкцій у вигляді штрафу в сумі 5070,59 доларів США, що дорівнює еквіваленту 79993,63 грн. за прострочення поставки металопродукції врахувати форс-мажорні обставини як виняткові випадки, які вплинули на роботу ТОВ "АГ Сталь" та зменшити на 50% розмір штрафних санкцій, в іншій частині позовних вимог - відмовити. Разом з тим, враховуючи виключність ситуації просить відстрочити виконання рішення строком на 3 місяці.

11.03.2015 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву, до якого останній додатково надає фінансову звітність та баланс за 2014 рік, з яких вбачається, що ТОВ "АГ Сталь" за звітний період має збиток в сумі 20837 тис. грн., а гроші та їх еквіваленти на початок 2014 року складали 1046 тис. грн., а на 31.12.2014 року - лише 4 тис. грн. При цьому зазначає, що за інформацією Служби безпеки України (лист від 13.06.2014 року № 33/2117) 07.04.2014 року у відповідності до вимог діючого законодавства України прийнято рішення про проведення антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях, яка триває і до наступного часу. Згідно з рекомендаціями Міжнародної торгівельної палати до форс-мажорних обставин (обставин непередбачуваної сили) відноситься війна (об'явлена або не об'явлена), озброєний конфлікт або серозна загроза такого конфлікту (включаючи, але не обмежуючись атаками ворогів, блокадами, воєнними ембарго), безпорядки, вторгнення, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, громадянська війна, акт непокори, військове або незаконне захоплення влади, державний переворот, громадянські безпорядки, акти тероризму, диверсії та т.і.). Просить суд звернути увагу на те, що ТОВ "АГ Сталь" знаходиться в зоні проведення АТО, а отже на відповідача поширюються вищевказані форс-мажорні обставини. Просить при ухваленні рішення та вирішенні питання щодо розміру штрафних санкцій у вигляді штрафу в сумі 5070,59 доларів США, що дорівнює еквіваленту 79993,63 грн. за прострочення поставки металопродукції врахувати форс-мажорні обставини як виняткові випадки, які вплинули на роботу ТОВ "АГ Сталь" та зменшити на 90% розмір штрафних санкцій, в іншій частині позовних вимог - відмовити. Разом з тим, враховуючи виключність ситуації просить відстрочити виконання рішення строком на 3 місяці.

12.03.2015 року на адресу суду від відповідача надійшов оригінал раніше поданого доповнення до відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судовому засіданні 16.03.2015 року підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду на три місяці заперечив, оскільки вони необґрунтовані та обставини, на які посилається відповідач не доведені належними і допустимими доказами.

Представник відповідача в судове засідання 16.03.2015 року не з'явився, однак на електронну адресу суду 13.03.2015 року надіслав клопотання, в якому просить у зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання свого представника розглянути справу без присутності ТОВ "АГ Сталь", рішення у справі направити на поштову адресу товариства, а саме: 87539, м. Маріуполь, пр. Металургів, 84-Б.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 14.07.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь", далі Продавець, та Спільним підприємством "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L., далі Покупець, був укладений контракт купівлі-продажу № 125-EXP-14, далі Контракт.

Відповідно до п. 1.1. Контракту Продавець продає продукцію металургійного виробництва, найменування, асортимент, кількість та технічні вимоги до якої зазначені у відповідних специфікаціях до даного Контракту - далі за текстом Товар, а Покупець купує Товар, найменування, асортимент, кількість та технічні вимоги до якого зазначені в Специфікаціях, доданих до Контракту.

Згідно з п. п. 1.2. - 1.5. Контракту після погодження усіх необхідних моментів та підписання сторонами Специфікацій останні є невід'ємною частиною даного Контракту. Одиницею виміру Товару є метрична тонна (далі - «тонна»). Допускається відхилення (толеранс) за сумарною кількістю (масою) Товару, зазначеного у відповідних Специфікаціях. Допустиме відхилення, якщо не узгоджено інше, складає +- 10%. Під толерансом розуміється допустиме відхилення за кількістю (масі) та вартості Товару, погодженого у відповідній Специфікації, та кількістю (масою) фактично поставленого Товару. При поставці Товару з урахуванням вказаного толерансу вважається, що контрактні зобов'язання Продавця виконані у повному обсязі. У випадку виникнення різниці між сумою здійсненого авансового платежу та вартістю фактично відвантаженого обсягу Товару грошові кошти при розрахунках зараховуються в рахунок майбутніх поставок або повертаються банківським переводом на рахунок Покупця протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня здійснення останньої поставки згідно конкретної специфікації, за якою були перераховані грошові кошти на рахунок Продавця.

