ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа № 908/4787/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Шевель О. В.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників сторін:

позивача- не з*явився,

відповідача- представник Джаним М.С. за довіреністю № 159/01-26 від 24.02.2015 року ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж, м. Мелітополь, (вх. № 573 З/2-8) на рішення господарського суду Запорізької області від 17.12.2014 року у справі № 908/4787/14,

за позовом - Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж, м. Мелітополь,

до Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області, м. Мелітополь,

про стягнення 21 695,89 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У судовому засіданні 25.02.2015 року оголошено перерву до 18.03.2015 року до 15-30 год.

У судовому засіданні 18.03.2015 року оголошено перерву до 06.04.2015 року до 16-00 год.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.12.2014 року (суддя Алейникова Т.Г.) у задоволенні позовних вимог ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж до Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення заборгованості у розмірі 21 695,89 грн. за договором про постачання електричної енергії № 97 від 23.01.2013 року відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 17.12.2014 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм чинного законодавства. Судові витрати - покласти на відповідача.

Апелянт, обґрунтовуючи свої вимоги вважає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно послався на ту обставину, що позивачем пропущено строк позовної давності. А саме, у відповідності до пункту 6.14 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за № 417/1442, перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття - передавання електричної енергії.

Період підбиття підсумків розрахункового періоду та повідомлення споживача про їх результати розпочинається з 3 робочого дня і має не перевищувати 10 робочих днів від останнього дня періоду для здійснення споживачем остаточного розрахунку.

Таким чином, вважає апелянт, рахунок за перевищення договірної величини електроспоживання мав бути надано відповідачу не пізніше 14 листопада 2013 року ( 10-й робочий день з 1- го листопада 2013 року). Рахунок № 97/10п на сплату за перевищення договірної величини електроспоживання відповідачем отримано 11 листопада 2013 року, про що свідчить підпис представника відповідача на вказаному рахунку.

З урахуванням приписів статей 223 Господарського кодексу України, частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 254 Цивільного кодексу України строк позовної давності для пред*явлення позовної заяви про стягнення боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, на думку позивача, спливає 11 листопада 2014 року. Позовну заяву подано до суду 06.11.2014 року, тобто порушень діючого законодавства не допущено.

Також апелянт вважає,що посилання суду на те, що Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області є «учбовим закладом» не відповідає дійсності, оскільки у Положенні про Управління освіти таке визначення відсутнє, а тому у відповідності до приписів статті 26 Закону України «Про електроенергетику» відповідач зобов'язаний у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачувати енергопостачальника двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Запорізької області від 17.12.2014 року у справі № 908/4787/14 залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги позивача - відмовити в повному обсязі.

06.04.2015 року до апеляційного суду від позивача надійшли пояснення, в яких повідомив суд, що у контексті ПКЕЕ та договору № 97 про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти, Управлінням освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області та об*єкти, на котрі поставляється електрична енергія постачальником у відповідності до договору - є єдина електроустановка споживача, незважаючи на ту обставину, що в перелік об*єктів споживача входять об*єкти, котрі є учбовими закладами.

Усі учбові заклади є юридичними особами, які мають право укладати договори від свого імені, у тому числі на поставку електричної енергії. Твердження відповідача, що укладання таких договорів тягне за собою збільшення персоналу в учбових закладах та понесення матеріальних витрат при укладанні договорів є, на думку позивача, безпідставними, оскільки для укладання договорів на поставку електричної енергії всього лиш необхідно виконати приписи розділу 5 ПКЕЕ «Укладання договорів». При укладанні договорів на постачання електричної енергії з учбовими закладами не виникло б питань про стягнення заборгованості за перевищення договірних величин електроспоживання.

У даному випадку договір постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти, укладено з Управлінням освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області, яке не є учбовим закладом, тому апелянт вважає, що вимоги по стягненню заборгованості за перевищення договірних величин енергоспоживання є правомірними та не суперечать нормам чинного законодавства та умовам договору № 97 про постачання електричної енергії, яка закуповується за державні кошти.

06.04.2015 року відповідач на вимогу апеляційного суду для підтвердження інформації про фактичне споживання електричної енергії за актом про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за жовтень місяць 2013 року саме навчальними закладами м. Мелітополь надав перелік загальноосвітніх навчальних закладів; позашкільних навчальних закладів та дошкільних навчальних закладів.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

10 листопада 2014 року до господарського суду Запорізької області звернулося Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж з позовною заявою до Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області, в якій просило суд стягнути з останнього 21 695,89 грн. - заборгованості за перевищення договірних величин в жовтні 2013 року, та 1827 грн. судового збору, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням умов договору № 97 від 23.01.2013 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву позивача, в якому заперечував проти вимог останнього, посилаючись на те, що строк позовної давності для стягнення санкції за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у розмірі 21 695,89 грн. розпочався 29.10.2013 року та сплинув 29.10.2014 року. Окрім того, відповідач посилався на те, що Управління освіти не може бути притягнуто до відповідальності за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, оскільки в силу пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року № 1556-УІІ внесено зміни до цих положень статті 26 Закону України «Про електроенергетику». Так слова і цифри « професійно-технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів І-ІУ рівнів акредитації державної і комунальної форм власності» було замінено словами» навчальних закладів». Цей Закон набрав чинності через місяць з дня його опублікування. Опублікований він був у офіційному виданні газеті «Голос України» № 148 від 06.08.2014 року.

