ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа № 922/5251/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Цибулька О.В. за довіреністю б/н від 13.01.2015 р.

відповідача - Лагутіна І.В. за довіреністю б/н від 20.01.2015 р.

третіх осіб - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Банк Золоті ворота" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Харків (вх. № 1096Х/3-11) на рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2015 р. у справі № 922/5251/14

за позовом ПАТ "Банк Золоті ворота" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Харків

до КП "Жилкомсервіс", м. Харків

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача:

ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_8; ОСОБА_9; ОСОБА_10; ОСОБА_11; ОСОБА_12; ОСОБА_13; ОСОБА_14; ОСОБА_15; ОСОБА_16; ОСОБА_17; ОСОБА_18; ОСОБА_19; ОСОБА_20; ОСОБА_21; ОСОБА_22; ОСОБА_23; ОСОБА_24; ОСОБА_25; ОСОБА_26; ОСОБА_27; ОСОБА_28; ОСОБА_29; ОСОБА_30; ОСОБА_31; ОСОБА_32; ОСОБА_33; ОСОБА_34; ОСОБА_35; ОСОБА_36; ОСОБА_37; ОСОБА_38; ОСОБА_39; ОСОБА_40; ОСОБА_41; ОСОБА_42; ОСОБА_43; ОСОБА_44; ОСОБА_45; ОСОБА_46; ОСОБА_47; ОСОБА_48; ОСОБА_49; ОСОБА_50; ОСОБА_51; ОСОБА_52; ОСОБА_53; ОСОБА_54; ОСОБА_55

про визнання нікчемним правочину

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті ворота" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального підприємства "Жилкомсервіс", в якому просить суд (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 12.01.2015 р., прийнятої ухвалою суду від 15.01.2015 р.) визнати недійсними правочини (банківські операції), що проведені за участі КП "Жилкомсервіс" та ПАТ "Банк Золоті Ворота" 27.06.2014 року, а саме: перерахування грошових коштів в сумі 6800000,00 грн. з поточного рахунку КП "Жилкомсервіс" №965, що відкритий йому в ПАТ "Банк Золоті Ворота", на транзитний поточний рахунок №80 в АТ "Банк Золоті Ворота", списання ПАТ "Банк Золоті Ворота" з транзитного рахунку №80 в АТ "Банк Золоті Ворота" та зарахування на 52 поточні (каркові) рахунки співробітників КП "Жилкомсервіс", що відкриті їм в ПАТ "Банк Золоті Ворота" у вигляді фінансової допомоги в загальній сумі 6800000,00 грн., згідно із платіжною відомістю №1999 від 27.06.2014 р.; відновити правове становище, що існувало до вчинення недійсних правочинів (банківських операцій), а саме: зобов'язати КП "Жилкомсервіс" поновити на своєму поточному рахунку №965, що відкритий йому в ПАТ "Банк Золоті Ворота" грошові кошти в сумі 6800000,00 грн. шляхом ініціювання переказу грошових коштів в сумі 6800000,00 грн. з поточного рахунку та/або поточних рахунків КП "Жилкомсервіс", відкритих йому в іншому банку та/або інших банках України, на рахунок ПАТ "Банк Золоті Ворота" №0 Управління Національного банку України в Харківській області для проведення ПАТ "Банк Золоті Ворота" подальшого зарахування грошових коштів в сумі 6800000,00 грн. на поточний рахунок КП "Жилкомсервіс" №965, відкритий йому в ПАТ "Банк Золоті Ворота".

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 26 червня 2014 року Національним Банком України встановлено заборону ПАТ "Банк Золоті Ворота" перераховувати кошти на поточні рахунки фізичних осіб. Втім, не зважаючи на відповідну заборону, ПАТ "Банк Золоті Ворота" на підставі платіжного доручення відповідача №02 від 27.06.2014 р. списав з транзитного рахунку перераховані відповідачем грошові кошти в сумі 6800000,00 грн. та зарахував їх на 52 поточні (карткові) рахунки співробітників відповідача.

Позивач вважає, що здійснені банківські операції (із списання та перерахування з поточного рахунку відповідача грошових коштів на транзитний рахунок банку та списання банком коштів з його транзитного рахунку із наступним зарахуванням на поточні (карткові) рахунки 52-х фізичних осіб-співробітників відповідача) є правочином, тому вони можуть бути визнані в судовому порядку недійсними у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину сторонами вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України (зміст правочину суперечить актам цивільного законодавства - постанові Правління НБУ №384/БТ від 26.06.2014р., ч. 3 ст. 5, ч. 6 ст. 334 ГК України; абз. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4, п. 7, п.12 ч. 1 ст. 73 та ст. 75 Закону України "Про банки та банківську діяльність"; абз. 24 п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про Національний банк України", п. 4 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ч. 1 ст. 207 ГК України).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.01.20015 р. до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено: ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1); ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2); ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_3); ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_4); ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_5); ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_6); ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_7); ОСОБА_11 (ІПН НОМЕР_8); ОСОБА_12 (ІПН НОМЕР_9); ОСОБА_13 (ІПН НОМЕР_10); ОСОБА_14 (ІПН НОМЕР_11); ОСОБА_15 (ІПН НОМЕР_12); ОСОБА_16 (ІПН НОМЕР_13); ОСОБА_17 (ІПН НОМЕР_14); ОСОБА_18 (ІПН НОМЕР_15); ОСОБА_19 (ІПН НОМЕР_16); ОСОБА_20 (ІПН НОМЕР_17); ОСОБА_21 (ІПН НОМЕР_18); ОСОБА_22 (ІПН НОМЕР_19); ОСОБА_23 (ІПН НОМЕР_20); ОСОБА_24 (ІПН НОМЕР_21); ОСОБА_25 ОСОБА_56 (ІПН НОМЕР_22); ОСОБА_26 (ІПН НОМЕР_23); ОСОБА_27 (ІПН НОМЕР_24); ОСОБА_28 (ІПН НОМЕР_25); ОСОБА_29 (ІПН НОМЕР_26); ОСОБА_30 (ІПН НОМЕР_27); ОСОБА_31 (ІПН НОМЕР_28); ОСОБА_32 (ІПН НОМЕР_29); ОСОБА_33 (ІПН НОМЕР_30); ОСОБА_34 (ІПН НОМЕР_31); ОСОБА_35 (ІПН НОМЕР_32); ОСОБА_36 (ІПН НОМЕР_33); ОСОБА_37 (ІПН НОМЕР_34); ОСОБА_38 (ІПН НОМЕР_35); ОСОБА_39 (ІПН НОМЕР_36); ОСОБА_40 (ІПН НОМЕР_37); ОСОБА_41 (ІПН НОМЕР_38); ОСОБА_42 (ІПН НОМЕР_39); ОСОБА_43 (ІПН НОМЕР_40); ОСОБА_44 (ІПН НОМЕР_41); ОСОБА_45 (ІПН НОМЕР_42); ОСОБА_46 (ІПН НОМЕР_43); ОСОБА_47 (ІПН НОМЕР_44); ОСОБА_48 (ІПН НОМЕР_45); ОСОБА_49 (ІПН НОМЕР_46); ОСОБА_50 ОСОБА_57 (ІПН НОМЕР_47); ОСОБА_51 (ІПН НОМЕР_48); ОСОБА_52 (ІПН НОМЕР_49); ОСОБА_53 (ІПН НОМЕР_50); ОСОБА_54 (ІПН НОМЕР_51); ОСОБА_55 (ІПН НОМЕР_52).

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.01.2015 р. у даній справі (суддя Лавренюк Т.А.) в позові відмовлено повністю.

Позивач з зазначеним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким визнати недійсними наступні правочини (банківські операції), що проведенні за участі КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" та АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" 27.06.2014 року, а саме: перерахування грошових коштів в сумі 6 800 000, 00 грн. з поточного рахунку КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" №965, що відкритий йому в АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА", на транзитний поточний рахунок № 80 в АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА", списання АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" з транзитного рахунку № 80 в АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" та зарахування на 52 поточні (карткові) рахунки співробітників КП "ЖИЛКОМСЕРВІС", що відкриті їм в АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" у вигляді фінансової допомоги в загальній сумі 6800000,00 грн. згідно із платіжною відомістю № 1999 від 27.06.2014 р..

Відновити правове становище, що існувало до вчинення недійсним правочинів банківських операцій, а саме: зобов'язати КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" поновити на своєму поточному рахунку _№ 965, що відкритий йому в АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" грошові кошти в сумі 6 800 000, 00 грн. (шість мільйонів вісімсот тисяч гривень, 00 копійок) шляхом ініціювання переказу грошових коштів в сумі 6 800 000, 00 грн. з поточного рахунку та/або поточних рахунків КП "ЖИЛКОМСЕРВІС", відкритих йому в іншому банку та/або інших банках України, на рахунок АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" № 0 Управління Національного банку України в Харківській області для проведення АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" подальшого зарахування грошових коштів в сумі 6 800 000, 00 грн. на поточний рахунок КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" № 965 в сумі 6 800 000, 00 грн., згідно із платіжною відомістю № 1999 від 27.06.2014 р., відкритий йому в АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА".