Умовами п. п. 2.1., 2.3. Контракту визначено, що ціна Товару встановлюється в доларах США за 1 (одну) метричну тонну на умовах, зазначених у відповідних Специфікаціях. Оплата за Товар здійснюється в доларах США. У зв'язку зі зміною цін на сировину, матеріал, енергоносії, підвищенням вартості транспортування, інфляційними процесами, прийняттям органами законодавчої та виконавчої влади (державної та місцевої) законів або інших рішень, які вплинули на собівартість Товару, сторони за взаємною згодою можуть переглянути рівень цін та Товар відносно раніше погоджених цін, що повинно відображатись у відповідних доповненнях до даного Контракту або Специфікацій. У випадку недосягнення згоди відносно ціни Товару сторони мають право на дострокове розірвання даного Контракту. Ціна на партію Товару за відповідною Специфікацією, оплаченою Покупцем у повному обсязі у встановлені строки, зміні не підлягає.

Відповідно до п. п. 3.1., 3.2. Контракту загальна вартість Контракту складає 1000000,00 доларів США. За домовленістю сторін сума Контракту може бути змінена. Загальна вартість Контракту складається з суми вартості усіх Специфікацій, які є невід'ємно частиною даного Контракту.

Згідно з п. п. 4.1., 5.1. Контракту умови поставки Товару узгоджуються сторонами згідно Інкотермс-2010 у відповідних Специфікаціях. Конкретні строки поставки Товару зазначаються сторонами у відповідних Специфікаціях.

Умови оплату Товару сторони узгодили в розділі 7 Контракту. Так, відповідно до п. 7.1. - 7.5. Контракту Покупець здійснює оплату на умовах передоплати. В інструкції банку обов'язково зазначається номер Контракту та Специфікації, за якими здійснюється платіж. Усі банківські комісії за рахунок Покупця. У випадку здійснення банківського переводу з використанням системи SWIFT, банк Покупця (банк-відправник грошових коштів) зобов'язаний, на підставі інструкцій Покупця, зазначити в полі « 71А:Details of Gharges» наступне: «OUR». У випадку, якщо третіми особами банку стягуються додаткові комісії, дані комісії оплачуються за рахунок Продавця. Покупець протягом 24 (двадцяти чотирьох) годин з моменту оплати засобами факсимільного або електронного зв'язку надає Продавцю наступну інформацію: копію платіжного доручення із зазначенням номеру контракту та специфікації, за якими був здійснений платіж. У будь-якому випадку остаточний розрахунок між сторонами повинен бути здійснений не більш 90 (дев'яносто) календарних днів з дня (дати) оформлення митної декларації в режимі експорту.

Згідно з п. 9.1. - 9.3. Контракту Товар вважається зданим Продавцем та прийнятим Покупцем при відвантаженні залізничним транспортом:

- за кількістю - згідно кількості (вазі), зазначеної у товаросупровідних документах;

- за якістю - згідно сертифікату якості Виробника. Датою здійснення поставки вважається дата календарного штемпеля залізничної станції, яка прийняла Товар до перевезення. Товар вважається зданим Продавцем та прийняти Покупцем при відвантаженні автомобільним транспортом:

- за якістю: згідно сертифікату якості Виробника;

- за кількістю: згідно кількості (вазі), зазначеної у товаросупровідних документах. Датою здійснення поставки вважається момент передачі Товару першому перевізнику за Специфікацією в місці поставки. Приймання Товару за кількістю та якістю здійснюється у відповідності з «Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю/якістю» (затв. Постановою Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 року № П-6 в ред. від 14.11.1974 року зі змінами від 22.10.1997 року, постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 року № П-7 в ред. від 14.11.1997 року зі змінами від 22.10.1997 року відповідно).

