ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 922/5560/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Цвірі Д.М.

за участю представників сторін:

позивача - Гренчук Г.В., дов. № 5/138 від 26.12.2014

відповідача - Осьмак О.В., дов. № 20 від 08.04.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Укргідроенерго", м. Вишгород (вх. №1652 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 20.01.15 у справі № 922/5560/14

за позовом ПАТ "Укргідроенерго", м. Вишгород

до ПАТ "Укргідропроект", м. Харків

про визнання умови додаткової угоди недійсною та стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.01.2015 по справі №922/5560/14 (суддя Буракова А.М.) у задоволенні позовних вимог ПАТ "Укргідроенерго" до ПАТ "Укргідропроект", м. Харків про визнання умови додаткової угоди недійсною та стягнення з відповідача на користь позивача 303 790,00 грн. відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2015 по справі №922/5560/14 скасувати повністю та прийняти по справі нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Укргідроенерго" задовольнити в повному обсязі. Також просить покласти на відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування викладених вимог позивач посилається на те, що відповідачем було допущено порушення виконання зобов'язань по договору № 3038 від 20.06.2000 в частині виконання зобов'язань в складних та важких умовах, в нічний час, в вихідні та святкові дні, що призвело до безпідставного застосування підвищуючи коефіцієнтів К-1,52; К-1,155;; К-1,332 до показника кошторисної вартості у розрахунку на 1 люд/день, та як наслідок до безпідставного отримання та зберігання відповідачем коштів позивача у розмірі 303790,00 грн., які мають бути стягнуті на підставі ст. 1212 ЦК України.

Крім того, позивач посилається на те, що додаткова угода в частині визначення ціни була укладена з порушенням ч. 2 п. 2.5 Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт для будівництва, що здійснюється на території України ДБН Д.1.1-7-2000, затверджених наказом Держбуду України від 14.12.2000 № 285, а також з порушенням наказу Мінрегіонбуду України від 01.07.2008 № 297 «Про індекси визначення кошторисної вартості проетно-вишукувальних робіт та показники цієї вартості в розрахунку на один людино/день», в зв'язку з чим позивач вважає, що оскаржувана додаткова угода має бути визнана недійсною на підставі ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними заявником доводами не погоджується, вважає їх безпідставними, а висновки, викладені в рішенні суду такими, що відповідають обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, про відсутність правових підстав для визнання додаткової угоди № 16 від 02.06.2008 до договору № 3038 від 20.06.2000 р. на виконання "Проектно-вишукувальних, дослідних робіт на обґрунтування робочої документації та ведення авторського нагляду заходом зведення об'єктів по завершенню будівництва Дністровської ГАЕС" в частині застосованих підвищуючи коефіцієнтів К-1,2; К-1,155; К-1,332 до показника кошторисної вартості у розрахунку на 1 люд/ден, не дійсною та стягнення з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 303 790,00 грн., оскільки укладений договір на протязі тривалого проміжку часу виконувався обома сторонами, а вказані грошові кошти були отримані саме на виконання умов договору. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 червня 2000 р. між Відкритим акціонерним товариством "Дністровська ГАЕС" та Відкритим акціонерним товариством "Укргідропроект" укладено договір № 3038 на виконання "Проектно - вишукувальних, дослідних робіт на обґрунтування робочої документації та ведення авторського нагляду заходом зведення об'єктів по завершенню будівництва Дністровської ГАЕС" (Договір).

19 листопада 2008 на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України від 16.01.2008 № 14 сторонами, а саме: ВАТ "Дністровська ГАЕС" - замовник, ВАТ "Укргідропроект" - виконавець та ВАТ "Укргідроенерго" - новий замовник укладено трьохсторонню угоду № 1-3038 про заміну сторони у договорі, згідно п. 1.2 якої з 19.02.2008 року всі права та обов'язки (зобов'язання) замовника (ВАТ "Дністровська ГАЕС") за договором несе новий замовник (ВАТ "Укргідроенерго"), якому зазначені функції замовник передає безкоштовно.

Отже, з 19.02.2008 р. ВАТ "Укргідроенерго" є замовником по вказаному договору.

В подальшому відповідно до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" відкрите акціонерне товариство "Укргідроенерго" на підставі рішення Загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Укргідроенерго" від 09.06.2011 р. № 3 перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Укргідроенерго" (позивач) і є правонаступником всіх прав та обов'язків.

