ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 р. Справа № 923/410/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Івлевій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дім марочних коньяків "Таврія"; місцезнаходження: 74905, Україна, Херсонська область, м. Нова Каховка, пр-т Дніпровський, 299; ідентифікаційний код 00413475

до: Відкритого акціонерного товариства "Мозырский спиртоводочный завод"; місцезнаходження: 247755, Республіка Білорусь, Гомельська область, Мозирський р-н, Михайловський с/с, 15/93

про стягнення заборгованості за договором поставки

за участю представників сторін:

від позивача - Дурандін О.В., дов. № 1 від 15.04.2015 р.

від відповідача - не прибув

Публічне акціонерне товариство "Дім марочних коньяків "Таврія", Херсонська область, м. Нова Каховка (далі-позивач) звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Мозырский спиртоводочный завод" Республіка Білорусь, Гомельська область, Мозирський р-н про стягнення 37224,14 доларів США, що становить 923903,15 грн. за курсом НБУ 24,82 грн. за один долар США на 04.03.2015 року, з яких: 37002,13 доларів США боргу, що становить 918392,86 грн. за курсом НБУ 24,82 грн. на 04.03.2015 року; 222,01 доларів США пені, що становить 5510,28 грн. за курсом НБУ 24,82 грн. на 04.03.2015 року. Також позивач просить стягнути з відповідача 18478,07 грн. судового збору.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтовуючи їх порушенням відповідачем ст.ст. 525, 526, 527, 625, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 256 ГК України, ст.ст 53, 59, 78 Віденської конвенції про договори міжнародної купівлі-продажу товарів, договірних зобов'язань.

Ухвалою від 17 березня 2015 року суд прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі, витребував докази по справі, направив судове доручення до компетентного іноземного суду за місцезнаходженням відповідача про повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду судової справи, призначив судове засідання на 16.04.2015 року та зупинив провадження у справі до зазначеної дати.

До суду надійшло повідомлення з Економічного суду Гомельської Області Республіки Білорусь про виконання судового доручення та підтвердження вручення відповідачу направлених судом документів.

Відповідач, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, до суду на електронну адресу надіслав витребувані судом документи. Відповідно до надісланого відзиву відповідач визнає позовні вимоги частково, заперечує проти стягнення 74,01 доларів США пені.

За таких підстав, відповідно до статті 75 ГПК України, справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними в ній доказами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Справу розглянуто в судовому засіданні 16 квітня 2015 року.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до розділу V ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

Господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Питання про належність доказів вирішується судом. Належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування. Письмовими доказами, в розумінні статті 36 ГПК України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору і повинні містити відомості, що мають значення для справи та виконані у формі, який дає змогу встановити достовірність документу.

Враховуючи викладене суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для прийняття рішення. В судовому засіданні після закінчення розгляду справи оголошено вступну та резолютивну частини рішення з роз'ясненням процедури оскарження рішення та набрання ним законної сили, повідомлено про дату підготовки повного рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

21 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дім марочних коньяків "Таврія", Херсонська область, м. Нова Каховка та Відкритим акціонерним товариством "Мозырский спиртоводочный завод" Республіка Білорусь, Гомельська область, Мозирський р-н був укладений контракт (поставка товарів) № 709/297-11/14, згідно з яким ПАТ "Дім марочних коньяків "Таврія" (позивач/постачальник) зобов'язується поставити, а ВАТ "Мозырский спиртоводочный завод" (відповідач/покупець) прийняти і оплатити продукцію (товар) відповідно до умов зазначеного контракту. Кількість та ціна товару узгоджуються сторонами та фіксуються в специфікаціях, які є невід'ємними частинами контракту (п. 1.1.-1.2) (а.с. 12-16).

Відповідно до п. 2.1., 2.3. та 2.4. ціна на товар встановлюється в доларах США, загальна вартість контракту складає 1500000 доларів США, однак вказані дані є орієнтовними.

Оплата за товар здійснюється протягом 60 (тридцяти) календарних днів з дати поставки партії товару в пункт призначення - м. Мозир-11 (п. 3.1).

Відповідно до укладеної між сторонами специфікації до договору № 2 від 09.12.2014 року до контракту № 709/297-11/14 від 21.04.2014 року оплата товару здійснюється протягом 80 (вісьмидесяти) календарних днів з моменту оформлення продавцем експортної вантажної митної декларації (а.с. 18).

Відповідач зобов'язався здійснити оплату за поставлений товар відповідно до умов договору (п.7.1. Контракту).

Відповідно до п. 9.2 в разі затримки оплати за поставлену продукцію покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочки.

Відповідно до п. 13.2. всі спори та розбіжності, які можуть виникнути з даного контракту або в зв'язку з ним, які не врегульовані сторонами між собою в договірному порядку, підлягають вирішенню в Економічному суді Гомельської області відповідно до законодавства Республіки Білорусь. Якщо позивачем є продавець, спір підлягає вирішенню в Господарському суді Херсонської області; при цьому застосовується законодавство України.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2014 р. або до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 14.4.).