Розділом 17 Контракту сторони погодили термін його дії, зокрема, згідно з п. 17.2. та п. 17.9. даний Контракт набирає чинності з дати підписання, строк дії Контракту до 31.12.2015 року. Пролонгація допускається шляхом взаємного погодження у письмовій формі.

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов контракту товар у повному обсязі не поставив, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за передоплачений товар в сумі 169019,55 доларів США. При цьому зазначає, що ця сума підтверджена відповідачем згідно підписаного акту звіряння взаємних розрахунків від 25.09.2014 року, а також вказану суму відповідач визнав у відповіді на претензію № 414/М від 25.09.2014 року. Разом з тим, зазначає, що вимоги щодо повернення передоплати направлялися відповідачу неодноразово, однак останній їх не виконав.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем до Контракту була підписана Специфікація від 30.07.2014 року, за умовами якої сторони узгодили поставку наступного товару: труби стальні квадратні, прямокутні, електрозварювальні прямошовні, водогазопроводні у кількості 311 тонн за ціною за 1 тонну в сумі 630,00 доларів США вартістю 195930,00 доларів США.

Згідно вказаної Специфікації сторони узгодили умови, строки поставки та умови оплати. Так, умови поставки: СРТ, м. Кишиньов, Молдова (Інкотермс 2010), строк поставки: 35 (тридцять п'ять) календарних днів з дня зарахування 100 % передоплати на розрахунковий рахунок Продавця, умови оплати: передоплата в розмірі 100% вартості специфікації шляхом банківського переводу на розрахунковий рахунок Продавця. Відвантаження товару здійснюється за фактичною вагою. Маркування на бірках містить наступну інформацію:

- розміри, мм;

- марка сталі;

- номер заводської плавки/партії, кг;

- вага, брутто/нетто зв'язки, кг;

- напис «Made in Ukraine». Продавець повідомляє Покупця засобами факсимільного та/або електронного зв'язку про початок виробництва Товару та дату його готовності до відвантаження.

Так, на виконання умов Контракту, позивач здійснив передоплату товару на поточний рахунок відповідача, що підтверджується копією платіжного доручення № 53 від 04.08.2014 року на суму 195930,00 доларів США.

Матеріали справи свідчать, що відповідач виконав частково свої зобов'язання за Контрактом, поставивши позивачу товар на загальну суму 26910,45 доларів США, що підтверджується міжнародною залізничною накладною CMR № 200067 від 21.08.2014 року та підписаними сторонами у справі інвойсами, зокрема:

- інвойсом № 125-EXP-14/1/01 від 19.08.2014 року на суму 13415,85 доларів США;

- інвойсом № 125-EXP-14/1/02 від 21.08.2014 року на суму 13494,60 доларів США.

Втім, відповідач свої зобов'язання з поставки товару в повному обсязі у встановлений умовами договору строк, а саме протягом 35 календарних днів з дня зарахування 100 % передоплати на розрахунковий рахунок Продавця, тобто до 08.09.2014 року, не виконав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань з поставки товару у встановлений договором строк, звернувся до останнього з листом № 155/14 від 16.09.2014 року, в якому вимагає поновити відвантаження товару на поточному тижні або повернути до 19.09.2014 року залишок грошових коштів за вказаними реквізитами. Разом з тим, позивач звертався до відповідача листом № 168/14 від 25.09.2014 року, в якому просив у найближчий час повністю виконати договірні зобов'язання шляхом поставки Товару у кількості 268,28 тонн на суму 169016,40 доларів США, або повідомити про причини неможливості подальшого виконання договірних зобов'язань, повернувши залишок грошових коштів в сумі 169016,40 доларів США та суму штрафу за прострочку поставки Товару на розрахунковий рахунок позивача. Відповідач вимоги вказаних листів не виконав.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання зобов'язання з поставки товару відповідачем, позивач наполягає на стягненні з останнього пені в сумі 5070,58 доларів США на підставі п. 11.1. Контракту. Так, вказаним пунктом Контракту передбачено, що у випадку прострочки поставки Товару відносно до встановлених у Специфікаціях строків Продавець оплачує Покупцю штраф, який розраховується від вартості непоставленої частини Товару за Специфікацією, в розмірі 0,03% за кожен день прострочки, але не більше 3% вартості партії Товару, відносно якої відбулась прострочка.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобов'язання з боку відповідача, в зв'язку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за період з 09.09.2014 року по 14.01.2015 року в сумі 1792,07 доларів США.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено змішаний договір, оскільки відповідно до вимог статті 628 ЦК України він містить елементи різних договорів (договору купівлі-продажу та договору поставки), до яких потрібно застосувати положення чинного законодавства, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 655, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Одночасно, відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам.