20 червня 2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 16 до договору, якою сторони на підставі спільного Протоколу технічної наради з питання фінансування робіт по веденню авторського нагляду за ходом будівництва Дністровської ГАЕС від 20.05.2008 р. домовились при визначенні вартості робіт по здійсненню авторського нагляду по договору № 3038 від 20.06.2000 р. встановити наступні показники кошторисної вартості у розрахунку на 1 люд/день: головні інженери проектів, начальники відділів, головні спеціалісти - 433 грн., керівники груп, провідні інженери та інші спеціалісти - 391 грн.

Проте, як зазначає позивач у своїй позовній заяві, в ході проведення державного фінансового аудиту ПАТ "Укргідроенерго" Державною фінансовою інспекцією в Київській області були виявлені порушення та складено довідку про встановлення ознак, що свідчать про відхилення від установленого законодавством порядку використання державних коштів та/або майна ПАТ "Укргідроенерго" № 5/Ф від 30.11.2011.

В зазначеній довідці Державною фінансовою інспекцією було зазначено, що відповідачем було завищено вартість виконаних робіт на суму 303 790,00 грн.

В обґрунтування зазначених порушень Державною фінансовою інспекцією, зокрема зазначено, що встановлений сторонами у додатковій угоді № 16 показник кошторисної вартості на один люд/день у розмірі 433 грн. та 391 грн. не відповідає розміру показник кошторисної вартості на один люд/день 355 грн., який встановлений наказом Міністерства регіонального будівництва та архітектури України від 01.07.2008 р. № 297, що є порушенням п. 2.5 ДБН Д 1.1-7-2000 затвердженого наказом Держбуду України від 14 грудня 2000 р. N 285.

Крім того, Державною фінансовою інспекцією у довідці № 5/Ф від 30.11.2011 зазначено, що під час проведення зустрічної звірки у Відповідача встановлено, що протягом січня-листопада 2010 за даними табелів довідок та табелів робочого часу всі спеціалісти, які здійснювали авторський нагляд, в вечірній час та у вихідні дні не працювали.

03.04.2012 р. ПАТ "Укргідроенерго" отримано від Державної фінансової інспекції в Київській області вимогу від 29.03.2012 р. № 10-32-14-14/2827 про усунення порушень, зазначених в довідках № 1-Ф від 10.10.2011, № 2-Ф від 02.12.2011, № 3-Ф від 02.12.2011, № 5-Ф від 30.11.2011, і оскаржило її до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2012 у справі № 2а-5573/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2012 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду від 11.04.2013 р., позовні вимоги ПАТ "Укргідроенерго" задоволено частково. Визнано необґрунтованим та безпідставним пункт № 1 вимоги від 29.03.2012 р. № 10-32-14- 14/2827 Державної фінансової інспекції у Київській області. Решту вимог Державної фінансової інспекції в Київській області визнано судом правомірними (копії судових рішень додаються).

Так, як вказує позивач у своїй позовній заяві, з метою усунення порушень виявлених Державною фінансовою інспекцією в Київській області та виконання п. 4 Вимоги, позивач звернувся до відповідача з вимогою (від 11.11.2013 р. № 5-2/9339) відповідно до якої вимагав від відповідача протягом семи днів з моменту отримання вимоги відкоригувати завищену вартість виконаних відповідачем проектних робіт на суму 303 790,00 грн., зазначену в кошторисах на ведення авторського нагляду Ф.№3-П, що виникла внаслідок порушення п. 2.5 ДБН Д 1.1-7-2000 затвердженого наказом Держбуду України від 14 грудня 2000 р. N 285 та наказу Мінрегіонбуду України "Про індекси визначення кошторисної вартості проектно-вишукувальних робіт та показники цієї вартості в розрахунку на один людино- день" від 01.07.2008 №297; протягом семи днів з моменту отримання цієї вимоги направити на адресу ПАТ "Укргідроенерго" відкориговані Акти здачі-приймання робіт до договору № 3038 від 20.06.2000 р.; протягом семи днів з моменту отримання цієї вимоги перерахувати на рахунок ПАТ "Укргідроенерго" зайво отримані кошти в розмірі 303 709,00 грн.

Проте, відповідач, листом від 27.11.2013 року за № ПДО 855, відмовив позивачу в задоволенні вказаної вимоги, з посиланням на те, що всі умови договору та додаткової угоди, були погоджені сторонами та повністю виконані.

В подальшому листом від 30.04.2014 р. № 5-2/3196 позивач направив на адресу відповідача проект додаткової угоди до договору, зазначеним проектом додаткової угоди до договору позивач пропонував визначити показники кошторисної вартості у розрахунку на 1 люд/день: Головні інженери проектів, начальники відділів, головні спеціалісти, керівники груп, провідні інженери та інші спеціалісти: 355 грн.