Відповідно до умов контракту (поставка товарів) № 709/297-11/14 від 21.04.2014 р., позивач свої зобов'язання виконав належним чином (п. 1.1 договору), передавши відповідно до рахунку-фактури №128 товар на загальну суму 37002,13 доларів США, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною з відміткою перевізника, митною декларацією (а.с. 19-22). Отримання товару за Контрактом відповідачем не заперечується, отже, на підставі ч.1 ст. 35 ГПК України, доведенню не підлягає.

Однак, у встановлені строки відповідач свої обов'язки з оплати поставленого товару, передбачені в п.7.1. Контракту, не виконав.

Позивач листом від 18.02.2015 №411 повідомив відповідача про заборгованість та встановив строк для виконання зобов'язання до 07.03.2015 року (а.с. 23). Відповідач у запропоновані позивачем строки за товар не розрахувався.

Отже, відповідачем умови контракту не виконані, що зумовило виникнення заборгованості за контрактом № 709/297-11/14 від 21.04.2014 р. за поставлений товар в сумі 37002,13 доларів США, що становить 918392,86 грн. за курсом НБУ на 04.03.2015 року.

Позовні вимоги про стягнення 37224,14 доларів США, що становить 923903,15 грн. за курсом НБУ 24,82 грн. за один долар США на 04.03.2015 року, з яких: 37002,13 доларів США боргу, що становить 918392,86 грн. за курсом НБУ 24,82 грн. за один долар США на 04.03.2015 року; 222,01 доларів США пені, що становить 5510,28 грн. за курсом НБУ 24,82 грн. за один долар США на 04.03.2015 року, стали предметом судового розгляду у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. У випадку обрання сторонами права, що підлягає застосуванню до змісту правовідносин, господарський суд на підставі статті 4 ГПК України застосовує це право у вирішенні спору. При цьому за приписами частин 3 та 4 статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" вибір права може бути здійснений щодо угоди (правочину) в цілому або її окремої частини. Вибір права стосовно окремих частин угоди повинен бути явно вираженим.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

За визначенням частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Проте, відповідачем зобов'язання щодо оплати поставленої продукції не виконано. На момент подання позову, сума простроченої заборгованості за договором поставки становить 37002,13 доларів США, що становить 923903,15 грн. за курсом НБУ 24,82 грн. за один долар США на 04.03.2015 року.

Таким чином, аналіз зазначених норм права та фактичних обставин справи свідчить про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 37002,13 доларів США, що становить 923903,15 грн. за курсом НБУ 24,82 грн. за один долар США на 04.03.2015 року є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 222,01 доларів США пені, що становить 5510,28 грн. за курсом НБУ 24,82 грн. за один долар США на 04.03.2015 року.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом. п. 9.2 Контракту встановлено, що в разі затримки оплати за поставлену продукцію покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочки.

Враховуючи наведені норми права та встановлений факт неналежного виконання відповідачем грошових зобов'язань, суд, перевіривши розрахунок суми пені, здійснений позивачем, відповідно до періоду виникнення та оплати заборгованості, передбачених договором, визнає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за порушення строку оплати поставленого товару та задовольняє ці вимоги в сумі - 148 доларів США, що становить 3673,36 грн. за курсом НБУ 24,82 грн. за один долар США на 04.03.2015 року. Пеня в сумі 74,01 доларів США заявлена позивачем до стягнення безпідставно.

Згідно із ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Мозырский спиртоводочный завод" (місцезнаходження: 247755, Республіка Білорусь, Гомельська область, Мозирський р-н, Михайловський с/с, 15/93) на користь Публічного акціонерного товариства "Дім марочних коньяків "Таврія" (місцезнаходження: 74905, Україна, Херсонська область, м. Нова Каховка, пр-т Дніпровський, 299; ідентифікаційний код 00413475) 37002,13 доларів США боргу, що відповідно до курсу НБУ 24,82 грн. за один долар США станом на 04.03.2015 року становить 918392,86 грн.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Мозырский спиртоводочный завод" (місцезнаходження: 247755, Республіка Білорусь, Гомельська область, Мозирський р-н, Михайловський с/с, 15/93) на користь Публічного акціонерного товариства "Дім марочних коньяків "Таврія" (місцезнаходження: 74905, Україна, Херсонська область, м. Нова Каховка, пр-т Дніпровський, 299; ідентифікаційний код 00413475) 148 доларів США пені, що відповідно до курсу НБУ 24,82 грн. за один долар США станом на 04.03.2015 року становить 3673,36 грн.

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Мозырский спиртоводочный завод" (місцезнаходження: 247755, Республіка Білорусь, Гомельська область, Мозирський р-н, Михайловський с/с, 15/93) на користь Публічного акціонерного товариства "Дім марочних коньяків "Таврія" (місцезнаходження: 74905, Україна, Херсонська область, м. Нова Каховка, пр-т Дніпровський, 299; ідентифікаційний код 00413475) 18441,11 грн. судового збору.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.04.2015 року

Суддя Т.А. Остапенко