17.12.2014 року постановлено оскаржувану ухвалу. При цьому, відмовляючи у позові, суд виходив з того, що, по-перше, позивачем пропущено строк позовної давності, по-друге, до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції за споживання електричної енергії понад договірну величину, так як відповідач, виключений з переліку споживачів електричної енергії до яких ці санкції можуть застосовуватись.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і цього не спростовано в апеляційній інстанції, між ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж та Управлінням освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області укладено договір № 97 про постачання електричної енергії (надалі - договір), яка закуповується за державні кошти.

Умовами пункту 1 договору передбачено, що постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно пункту 9.1. договору, для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії за формою додатка № 1 "Обсяги постачання електричної енергії", у двох екземплярах, оформлених зі своєї сторони.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що розрахунки за активну електроенергію здійснюються згідно додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію".

Пунктом 8.3.2 договору сторони домовились, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 9 цього договору, споживач сплачує постачальнику електричної енергії оперативно-господарську санкцію у розмірі двократної вартості різниці фактично спожитої та договірної величин. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт.год і більше.

Відповідно до пункту 7 додатка № 4 до договору, у разі перевищення споживачем договірної величини споживання електричної енергії, що визначається постачальником електричної енергії при підбитті підсумків розрахункового періоду на основі "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію", сума платежу для остаточного розрахунку збільшується на величину вартості, визначеної виходячи із середньозваженого тарифу, різниці фактично спожитої та договірної величини споживання електричної енергії.

Пунктом 10 додатка № 4 до договору передбачено, що споживач зобов'язаний у термін, що не перевищує 5 оперативних днів з дня отримання рахунка або платіжної вимоги доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги - доручення, що направляється йому постачальником електричної енергії.

Датою отримання рахунка або платіжної вимоги - доручення вважається:

- при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - три дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів);

- у випадку вручення рахунка або платіжної вимоги - доручення уповноваженому представнику споживача під розпис в журналі, дата зазначена у журналі;

- при направлені нарочним - дата вручення споживачу.

На думку позивача, відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, чим порушив умови договору.

Відповідно до додатку №1 "Обсяги постачання електричної енергії споживача" договірна величина відповідача у жовтні 2013 р. складає 188000 кВт.год.

Згідно акту про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за жовтень 2013 року, споживачем спожито електричної енергій у кількості 209015 кВт/г, тобто різниця між договірною величиною споживання електричної енергії та фактичним споживанням електричної енергії складає 21015 кВт/г.

Таким чином, використана відповідачем електрична енергія понад договірну величину споживання електричної енергії за жовтень 2013 р. складає 21015 кВт/г

Позивачем у відповідності до умов договору надано споживачу рахунок № 97/10 п від 11.11.2013 р. за перевищення договірної величини на суму 21695,89 грн., про що свідчить підпис представника про отримання рахунку. Дана платіжна вимога - доручення не оплачена, отже позивачем заявлена сума боргу відповідачу за перевищення договірної величини у жовтні 2013 р., яка складає 21695, 89 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до частин 5,6 статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживачі (крім населення, професійно -технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів 1-ІУ рівнів акредитації державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року № 1556-УІІ внесено зміни до статті 26 Закону України «Про електроенергетику». Слова і цифри «професійно - технічних навчальних закладів та вищих навчальних закладів І-ІУ рівнів акредитації державної і комунальної форм власності» замінено словами «та навчальних закладів». Цей Закон набрав чинності через місяць з дня його опублікування. Закон опублікований у офіційному виданні «Голос України» № 148 від 06.08.2014 року. Положення статті 26 Закону України «Про електроенергетику» викладено в наступній редакції: «Споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини».

Як убачається з матеріалів справи, відповідач не споживав за спірним договором для власних потреб електричну енергію, в додатку № 1 до договору № 97 від 23.01.2013 року про постачання електричної енергії «Обсяги постачання електричної енергії споживачу» передбачений перелік фактичних споживачів електричної енергії (загальноосвітні, дошкільні та позашкільні навчальні заклади).

Статтею 27 Закону України «Про електроенергетику», в якій також міститься норма про застосування санкцій про перевищення договірних величин споживання електричної енергії, передбачено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 5 Цивільного кодексу України, що регулює дію актів цивільного законодавства у часі передбачено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом*якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів вважає, що Законом України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року № 156-УІІ скасовано відповідальність за понад договірне споживання електричної енергії навчальними закладами, тому санкції не можуть бути застосовані за попередній період. Отже, враховуючи, що фактичними споживачами електричної енергії у даному випадку є навчальні заклади, санкції за перевищення договірної величини не можуть бути застосовані до відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно і обґрунтовано мотивовано відмову позивачеві у задоволенні позову, саме за вищенаведеною підставою у зв'язку з тим, що до Управління освіти не можливо у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період застосування двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини.

Щодо мотивування господарським судом Запорізької області відмови у позові на підставі пропуску позивачем строку позовної давності колегія суддів вважає, що наведену підставу у даному випадку не має необхідності застосовувати, оскільки відповідачем доведено його виключність у переліку споживачів, щодо яких у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період вони зобов'язані сплачувати енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини ( стаття 26 Закону України «Про електроенергетику»).

З огляду на наведені норми права та обставини справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачеві у задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до приписів статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є удь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об*єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі, рішення господарського суду Запорізької області від 17.12.2014 року у справі № 908/4787/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст. 103, ст.105, Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.12.2014 року по справі № 908/4787/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 09.04.2015 р.

Головуючий суддя О.А. Пуль

суддя Я.О.Білоусова

суддя О.В.Шевель