Частиною 1 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Умовами підписаної до Контракту Специфікації сторони диспозитивно домовилися, що строк поставки Товару: 35 (тридцять п'ять) календарних днів з дня зарахування 100 % передоплати на розрахунковий рахунок Продавця. Так, з аналізу положень Специфікації до Контракту вбачається, що виконання відповідачем в майбутньому свого обов'язку з поставки товару обумовлене виконанням позивачем свого обов'язку із здійснення передоплати за товар до його передання у власність позивача.

Так, фактичні обставини справи свідчать, що позивач свій обов'язок щодо внесення попередньої оплати за поставлений товар в сумі 195930,00 доларів США згідно Контракту виконав, що підтверджується платіжним дорученням № 53 від 04.08.2014 року, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи. Проте, зобов'язання з боку відповідача останнім не виконано, товар на адресу Покупця у повному обсязі не поставлено, що свідчить про невиконання умов договору з боку Продавця.

Приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, визначене цією нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов'язання. Вказана позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2010 року у справі № 42/423.

Докази у справі свідчать, що позивачем на адресу відповідача був направлений лист № 168/14 від 25.09.2014 року, в якому він просив у найближчий час повністю виконати договірні зобов'язання шляхом поставки Товару у кількості 268,28 тонн на суму 169016,40 доларів США, або повідомити про причини неможливості подальшого виконання договірних зобов'язань, повернувши залишок грошових коштів в сумі 169016,40 доларів США та суму штрафу за прострочку поставки Товару на його розрахунковий рахунок. Зазначений лист був отриманий відповідачем, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.10.2014 року. Втім зазначений лист залишений відповідачем без виконання.

Разом з тим, зі змісту укладеного між сторонами у справі Контракту вбачається, що його умовами не встановлений конкретний строк (термін) повернення Покупцю внесених в якості передоплати грошових коштів.

Умовами п. 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зі змінами та доповненнями, (далі - Пленум) визначено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України.

Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З аналізу норми ч. 2 ст. 530 ЦК України вбачається, що строк виконання боржником грошового зобов'язання складає 7 днів та обчислюється від дня пред'явлення вимоги.

Абзацом 2 п. 1.7. Пленуму визначено, що днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

З урахуванням викладеного, днем пред'явлення позивачем листа № 168/14 від 25.09.2014 року про повернення авансових коштів відповідачу є дата отримання останнім вказаного листа, а саме 02.10.2014 року, а семиденний строк виконання відповідачем (як боржником) грошового зобов'язання від дня пред'явлення вимоги, встановлений приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, настав 09.10.2014 року. Втім, відповідач обов'язок з повернення залишку суми перерахованої йому попередньої оплати в розмірі 169019,55 доларів США у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, встановлений приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, не виконав, грошові кошти на адресу позивача не перерахував.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач довів суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за договором, а саме невиконання останнім обов'язку з поставки товару у встановлений договором строк та неповернення на вимогу позивача суми сплаченої передоплати за товар в розмірі 169019,55 доларів США, в т.ч., що строк виконання відповідачем зобов'язання з повернення суми попередньої оплати настав. Відповідач доказів сплати передоплати на користь позивача станом на день розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги Спільного підприємства "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. Товариство з обмеженою відповідальністю про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь" попередньої оплати в сумі 169019,55 доларів США за контрактом купівлі-продажу № 125-EXP-14 від 14.07.2014 року обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно зазначення відповідачем, що умови контракту купівлі-продажу № 125-EXP-14 від 14.07.2014 року не містять положень щодо повернення здійсненої передплати у разі невиконання контрагентом своїх зобов'язань щодо поставки товару, слід зазначити наступне.

