КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2015 р. Справа№ 911/994/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 15.04.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду Київської області від 16.03.2015

у справі №911/994/15 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Екоінжиніринг»

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Крем-1»

3) товариства з обмеженою відповідальністю «Зодіак-Центр»

про звернення стягнення на предмети іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2015 у справі №911/994/15 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернуто позовну заяву ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2015, а справу №911/994/15 передати на розгляд до місцевого господарського суду.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник стверджує, що оскаржувану ухвалу місцевим господарським судом прийнято з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2015 у справі №911/944/15 поновлено ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» строк на апеляційне оскарження, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено справу №911/994/15 до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Представник позивача брав участь в судовому засіданні та надав свої пояснення, підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі. Просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2015 скасувати, а справу №911/944/15 передати на розгляд до господарського суду Київської області.

В судове засідання апеляційної інстанції відповідачі-1,-2,-2 повноважних представників не направили, своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 ГПК України, не скористалися, відзиви на апеляційну скаргу не надали. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання про розгляд апеляційної скарги, а також приймаючи до уваги те, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка представників сторін без поважних причин у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу без участі в судовому засіданні представників відповідачів-1,-2,-3.

Відповідно до ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про повернення позовної заяви

Згідно з нормами ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи та перевіривши матеріали апеляційної скарги, заслухавши пояснення і доводи представника позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2015 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Екоінжиніринг», ТОВ «Крем-1» та ТОВ «Зодіак-Центр» про звернення стягнення на предмети іпотеки на підставі договорів іпотеки, а саме: №151311Z48 від 29.12.2011 (зі змінами та доповненнями), укладеного між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Екоінжиніринг»; №151311Z51 від 29.12.2011 (зі змінами та доповненнями), укладеного між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Крем-1»; №151311Z54 від 06.01.2012 (зі змінами та доповненнями), укладеного між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Зодіак-Центр»; №151311Z55 від 06.01.2012 (зі змінами та доповненнями), укладеного між АТ «Укрексмібанк» та ТОВ «Зодіак-Центр».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2015 у справі №911/994/15 позовну заяву ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» повернуто без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При прийняті оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд дійшов висновку, що в одній позовній заяві об'єднані вимоги до різних відповідачів, які не пов'язані підставами виникнення та підтверджуються нетотожними доказами.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач зазначає, що між АТ «Укрексімбанк» то ТОВ «Агроновоком» (позичальник) 29.12.2011 укладено договір №151311К25 про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного непокритого акредитиву. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, АТ «Укрексімбанк» було укладено: 29.12.2011 з ТОВ «Екоінжиніринг» іпотечний договір №151311Z48; 29.12.2011 з ТОВ «Крем-1» іпотечний договір №151311Z51; 06.01.2012 з ТОВ «Зодіак-Центр» іпотечні договори №151311Z54 та №151311Z55. Враховуючи те, що підставою укладення даних іпотечних договорів є забезпечення виконання зобов'язання за договором №151311К25 про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного непокритого акредитиву від 29.12.2011, то позивачем не порушено вимоги ст. 58 ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з ст. 58 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або у рішенні.

Судом першої інстанції встановлено, що у поданій позовній заяві позивач просить суд звернути стягнення на майно за різними договорами іпотеки: №151311Z48 від 29.12.2011, №151311Z51 від 29.12.2011, №151311Z54 від 06.01.2012 №151311Z55 від 06.01.2012, які укладені з трьома різними юридичними особами.

Вказані іпотечні договори укладені з метою забезпечення виконання зобов'язання ТОВ «Агроновоком» за договором №151311К25 від 25.12.2011.

Місцевий господарський суд вірно зазначив, що відповідні вимоги по суті є однорідними, однак, підтверджуються нетотожними доказами, а також заявлені до різних відповідачів.

Заявлені позивачем вимоги не пов'язані доказами, поданими на їх підтвердження, тобто докази, надані у підтвердження кожної з об'єднаних вимог не є тотожними і дослідження частини таких доказів, що стосуються одного договору, не має значення для з'ясування обґрунтованості вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за іншими договорами. Так, зокрема, дослідження факту направлення вимоги про порушення зобов'язання до ТОВ «Екоінжиніринг» та факту її не виконання не має значення для розгляду вимог до відповідача-2 або відповідача-3.

Також колегія суддів наголошує на тому, що сумісний розгляд відповідних вимог суттєво утруднить вирішення спору, що є самостійною підставою для повернення позовної заяви.

Відповідно до абз. 3 п. 3.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву.

Так, утруднення розгляду відповідних вимог у одному провадженні пов'язано з необхідністю встановлення для кожної вимоги різних юридичних фактів, з якими закон пов'язує виникнення у кожного з відповідачів обов'язку виконати зобов'язання боржника та права у позивача, у разі його не виконання, звернути стягнення на майно, передане кожним з відповідачем в іпотеку. Зокрема, суд має визначити: який обсяг прав та обов'язків виник у сторін за кожним іпотечним договором окремо; чи звертався позивач до кожного з відповідачем з вимогою; чи виконані такі обов'язки кожним з відповідачем.

Також щодо кожного з об'єктів іпотеки за вищевказаними договорами, суд має встановити певні обставини, визначені ст. 39 Закону України «Про іпотеку», і які має містити рішення суду, зокрема: пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації (для кожного предмета іпотеки за кожним окремим договором).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

З огляду на зазначені вище обставини, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява підлягає поверненню скаржнику на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Проте, після усунення допущених порушень, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» не позбавлено можливості повторно звернутись до суду з позовом в загальному порядку.

Отже, враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2015 у справі №911/994/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм процесуального права, є такою що відповідає нормам закону.

Таким чином, апеляційну скаргу ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу господарського міста Києва від 16.03.2015 у справі №911/994/15 - без змін.

Керуючись статтями 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду Київської області від 16.03.2015 у справі №911/994/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2015 у справі №911/994/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/994/15 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук