ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р.Справа № 923/256/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді Жекова В.І.,

Суддів Пироговського В.Т., Аленіна О.Ю.

(Склад колегії суду змінено згідно з розпорядженням голови суду №150 від 24.03.2015р.)

секретар судового засідання Галузінський Н.О.

Представники сторін у судове засідання не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Херсонської області

від 10.03.2015 р. (про припинення провадження у справі).

по справі № 923/256/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідачів:

1. Новокаховську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області;

2.Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області

про стягнення 21 460 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.03.2015р., яка надіслана учасникам процесу 26.03.2015р. апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду на 08.04.2015р.

Учасники судового процесу відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлялись про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановляння ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

18.02.2015р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Новокаховської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області, в якому просив стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму безпідставно одержаних грошових коштів в розмірі 21 460 грн.

В обґрунтування позову ФОП ОСОБА_1 посилався на те, що 25.04.2014р. Новокаховською ОДПІ Головного управління Міндоходів України в Херсонській області прийнято податкові повідомлення-рішення № 0 та № 000035150, якими фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 було зобов'язано сплатити штраф за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 21 459, 98 грн. , 19.11.2014р. постановою Херсонського окружного адміністративного суду у справі № 821/4314/14 за наслідками розгляду позову ФОП ОСОБА_1 до Новокаховської ОДПІ визнано протиправними та скасовано вказані податкові повідомлення-рішення № 000035150 та № 0.

З наведеного ФОП ОСОБА_1 вважає, що спірні відносини врегульовані ч.1 та ч.2 ст.1212 ЦК України, за якими особа, що набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

На думку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ці обставини і стали підставою для звернення до Господарського суду Херсонської області з відповідним позовом щодо стягнення безпідставно одержаних коштів з Державного бюджету України.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 10.03.2015р. (суддя Чернявський В.В.) здійснено заміну відповідача-1 за правонаступництвом на Новокаховську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області та припинено провадження у справі.

Ухвала мотивована тим, що заявлений позов, за яким порушено провадження у справі законодавством віднесено до підвідомчості адміністративного суду, який має визначатися за правилами підсудності за КАС України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.03.2015р. по справі №923/256/15 та передати справу на розгляд до господарського суду Херсонської області.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт посилається на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції в повному обсязі не було досліджено всі фактичні обставини справи, які суттєве значення мали для визначення підсудності справи, а оскаржувана ухвала суперечить висновкам наведеним у постанові Вищого господарського суду України від 22 липня 2014р. № 50/227.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до податкового повідомлення-рішення № 0 від 25.04.2014р. Новокаховською ОДПІ на підставі статті 126 глави 11 розділу І Податкового кодексу України визначено ФОП ОСОБА_1 5969,55грн. штрафу за затримку на 16 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 59 695, 55 грн. (на а.с.13).

Іншим податковим повідомленням-рішенням - № 000035150 ФОП ОСОБА_1 тим же органом державної податкової служби на підставі статті 126 глави 11 розділу І Податкового кодексу України визначено 15490,43грн. штрафу за затримку на 45 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 77 452, 15 грн. (а.с.14)

Платіжною квитанцією № 106 від 29.04.2014р. ОСОБА_1 сплачено до бюджету 21 460грн. з призначенням платежу: від ОСОБА_1 орендна плата з фізичних осіб за 2012-2013р. В якості платника за цією квитанцією дослівно зазначено: «ОСОБА_1 підприємець» (а.с.12).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19.11.2014р. у справі № 821/4314/14 за позовом ФОП ОСОБА_1 визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення № 000035150 та № 0 від 25.04.2014р. (а.с.10-11).

На підставі вищезазначеного, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до Новокаховської об'єднаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області про стягнення з Державного бюджету України на його користь суму безпідставно одержаних грошових коштів в розмірі 21 460 грн.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується із доводами наведеними в оскаржуваній ухвалі, а відтак і не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі виходячи з наступного.

Так, дійсно, відповідно до вимог статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Проте, як у даному випадку, повернення сплаченої суми податкового зобов'язання врегульовано не загальними нормами цивільного законодавства, а спеціальними нормами податкового законодавства.

Зокрема положеннями п.п.17.1.9 ст.17 Податкового Кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з приписами статті 37 ПК України визначено, що до підстав для припинення податкового обов'язку віднесено скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Умови повернення платникові податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань врегульовані приписами статті 43 ПК України, а відтак такі правовідносини є публічно правовими як за суб'єктним складом так і за правовідносинами які виникли відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог статті 2 КАС України визначено до завдань адміністративного судочинства віднесено захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин. Спори у справах про такий захист відповідно до ст.17 КАС України віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

За приписами статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у т.ч. щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім, зокрема, справ, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо припинення провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з тим, що заявлений позов, за яким порушено провадження у справі, законодавством України віднесено до підвідомчості адміністративного суду, який має визначатися за правилами підсудності за КАС України виходячи з наступного.

Посилання апелянта на постанову Вищого господарського суду України від 22 липня 2014р. № 50/227 в обґрунтування апеляційної скарги судовою колегією до уваги не приймається, оскільки висновки наведений у постанові Вищого господарського суду України по справі № 50/227 не узгоджується із постановами Верховного Суду України у справі №3-35гс10 від 29 листопада 2010 року; у справі №3-52гс10 від 13 грудня 2010 року; у справі №3-34гс11 від 16 травня 2011 року; у справі №3-46гс11 від 30 травня 2011 року; у справі №3-48гс11 від 30 травня 2011 року викладена інша правова позиції щодо аналогічних спорів.

Зокрема, Верховний Суд України у вищезазначених постановах прийшов до висновку, що предметом регулювання статті 1212 ЦК України є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням та збереженням майна і які не врегульовані спеціальними нормами права.

У постановах Верховного Суду України зазначено, що у цих справах спірна сума є сумою податком, утриманою з позивача та перерахованою до Державного бюджету України. Порядок її нарахування, сплати і повернення регулюється спеціальними нормами податкового законодавства, а спори з питань оподаткування не відносяться до компетенції господарських судів і вирішуються в порядку адміністративного судочинства.

За приписами частин 4, 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Також, приписами статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Отже, твердження апелянта щодо того, що при прийнятті оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції в повному обсязі не було досліджено всі фактичні обставини справи, які суттєве значення мали для визначення підсудності справи, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції в повному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи та цілком обґрунтовано було прийнято рішення щодо припинення провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України, оскільки заявлений позов, за яким порушено провадження у справі, названим законодавством віднесено до підвідомчості адміністративного суду.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що оскаржувана ухвала суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстави для її зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 101-106 ГПК України,

колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.03.2015р. у справі № 923/256/15 - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 10.04.2015р.

Головуючий суддя Жеков В.І.
Судді Пироговський В.Т.
Аленін О.Ю.