Право Покупця вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, передбачене приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України. При цьому визначене цією нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов'язання. Вказана правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2010 у справі № 42/423. Відтак, у випадку невиконання Продавцем, який одержав суму передоплати за товар, свого обов'язку з поставки товару останній за вимогою Продавця зобов'язаний передати оплачений товар або повернути суму попередньої оплати в силу приписів ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Твердження відповідача про те, що позивач просить стягнути саме основну заборгованість за контрактом купівлі-продажу № 125-EXP-14 від 14.07.2014 року у розмірі 169019,55 доларів США є хибними, оскільки в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути суму попередньої оплати за контрактом купівлі-продажу № 125-EXP-14 від 14.07.2014 року у розмірі 169019,55 доларів США.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, зобов'язання з поставки товару з боку відповідача залишились невиконаними належним чином та у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов"язання. У рази, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Таким чином, ці види штрафної договірної відповідальності мають подвійну правову природу, які одночасно з тим, що стимулюють сторони дотримуватися умов договору, як спосіб забезпечення, ще й повинні мати компенсаційний характер санкції за порушення господарсько-правових зобов"язань. Норми господарського права не визначають, який саме характер (майновий чи грошовий) носить зобов"язання, при порушенні строків виконання якого до боржника застосовуються штрафні санкції. Згідно ч.2 ст.4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб"єктів господарювання визначаються цим кодексом. Тому в даному випадку слід керуватися нормами господарського права та частини 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, що передбачають можливість застосування такого виду як пеня за прострочку виконання не грошового договірного зобов"язання в розмірі, обумовленому сторонами в договорі згідно норм ст. 627 Цивільного кодексу України, яка передбачає свободу договору.

Частиною 1 статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов"язковим для всіх суб"єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Постановами Верховного Суду України від 27.09.05 р., 22.11.10 р. № 14/80-09-2056 та від 20.12.10 р. № 06/113-38 встановлено, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов"язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України, можливо, оскільки суб"єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов"язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов"язань і пеня застосовуюється за порушення будь-яких господарських зобов"язань, а не тільки за невиконання грошового зобов"язання.

Пунктом 11.1. Контракту передбачено, що у випадку прострочки поставки Товару відносно до встановлених у Специфікаціях строків Продавець оплачує Покупцю штраф, який розраховується від вартості непоставленої частини Товару за Специфікацією, в розмірі 0,03% за кожен день прострочки, але не більше 3% вартості партії Товару, відносно якої відбулась прострочка.

Виходячи з того, що сторони умовами договору передбачили застосування у разі порушення терміну поставки продукції пені у розмірі 0, 03 % від вартості непоставленої частини Товару в строк товару за кожен день прострочення поставки товару, в т. враховуючи що спірні правовідносини є господарськими, а відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські санкції, зокрема пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов"язань, а не тільки за невиконання грошового зобов"язання.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобов'язань за контрактом нарахував відповідачу пеню за порушення строків поставки товару на підставі п. 11.1 Контракту в розмірі 0,03% від вартості непоставленої частини Товару за Специфікацією, а саме від суми 169019,55 доларів США, за період з 09.09.2014 року по 14.01.2015 року на загальну суму 5070,58 доларів США.

Дослідивши розрахунок пені, викладений позивачем в позовній заяві, суд дійшов висновку про її перерахунок, оскільки позивачем допущена помилка в розрахунку, а саме неправильно визначена кількість днів прострочення та не враховано, що ставка за якою нараховується пеня є річною, тому при розрахунку пені суму залишку попередньої оплати слід поділити на кількість днів у році. Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, з врахуванням положень вказаного пункту постанови Пленуму Вищого господарського суду України, суд з власної ініціативи здійснив перерахунок пені за допомогою програми "Законодавство".

Пеня розрахована судом наступним чином:

1) від вартості непоставленої частини Товару за Специфікацією в сумі 169019,55 доларів США, строк поставки якої настав 08.09.2014 року, прострочка виникла з 09.09.2014 року

- за період з 09.09.2014 року по 14.01.2015 року (128 днів прострочення) від суми 169019,55 доларів США за ставкою 0,03 % за кожен день прострочення пеня складає 17,78 доларів США.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, з відповідача підлягає стягненню пеня за порушення строків поставки товару в сумі 17,78 доларів США.

За таких обставин, позовні вимоги Спільного підприємства "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. Товариство з обмеженою відповідальністю про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь" пені підлягають задоволенню частково в сумі 17,78 доларів США.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, до обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач відносить складний фінансовий стан підприємства, знаходження підприємства в зоні проведення АТО, збитковість підприємства.

