ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"20" квітня 2015 р. № 01-39/903/424/15

Суддя господарського суду Волинської області Вороняк А.С., розглянувши матеріали

за позовом державного підприємства «Любомльське лісове господарство», м.Любомль, Волинської області

до відповідача: приватного підприємства «Канц-Лідер», м.Луцьк

про визнання права власності на транспортні засоби та звільнення їх з під арешту

Встановив: 16.04.2015р. державне підприємство «Любомльське лісове господарство» звернулось до господарського суду Волинської області з позовною заявою до приватного підприємства «Канц-Лідер» про визнання права власності на транспортні засоби та звільнення їх з під арешту.

Подана заява не може бути прийнята господарським судом Волинської області, оскільки не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Згідно ч.2 ст.44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, справляється судовий збір в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно підпункту 2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, справляється судовий збір в 1 розмірі мінімальної заробітної плати (1218 грн.).

Згідно п.2.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача.

Згідно п.2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Зокрема, за поданим у здійсненні виконавчого провадження позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону України "Про виконавче провадження") судовий збір сплачується таким чином, як зазначено в абзаці першому цього підпункту.

З прохальної частини поданої позовної заяви вбачається одна вимога майнового характеру та вимога немайнового характеру, а саме:

- визнати за державним підприємством «Любомльське лісове господарство» право власності на транспортні засоби: ЗІЛ 131 номерний знак АС1794ВС, обладнаний маніпулятором WE 6700, номер шасі 838467, вартістю 196 288,56 грн., та ЗІЛ 131 номерний знак АС1795ВС, обладнаний маніпулятором WE 6700, номер шасі 516640, вартістю 201 877 грн.(майнова вимога) та звільнити їх з під арешту (немайнова вимога).

Платіжним дорученням №8324 від 06.04.2015р. стверджується сплата судового збору в розмірі 1218 грн., що свідчить про оплату лише немайнової вимоги.

Згідно позовної заяви, вартість спірного майна становить 398165,56 грн., а саме: ЗІЛ 131 номерний знак АС1794ВС - 196 288,56 грн. та ЗІЛ 131 номерний знак АС1795ВС - 201 877 грн.. Тому судовий збір за подану до суду майнову вимогу про визнання права власності на дані транспортні засоби становить - 7963,31 грн. (2% від 398165,56 грн.).

Згідно п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суд повертає позовну заяву, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Оскільки позивачем не подано доказів сплати судового збору за майнову вимогу в сумі 7963,31 грн., тому дана обставина виступає підставою для повернення позовної заяви без розгляду що, в свою чергу, не позбавляє позивача права на повторне звернення з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених недоліків.

Також суд зазначає, що згідно ч.1 ст.56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до вищезазначеної норми, обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

Згідно п.2 ч.1 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно п.п.59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належним доказом відправлення стороні позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

До позовної заяви додано опис вкладення в цінний лист, з якого вбачається направлення на адресу приватного підприємства «Канц-Лідер» та другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції позовної заяви про визнання права власності та звільнення майна з під арешту з додатками від 15.04.2015р. на 17 арк., тобто в даному описі вкладення до цінного листа відсутній конкретний перелік додатків, які направлені відповідачу та другому відділу ДВС Луцького міського управління юстиції.

Тому при повторному подані позовної заяви позивачу необхідно направити на адресу відповідача (згідно відомостей ЄДРПОУ) та другому відділу ДВС Луцького міського управління юстиції всі додатки до позовної заяви з деталізованим їх переліком, докази направлення надати суду (квитанція, опис вкладення).

Додатково суд зазначає, що при повторному зверненні з даним позовом до суду позивачу необхідно визначити в позовній заяві ціну позову (вартість спірного майна), зазначити повне найменування позивача і відповідача та надати обґрунтоване клопотання, щодо залучення третьої особи (зазначити на якій стороні чи позивача чи відповідача та чи заявляє (чи не заявляє) остання самостійні вимоги на предмет спору) - другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

Також суд зазначає, що позивачу слід врахувати п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" №14 від 26.12.2003р., де вказано, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст.24 ЦПК, ст.12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

На підставі викладеного, господарський суд, керуючись п. 4 ч.1 ст.63, 86 ГПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву державного підприємства «Любомльське лісове господарство» на 4-х арк. з доданими документами на 17-ти арк., в тому числі платіжне доручення №8324 від 06.04.2015р. на суму 1218 грн. - повернути позивачу без розгляду.

Суддя А. С. Вороняк