ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.04.15 Справа № 904/1736/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РОШЕН-КРИВБАС", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 12715, 82 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Матвєєва М.О. - представник за дов. б/н від 02.06.14

від відповідача: ОСОБА_1 паспорт серії НОМЕР_2 виданий 12.03.2001 Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рошен-Кривбас" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення основного боргу у сумі 9377, 03 грн., трьох відсотків річних у розмірі 756, 91 грн. та інфляційних втрат у сумі 2581, 88 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки від 15.10.2009 № 404 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 23.03.2015.

Ухвалою суду від 23.03.2015 розгляд справи було відкладено на 06.04.2015.

03.04.2015 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшли пояснення, в яких він зазначає, що сума заборгованості у розмірі 1265, 74 грн., яка вказана в акті звірки як сальдо на початок періоду, виникла внаслідок несплати за отриманий товар відповідно до видаткових накладних № К-000059021 від 03.10.2012 та № К-000060667 від 10.10.2012.

У судовому засіданні 06.04.2015, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 08.04.2015. Після перерви розгляд справи продовжено.

08.04.2015 відповідач звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що не заперечує проти позову та просив суд, на підставі ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, розстрочити виконання рішення суду на чотири місяці шляхом сплати боргу рівними частинами.

Відповідач відзив на позов та інші документи, витребувані ухвалами суду, не надав, у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову та просив розстрочити його виконання на чотири місяці.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та заперечив проти задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 08.04.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.10.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рошен-Кривбас" (далі - позивач, постачальник) та Фізічною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач, покупець) було укладено договір № 404 (далі - договір).

За цим договором постачальник зобов'язується передати товар у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму, визначену у видатковій накладній постачальника (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору кількість, якість, асортимент товару узгоджуються усно між постачальником і покупцем перед постачанням, і фіксується у видатковій накладній постачальника, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.6 договору право власності на товар і ризики випадкової загибелі товару переходить до покупця в момент фактичної передачі товару покупцю. Під передачею товару покупцю сторони розуміють вивантаження товару у покупця, здійснення приймання за кількістю місць та підписання видаткової накладної постачальника покупцем.

Відповідно до п. 2.2 договору покупець зобов'язаний оплатити одержаний товар в термін сім календарних днів з дня фактичного одержання товару (у готівковій або безготівковій формі розрахунку). Дата фактичного одержання товару вказується на видатковій накладній постачальника.

На виконання умов договору, позивач поставив за період з 31.10.2012 по 30.07.2013, а відповідач прийняв товар на загальну суму 18900, 86 грн., що підтверджується видатковими накладними, підписаними обома сторонами (арк. с. 20-27). Також, відповідач мав перед позивачем заборгованість минулого періоду у сумі 1265, 74 грн.

Відповідач здійснив часткове повернення товару на суму 3142, 94 грн., що підтверджується накладними на повернення товару (арк. с. 42-44) та часткову оплату поставленого товару у розмірі 7646, 63 грн., що підтверджується копіями фіскальних чеків про сплату товару та фотокопіями чеків з програмного забезпечення (1С Підприємство) (арк. с. 45-152).

Таким чином, несплаченим залишається вартість поставленого товару у сумі 9377, 03 грн., про що сторони дійшли згоди, підписавши акт звірки взаєморозрахунків станом на 11.02.2015 (арк. с. 28-29).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання товару за представленими видатковими накладними та не надано доказів повної оплати або повернення переданого товару на суму 9377, 03 грн., а відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню у повному обсязі.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано три відсотки річних за період з 14.11.2012 по 28.11.2013 у розмірі 3 988, 18 грн. та інфляційні втрати за період 14.11.2012 по 28.11.2013 у сумі 1 152, 56 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 (далі - Пленум № 14) індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як вбачається з розрахунку позивача, доданого до позовної заяви, останнім при визначенні інфляційних втрат за період з 08.11.2012 по 20.02.2015 не були враховані місяці, в яких мала місце дефляція, а також положення п. 3.2 Пленуму № 14, відповідно до якого індекс інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця помноженої на індекс інфляції з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково у розмірі 2249, 78 грн.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши правильність нарахування трьох відсотків річних, задовольняє дану вимогу частково у сумі 739, 81 грн. Позивачем при здійсненні розрахунку трьох відсотків річних не враховано умови п. 2.2 договору, відповідно до якого покупець зобов'язаний оплатити одержаний товар в термін сім календарних днів з дня фактичного одержання товару.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При розгляді заяви відповідача про розстрочку виконання рішення, судом враховано правові позиції, що викладені в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9 (далі - Пленум № 9). Так, у пункті 7.1.2 Пленуму № 9 зазначено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Беручи до уваги заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду, у зв'язку із складним фінансовим становищем, яке зумовила пожежа, що сталася у магазині відповідача, та за наслідками якої останньому було спричинено прямі збитки у розмірі 150000 грн. та побічні збитки у сумі 171336 грн. (арк. с. 154-155), господарський суд задовольняє заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду, та розстрочує його виконання на 4 місяці, шляхом сплати боргу щомісяця рівними частинами за наступним графіком: до 01.05.2015 - 3535, 86 грн.; до 01.06.2015 - 3535, 86 грн.; до 01.07.2015 - 3535, 86 грн.; до 01.08.2015 - 3535, 87 грн.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1776, 83 грн.

Керуючись ст. 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен-Кривбас" (50005, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Каховська, 82А; ідентифікаційний код 36607787) основний борг у сумі 9377, 03 грн.. три відсотки річних у розмірі 739, 81 грн., інфляційні втрати у сумі 2249, 78 грн. та 1776, 83 грн. витрат по сплаті судового збору.

Розстрочити виконання рішення суду у справі № 904/1736/15 на 4 місяці шляхом сплати боргу щомісяця рівними частинами за наступним графіком:

до 01.05.2015 - 3535, 86 грн.;

до 01.06.2015 - 3535, 86 грн.;

до 01.07.2015 - 3535, 86 грн.;

до 01.08.2015 - 3535, 87 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.04.2015

Суддя В.І. Ярошенко