РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015Справа №910/1713/15-г

За позовомПублічного акціонерного товариства «Вінницький олійножировий комбінат»
доПідприємства «Промтехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю
простягнення 420 096,08 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Іщенко Д.М.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Вінницький олійножировий комбінат» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства «Промтехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - «Підприємство») про стягнення 420 096,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є векселедержателем простого векселя №2 від 02.02.2004 р. номінальною вартістю 420 096,08 грн., емітованого відповідачем, та строк виконання грошового зобов'язання за яким настав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.02.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 23.02.2015 р.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 23.02.2015 р. та 23.03.2015 р. розгляд справи відкладався на 23.03.2015 р. та 15.04.2015 р. відповідно у зв'язку з неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явився, на виконання вимог ухвал суду надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 02217, м. Київ, вул. Закревського, 45, кв. 7, на яку було відправлено ухвалу суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20140211 від 20.02.2015 р., матеріалами справи та вказано в позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.1999 р. між Відкритим акціонерним товариством «Вінницький олійножировий комбінат» (після зміни найменування - Товариство) та Підприємством було укладено договір №45, за змістом якого відповідач поставляє позивачу продукцію для подальшої її переробки та повернення відповідачу.

31.12.2003 р. між сторонами було підписано акт звіряння розрахунків, яким було підтверджено існування заборгованості Підприємства перед Товариством у розмірі 420 096,08 грн. за надані на підставі договору №45 від 03.09.1999 р. послуги.

02.02.2004 р. Підприємством було емітовано простий вексель №2 на суму 420 096,08 грн. на користь Відкритого акціонерного товариства «Вінницький олійножировий комбінат» (після зміни найменування - Товариство).

Строк виконання грошового зобов'язання за вказаним простим векселем було встановлено - 02.02.2014 р.

02.06.2014 р. позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про настання терміну погашення векселя №2 разом з примірником акта пред'явлення векселя до оплати.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання з оплати простого векселя №2 на суму 420 096,08 грн.

Відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 07.06.1930 року), а також законами України від 05.04.2001 року № 2374-III «Про обіг векселів в Україні» (ст. 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), від 23.02.2006 року № 3480-IV «Про цінні напери та фондовий ринок», від 06.07.1999 року № 826-XIV «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі», від 06.07.1999 року № 827-X1V «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі», від 06.07.1999 року № 828-X1V «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів».

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель містить:

1) назву «простий вексель», яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

2) безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей;

3) зазначення строку платежу;

4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж;

6) зазначення дати і місця складання простого векселя;

7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець)

У разі пред'явлення законним векселедержателем вимоги про оплату векселя зобов'язана за ним особа не має права відмовитися від виконання з посиланням на відсутність або недійсність зобов'язання, крім випадків, передбачених ст. 17 Уніфікованого закону про перекази і векселі та прості векселі, затвердженого Женевською конвенцією 1930 року

Згідно з ч. 7 ст. 164 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання мають право в порядку, встановленому законом, випускати в обіг векселі - боргові цінні папери, які посвідчують безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, строк виконання грошового зобов'язання Підприємством на користь Товариства за вказаним простим векселем було встановлено - 02.02.2014 р.

Згідно положень абз. 2 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від № 5 від 08.06.2007 р. «Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів», векселедавець простого векселя є прямим боржником за ним і вимоги до нього можуть бути пред'явлені як у строк платежу, так і протягом усього строку вексельної (позовної) давності незалежно від наявності протесту. При цьому підставою для заявления вимог до прямих боржників є сам вексель, що знаходиться у кредитора. Оскільки у справі мова йде про вексель на пред'явника, то право вимоги за ним має пред'явник простого векселя.

При цьому, відповідно до ст.ст. 70, 77, 78 Уніфікованого закону позовні вимоги до векселедавця, які випливають з простого векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

Згідно з п. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Суд відзначає, що позивачем пред'явлено вимоги для примусової оплати відповідачем простого векселя №2 на суму 420 096,08 грн. зі строком оплати - 02.02.2014 р. в межах позовної (вексельної) давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні» у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Згідно з ч. 2 ст. 198 Цивільного кодексу України відмова від виконання зобов'язання, посвідченого цінним папером, з посиланням на відсутність підстави зобов'язання або на його недійсність не допускається.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача грошових коштів у розмірі 420 096,08 грн. за простим векселем. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Підприємством обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства про стягнення з Підприємця заборгованості у розмірі 420 096,08 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Вінницький олійножировий комбінат» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Підприємства «Промтехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (02217, м. Київ, вул. Закревського, 45, кв. 7; ідентифікаційний код 13668129) на користь Публічного акціонерного товариства «Вінницький олійножировий комбінат» (21034, м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 26; ідентифікаційний код 00373758) заборгованість у розмірі 420 096 (чотириста двадцять тисяч дев'яносто шість) грн. 08 коп. та судовий збір у розмірі 8 401 (вісім тисяч чотириста одна) грн. 92 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.04.2015 р.

Суддя В.П. Босий