ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа № 910/17198/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГончарука П.А.,
суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіСтратієнко Л.В.,
за участю представників позивача Садовець О.О.;
відповідачаОСОБА_5;
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Дім медичних технологій "Південь"
на рішення та постановуГосподарського суду міста Києва від 15.10.2014 року Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 року
у справі№ 910/17198/14 Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дім медичних технологій "Південь"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_6
простягнення 7465,45 грн
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім медичних технологій "Південь" (надалі - ТОВ "Дім медичних технологій "Південь", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (надалі - ФОП ОСОБА_6, відповідач) про стягнення 6271,05 грн - основного боргу, 472,92 грн - пені, 721,48 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 6 від 26.05.2012 року щодо оплати поставленого товару за накладними № 207761 від 18.11.2013 року на суму 174,46 грн; №211537 від 16.12.2013 року на суму 1481,50 грн; № 211540 від 16.12.2013 року на суму 1631,00 грн; № 211544 від 16.12.2013 року на суму 697,00 грн; № 211545 від 16.12.2013 року на суму 74,22 грн; № 215579 від 21.01.2014 року на суму 687,00 грн; №215580 від 21.01.2014 року на суму 699,10 грн; № 215581 від 21.01.2014 року на суму 826,77 грн.

ФОП ОСОБА_6 у відзиві на позовну заяву просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що строк виконання зобов'язання, визначений у п. 3.3.3 договору, не настав. Разом з тим, відповідач визнав, що станом на 14.10.2014 року у нього є заборгованість за поставлений товару в розмірі 6271,05 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2014 року у справі № 910/17198/14 (суддя Трофименко Т.Ю.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 року (головуючий суддя Гончаров С.А., судді: Самсін Р.І. та Шаптала Є.Ю.), в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм ст. 526, 530, 712 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та ст.ст. 43, 45, 84 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), просить скасувати судові рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, перевіривши згідно ч. 2 ст. 1115, ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, а також правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з таких підстав.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що 26.05.2012 року між сторонами було укладено договір № 6 поставки, відповідно до якого продавець (позивач) зобов'язався поставити у визначений строк покупцю (відповідачу) товар в асортименті, кількості та за вартістю згідно зі специфікацією, яка погоджена сторонами договору, а відповідач - прийняти та оплатити товар за ціною та в термін, що визначений у договорі.

Суди встановили, що за період з 21.05.2012 року по 21.01.2014 року позивач поставив відповідачу за накладними товар на суму 60249,83 грн. Частину товару відповідач оплатив, частину повернув. Товар на суму 6271,05 грн, поставлений за накладними № 207761 від 18.11.2013 року на суму 174,46 грн; №211537 від 16.12.2013 року на суму 1481,50 грн; № 211540 від 16.12.2013 року на суму 1631,00 грн; № 211544 від 16.12.2013 року на суму 697,00 грн; № 211545 від 16.12.2013 року на суму 74,22 грн; № 215579 від 21.01.2014 року на суму 687,00 грн; №215580 від 21.01.2014 року на суму 699,10 грн; № 215581 від 21.01.2014 року на суму 826,77 грн, відповідач не оплатив і не повернув, що і стало причиною спору у цій справі. Наявність цієї суми заборгованості відповідач у відзиві визнає та не оспорює.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до ст. 530 ЦК України строк оплати відповідачем отриманого від позивача товару не настав, оскільки за договором (п. 3.3.3) оплата за поставлений товар здійснюється протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту його продажу третім особам, проте позивач не надав докази реалізації товару відповідачем третім особам.

Однак погодитися з таким висновком не можна.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змісту наведених норм цивільного законодавства вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. І це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

У п. 2.1 та 3.3 договору сторони погодили, що товар передається покупцю партіями на його замовлення. Сторони за взаємною згодою визначають для кожної партії найбільш зручні та вигідні умови оплати, що впливають на ціну товару. Умови оплати повинні бути вказані в замовленні покупця та накладній продавця і можуть бути наступними:

3.3.1 покупець здійснює 100% передоплату товару.

3.3.2 за домовленістю з продавцем і при наявності достатньої кількості товару на складі покупець може взяти товар з відстрочкою до 30 календарних днів.

3.3.3 оплата за поставлений товар здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту його продажу покупцем третім особам.

Отже, у договорі сторони передбачили три можливі способи оплати партії товару і погодили, що конкретні умови оплати будуть визначені на кожну партію товару в накладній. Як вбачається з матеріалів справи, кожна накладна, яка є предметом спору у цій справі, містить чіткий строк оплати партії товару - до 30 календарних днів з дня поставки, тобто сторони обрали порядок оплати партій товару, що визначений у підпункті 3.3.1 п. 3.3 договору.

Суди попередніх інстанцій, зазначивши про те, що за умовами договору оплата за поставлений товар здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту його продажу покупцем третім особам, неправильно витлумачили умови договору та в порушення норм ч. 1 ст. 530 та ст. 692 ЦК України дійшли помилкового висновку про ненастання строку виконання зобов'язання щодо оплати поставленого товару за накладними № 207761 від 18.11.2013 року на суму 174,46 грн (строк оплати до 03.12.2013 року); № 211537 від 16.12.2013 року на суму 1481,50 грн (строк оплати до 31.12.2013 року); № 211540 від 16.12.2013 року на суму 1631,00 грн (строк оплати до 31.12.2013 року); № 211544 від 16.12.2013 року на суму 697,00 грн (строк оплати до 31.12.2013 року); № 211545 від 16.12.2013 року на суму 74,22 грн (строк оплати до 31.12.2013 року); № 215579 від 21.01.2014 року на суму 687,00 грн (строк оплати до 05.02.2014 року); № 215580 від 21.01.2014 року на суму 699,10 грн (строк оплати до 05.02.2014 року); № 215581 від 21.01.2014 року на суму 826,77 грн (строк оплати до 05.02.2014 року).

Зважаючи на викладене, ухвалені у справі судові рішення не можна визнати законними і обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню. Оскільки, обставини справи не потребують додаткового дослідження і матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем виконання зобов'язання щодо оплати поставленого товару на суму на суму 6271,05 грн, Вищий господарський суд України вважає можливим не передавати справу на новий судовий розгляд і, керуючись ст.ст. 525, 530, 546, 549, 625 ЦК України та п. 2 ст. 1119 ГПК України, постановити нове рішення про задоволення позову повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 1115, 1117, п. 2 ст. 1119, ч. 1 ст. 11110, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім медичних технологій "Південь" задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2014 року у справі № 910/17198/14 скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (03150, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім медичних технологій "Південь" (73000, м. Херсон, вул. Пугачова, буд. 3 кв. 24 (юридична адреса), 04071, м. Київ, вул. Почайницька, 25/49, ТОВ "ЦКП" (адреса для листування), код 34458265) 6271,05 грн - основного боргу, 472,92 грн - пені, 721,48 грн - інфляційних втрат, 1827,00 грн - у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, 913,50 грн у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, 913,50 грн у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

Головуючий суддя Гончарук П.А.
Суддя Кондратова І.Д.
Суддя Стратієнко Л.В.