Разом з тим, відповідач листом від 23.05.2014 р. № Р/988 відмовився від укладання додаткової угоди, зазначивши, що для укладання цієї додаткової угоди відсутні підстави.

Вказані обставини, й стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду з вимогою про визнання додаткової угоди № 16 від 02.06.2008 до договору № 3038 між ПАТ "Укргідропроект" та ПАТ "Укргідроенерго" частково недійсною та стягнення з ПАТ "Укргідропроект" коштів в сумі 303 790,00 грн. відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обставин, за якими встановив, що замовлені ПАТ "Укргідроенерго" роботи на протязі дії договору відповідачем були виконані у відповідності до календарного плану робіт та технічного завдання, жодних зауважень щодо якості, строків виконання, кошторисної вартості робіт від позивача не надходило. Вказані роботи були прийняті та сплачені позивачем.

Враховуючи наведене вище, а також положення ст. 203 та ст. 215 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність необхідних і достатніх підстав для визнання умов додаткової угоди №16 від 02.06.2008 до договору №3038 від 20.06.2000 в частині застосованих підвищуючи коефіцієнтів до показника кошторисної вартості у розрахунку на 1 люд/день недійсними.

Враховуючи дійсність договору №3038 від 20.06.2000 з урахуванням умов додаткової угоди №16 від 02.06.2008 до нього, а також зважаючи на те, що факт виявлення внутрішньою ревізією суб'єкта господарювання порушень, допущених під час виконання робіт за договором, не впливає на умови спірних договірних відносин і не може змінювати їх, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог щодо повернення коштів в сумі 303 790,00 грн., як таких, що є безпідставно набутими, згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав задоволення позову з огляду на наступне.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обов'язків є укладений між ними договір підряду № 0111 від 01.10.2012 року.

Предметом даного господарського спору є вимога позивача про визнання недійсними умов додаткової угоди № 16 від 02.06.2008, якою сторони на підставі спільного Протоколу технічної наради з питання фінансування робіт по веденню авторського нагляду за ходом будівництва Дністровської ГАЕС від 20.05.2008 р. (доданий до позовної заяви) домовились при визначенні вартості робіт по здійсненню авторського нагляду по Договору № 3038 від 20.06.2000 р. встановити наступні показники кошторисної вартості у розрахунку на 1 люд/день:

- Головні інженери проектів, начальники відділів, головні спеціалісти - 433 грн.

- Керівники груп, провідні інженери та інші спеціалісти - 391 грн.

Позивач посилається на те, що додаткова угода в частині визначення ціни було укладена з порушенням ч. 2 п. 2.5 Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт для будівництва, що здійснюється на території України ДБН Д.1.1-7-2000, затверджених наказом Держбуду України від 14.12.2000 № 285, а також з порушенням наказу Мінрегіонбуду України від 01.07.2008 № 297 «Про індекси визначення кошторисної вартості проетно-вишукувальних робітта показники цієї вартості в розрахунку на один людино/день», в зв'язку з чим позивач вважає, що оскаржувана додаткова угода має бути визнана недійсною на підставі ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Згідно частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до п. 1 наказу Мінрегіонбуду України від 01 липня 2008 р. № 297 «Про індекси визначення кошторисної вартості проектно-вишукувальних робіт та показники цієї вартості в розрахунку на один людино/день», наведені в ньому індекси визначення кошторисної вартості проектно-вишукувальних робіт та показники цієї вартості в розрахунку на один людино-день затверджуються та рекомендуються до застосування з 01.07.2008.

Згідно п. 4 наказу Мінрегіонбуду України від 01 липня 2008 р. № 297 з 01.07.2008 р. вносяться відповідні зміни до додатків ДБН Д. 1.1 -7-2000.

Проте, додаткову угоду № 16 до договору було укладено 02.06.2008, тобто до введення в дію норм, на які посилається позивач і на порушення яких вказує Державна фінансова інспекція в Київській області.

Також суддів вважає безпідставним посилання позивача на порушення під час укладення додаткової угоди наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.2013 р. № 374 «Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-7:2013», яким встановлені інші показники кошторисної вартості на 1 люд/день ніж ті якими керувалися сторони під час встановлення ціни договору, оскільки на момент укладення оскаржуваної додаткової угоди даний нормативний акт також не існував.

Як зазначено в п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Отже, зазначені позивачем підстави не можуть мати наслідком визнання додаткової угоди недійсною, оскільки обставини на які посилається позивач виникли не в момент укладення додаткової угоди, а під час виконання договору.