Проте, сам по собі тяжкий фінансовий стан підприємства не може вважатися безумовною підставою для застосування положень п. 3 ст. 83 ГПК України, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник у випадку порушення грошового зобов'язання не може посилатися на неможливість його виконання.

Разом з цим фінансовий звіт ТОВ "АГ Сталь" за 2014 рік дійсно підтверджує негативні тенденції фінансового становища підприємства відповідача, проте в даному випадку, як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку пені, загальний розмір нарахованої пені в сумі 5070,58 доларів США є значно меншим від розміру попередньої оплати, яка стягується з відповідача - 169019,55 доларів США, яка не спростована останнім жодним чином.

В свою чергу, нарахована позивачем пеня в розмірі 5070,58 доларів США базується на умовах контракту, які в силу закону є обов'язковими для виконання, у тому числі для відповідача.

Отже, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром стягуваної попередньої оплати, врахувавши інтереси обох сторін, суд не вбачає підстав для зменшення пені, оскільки її розмір не є значним порівняно з сумою попередньої оплати, тому в задоволенні клопотання відповідача слід відмовити як безпідставного та необґрунтовано заявленого.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобов'язань з поставки товару, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних за період з 09.09.2014 року по 14.01.2015 року в сумі 1792,07 доларів США.

Суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 6.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов'язання» визначено, що стягнення процентів річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти.

Втім, обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні ст. 625 ЦК України, оскільки повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу, а не грошовим зобов'язанням. Стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

При цьому на аванс можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 ЦК України. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.09.2014 року у справі № 921/266/13-г/7.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог Спільного підприємства "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. Товариство з обмеженою відповідальністю про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь" трьох процентів річних в сумі 1792,07 доларів США слід відмовити як необґрунтовано заявлених.

Щодо надання відстрочки виконання рішення суду, слід зазначити наступне.

Статтею 121 ГПК України визначено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Законодавець визначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Слід мати на увазі, що відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний термін звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Згідно з п. 7.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду обґрунтоване приписами статті 121 ГПК України, які передбачають наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач відносить знаходження підприємства в зоні проведення антитерористичної операції, де тривалий час здійснюються бойові дії, постійно ведуться обстріли з важної артилерійської зброї, зупинення виробництва, тяжкий фінансовий стан та збитковість підприємства.

Вказані обставини боржник вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення у спосіб та порядок визначені судом, а тому просить задовольнити його клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду.

На підтвердження викладених обставин відповідач надав наступні документи: довідку ПАТ КБ «Приватбанк» № 08.7.0.0.0/14 від 10.11.2014 року про залишок грошових коштів на рахунку, лист Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» № 077/06-1941 від 13.11.2014 року щодо руху коштів на поточному рахунку, довідку Відділення ПАТ «Перший український міжнародний банк» № МРL-52/898 від 10.10.2014 року щодо руху коштів на поточному рахунку, звіт про фінансові результати за 9 місяців 2014 року, баланс станом на 30.09.2014 року, наказ № 62 від 18.09.2014 року «Про оплату праці при простої підприємства», рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2015 року у справі № 908/5472/14 про стягнення з ТОВ "АГ Сталь" штрафу в сумі 301,45 доларів США, баланс станом на 31.12.2014 року, звіт про фінансові результати за 2014 рік.

Так, зі звіту про фінансові результати за 2014 рік вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь" за звітний період має збиток, який складає 20837000,00 грн., а витрати підприємства разом складають 158500000,00 грн.

Разом з тим, наданий заявником баланс (Звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2014 року свідчить, що про наявність у його підприємства станом на кінець звітного періоду довгострокових зобов'язань в сумі 175368000,00 грн. Також з балансу вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь" станом на 31.12.2014 року на кінець звітного періоду має поточну кредиторську заборгованість, зокрема за:

- розрахунками за товари, роботи, послуги в сумі 7853000,00 грн.,

- розрахунками з бюджетом в сумі 3000,00 грн.,

- розрахунками зі страхування в сумі 6000,00 грн.,

- розрахунками з оплати праці в сумі 995000,00 грн.,

- поточну кредиторську заборгованість за одержаними авансами в сумі 15463000,00 грн., а також інші поточні зобов'язання в сумі 9241000,00 грн.