Відповідно до ст. 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору встановили спосіб визначення ціни договору шляхом застосування показників кошторисної вартості з розрахунку на людино/день: головні інженери проектів, начальники відділі, головні спеціалісти - 433 грн.; керівники груп, провідні інженери та інші спеціалісти - 391 грн., що підтверджується укладенням оскаржуваної угоди, Протоколом технічної наради з питань фінансування робіт з ведення авторського нагляду за ходом будівництва Дністровської ГАЕС від 20.05.2008 р. та Листом ПАТ «Укргідроенерго» від 27.05.2008 р. № 7-4/2919, які додані до позовної заяви.

Дані показники кошторисної вартості були встановлені в конкретному числовому виразі без будь-яких застережень, щодо їх перегляду або незастосування в залежності від яких-небудь обставин.

Роботи були виконані ПАТ «Укргідропроект» без перевищення встановленої сторонами договору вартості робіт. Фактичні втрати ПАТ «Укргідропроект» під час виконання договору були саме такими, про які сторони домовлялися під час визначення ціни договору і жодних порушень нормативних актів, що регулюють ціноутворення під час встановлення ціни договору сторонами допущено не було.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Суд зауважує, що позивач під час укладення спірного договору та додаткової угоди до нього, будучи вільним у обранні його умов самостійно погодив усі його істотні умови, в тому числі й в частині визначення вартості робіт по здійсненню авторського нагляду по договору № 3038 від 20.06.2000 р. Тому у позивача відсутні підстави перекладати власні ризики на відповідача, шляхом одностороннього коригування умов договору.

Так, укладений договір з урахуванням додаткової угоди № 16 від 02.06.2008, з виконувався обома сторонами у справі та жодних зауважень, щодо його виконання від жодної із сторін не надходило.

Таким чином, позивачем не доведено ні порушень умов договору ПАТ «Укргідропроект», ні правових підстав для визнання недійсними умов додаткової угоди № 16 від 02.06.2008, ні фактів порушень охоронюваних законом прав позивача з боку відповідача, тому позовні вимоги про визнання умов додаткової угоди №16 від 02.06.2008 року до договору №3038 від 20.06.2000 року в частині застосованих підвищуючи коефіцієнтів до показника кошторисної вартості у розрахунку на 1 люд/день недійсними, є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Що стосується заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 303 790,00 грн., як таких, що є безпідставно набутими, згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Із змісту ст. 1212 ЦК України вбачається, що підставою виникнення зобов'язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном є також грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач набув кошти від позивача на підставі договору підряду в рахунок оплати виконаних робіт, а відтак, відповідач, в силу ст. 1212 ЦК України не є особою, яка набула спірні грошові кошти без достатньої правової підстави.

Набуття однією із сторін зобов'язання майна за рахунок іншої особи в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Однак між ПАТ «Укргідропроект» та ПАТ «Укргідроенерго», як вже вказувалося вище, було укладено договір про оплатне виконання робіт, а кошти, які ПАТ «Укргідроенерго» просить стягнути з ПАТ «Укргідропроект», отримано останнім як оплату виконаних за договором робіт, тобто ці кошти набуто за наявності правової підстави, а тому вони не можуть бути витребувані відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуте і навіть за умови виявлення будь-якою ревізією будь-яких порушень вони не можуть впливати на умови договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Саме такою є позиція Верховного Суду України та Вищого господарського суду України висловлена відповідно у «Висновках Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111 16 ГПК України, за І півріччя 2013 р.» та Інформаційному Листі Вищого господарського суду України від 24.04.2013 р. N 01-06/757/2013.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що сам по собі акт чи довідка документальної ревізії фінансово-господарської діяльності, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки згідно ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже, довідка органу фінансового контролю чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

З викладеного вище слід дійти висновку про те, що кошти, які скаржник вимагає до повернення не є безпідставно набутими, оскільки отримані за наявності правових підстав, за виконання оплатного договору за ціною, яка погоджена сторонами.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про необґрунтованість заявлених вимог.

Колегія суддів також зазначає, що доводи апеляційної скарги ПАТ "Укргідроенерго", м. Вишгород не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а також не мають правових підстав для задоволення викладених в апеляційній скарзі вимог. Тому вимоги заявника, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Харківської області від 20.01.15 у справі № 922/5560/14

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Укргідроенерго", м. Вишгород залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.01.15 у справі № 922/5560/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 10 квітня 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.