Таким чином, фінансово-економічний стан відповідача є складним.

Разом із цим, з наданих відповідачем суду довідок банків про рух коштів на його банківських рахунках вбачається, що залишок грошових коштів на рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» № 4001 станом на 10.11.2014 року становить 2799,08 грн., залишок коштів на міжвалютних поточних рахунках в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за період з 01.09.2014 року по 12.11.2014 року складає 14175,16 грн. та 360,94 грн., залишок коштів на поточному рахунку в ПАТ «Перший український міжнародний банк» № 267 складає станом на вересень 2014 року 210,00 грн.

Дослідивши надані до клопотання докази, врахувавши матеріальні інтереси боржника, його фінансовий стан, проведення на території, де знаходиться підприємство антитерористичної операції, суд дійшов висновку, що останнім обґрунтовано заявлено про відстрочку виконання рішення суду в даній справі саме на 3 місяці.

Відстрочка виконання рішення суду сприятиме як можливості продовження господарської діяльності боржника, так і зробить реальною можливість отримання боргу стягувачем.

За такими обставинами, клопотання відповідача підлягає задоволенню, а тому слід надати Товариству з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь" відстрочку виконання рішення суду від 16.03.2015 року у справі № 908/293/15-г строком на 3 місяці до 16.06.2015 року.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 16.03.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 551, 599, 611, 625, 629, 638, 639, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, 233, 265, 266 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85, 121 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Спільного підприємства "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. Товариство з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь", 87524, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Сеченова, буд. 63-А, , на користь:

- Спільного підприємства "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. Товариство з обмеженою відповідальністю, MD-2012, м. Кишинів, Республіка Молдова, бул. Штефан чел Маре ши Сфинт, 64, кв. (оф.) 101, поштова адреса: 69005, а/с 7951, м. Запоріжжя, державний ідентифікаційний номер та фіскальний код 595, попередню оплату за контрактом купівлі-продажу № 125-EXP-14 від 14.07.2014 року в сумі 169019 (сто шістдесят дев'ять тисяч дев'ятнадцять) доларів США 55 центів (еквівалент у гривнях по курсу НБУ на 15.01.2015 року - 2666468 (два мільйона шістсот шістдесят шість тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 47 коп.), пеню в сумі 17 (сімнадцять) доларів США 78 центів (еквівалент у гривнях по курсу НБУ на 15.01.2015 року - 280 (двісті вісімдесят) грн. 50 коп.), витрати зі сплати судового збору в сумі 53334 (п'ятдесят три тисячі триста тридцять чотири) грн. 98 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Спільного підприємства "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. Товариство з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь" щодо стягнення пені в сумі 5052,80 доларів США відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Спільного підприємства "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. Товариство з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь" щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 1792,07 доларів США відмовити.

5. Відстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 16.03.2015 року у справі № 908/293/15-г в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь", 87524, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Сеченова, буд. 63-А, , на користь Спільного підприємства "Orvento-Metall Traiding Company" S.R.L. Товариство з обмеженою відповідальністю, MD-2012, м. Кишинів, Республіка Молдова, бул. Стефан чел Маре ши Сфинт, 64, кв. (оф.) 101, поштова адреса: 69005, а/с 7951, м. Запоріжжя, державний ідентифікаційний номер та фіскальний код 595, попередньої оплати за контрактом купівлі-продажу № 125-EXP-14 від 14.07.2014 року в сумі 169019 (сто шістдесят дев'ять тисяч дев'ятнадцять) доларів США 55 центів (еквівалент у гривнях по курсу НБУ на 15.01.2015 року - 2666468 (два мільйона шістсот шістдесят шість тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 47 коп.), пені в сумі 17 (сімнадцять) доларів США 78 центів (еквівалент у гривнях по курсу НБУ на 15.01.2015 року - 280 (двісті вісімдесят) грн. 50 коп.), витрат зі сплати судового збору в сумі 53334 (п'ятдесят три тисячі триста тридцять чотири) грн. 98 коп., строком на 3 (три) місяці до 16.06.2015 року.

Повне рішення складено - 23.03.2015 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.