Так, в обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що на момент здійснення спірних банківських операцій діяла заборона на зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у банках, яка поширювалась на відповідача у справі. Також, зазначає, що є безпідставним посилання суду першої інстанції як на підставу у відмові у позові, на час отримання позивачем Постанови Правління НБУ №384/БТ від 26.06.2014р - до здійснення банківських операцій, так як, на думку позивача, дана постанова у встановленому порядку не оскаржена та є дійсною, повинна створювати правові наслідки.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 23.03.2015 р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 р. розгляд справи відкладено на 08.04.2015 р.

02.04.2015 р. за вх. № 5245 позивачем надані пояснення в обґрунтування своєї позиції по справі.

Відповідачем на виконання вимог ухвали суду 06.04.2015 р. надано за вх. № 5546 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги позивача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

В судове засідання, призначене на 08.04.2015 р., представник третьої особи не з'явився, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу позивача за відсутності зазначеного представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 11 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком "Золоті ворота" (далі - "банк") та відповідачем (як клієнтом) було укладено договір банківського рахунку (далі - "договір банківського рахунку").

Відповідно до п. 1.1 договору банківського рахунку, банк відкриває клієнту поточний (і) рахунок (ки), відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 року (далі - "Інструкція"), для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов цього договору та вимог законодавства України.

Згідно із п. 2.1 договору банківського рахунку банк відкриває клієнту рахунок №965.

Пунктами 4.2.2 та 4.2.3 договору банківського рахунку передбачено, що клієнт має право вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків та інших обумовлених цим договором послуг; подавати до банку розрахункові документи (види яких передбачені чинним законодавством України) на паперових носіях, а також електронні розрахункові документи у разі обслуговування клієнта за допомогою систем дистанційного обслуговування.

01 червня 2013 року між банком та відповідачем (як клієнтом) було укладено договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг №347 (далі - "договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг").

Пунктом 1.1 договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг передбачено, що банк надає клієнту, у порядку та на умовах, визначених договором та чинним законодавством України, послуги по обслуговуванню (на підставі платіжних доручень та/або зведених відомостей) виплати заробітної плати, авансів, коштів на відрядження, лікарняних, відпускних, відшкодувань, заохочувальних та/або компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) клієнтом фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах з клієнтом або у відносинах найму або інших подібних відносинах за цивільно-правовими договорами (далі - "співробітники"), а також стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, позик, аліментів, які виплачуються (надаються) співробітниками, а також інших доходів і виплат, передбачених цивільно-правовими договорами, укладеними між клієнтом та співробітниками, або інших доходів і виплат, передбачених чинним законодавством України (далі - "доходи і виплати"), які здійснюються на користь співробітників, в безготівковому порядку на їх поточні рахунки, відкриті банком в національній валюті України, на виконання умов договору, з виготовленням та наданням у користування спеціальних платіжних засобів у вигляді пластикових карт (далі "КР").

Зі змісту п. 1.2 договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг вбачається, що відповідач надає банку перелік співробітників, яким будуть відкриті поточні рахунки.

Як стверджують учасники судового процесу, банк відкрив для співробітників відповідача (третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) рахунки, передбачені договором про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг.

Пунктом 2.1.2 договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг визначено, що перерахування доходів і виплат, які підлягають виплаті співробітникам здійснюється на рахунок №80 не пізніше 16:00 год. робочого дня видачі доходів і виплат співробітникам. У разі надходження коштів на вказаний рахунок після 16.00 - днем їх зарахування може бути наступний робочий день.

Відповідач надає банку для здійснення виплат конкретним співробітникам на їх КР спеціальний електронний файл (зведену відомість) або платіжне доручення (оформлене відповідно до вимог чинного законодавства України) з даними про нараховані відповідачем суми доходів і виплат, що підлягають зарахуванню на КР конкретного співробітника (ів), із зазначенням суми, яка підлягає виплаті кожному з них (п. 2.1.3).

Як вбачається з положень п. 3.6 договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг, отримані від відповідача (клієнта) зведена відомість та/або платіжне доручення перевіряються банком на відповідність визначеним договором вимогам. У випадку позитивного результату перевірки, банком здійснюється розподіл коштів, перерахованих до банку згідно зведеної відомості та/або платіжного доручення на КР співробітників.

25 червня 2014 року між відповідачем та третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було укладено наявні в матеріалах справи 52 договори позики (повторної фінансової допомоги) №№6678, 6661, 7538, 2410, 6930, 6792, 6906, 5497, 2173, 6669, 2495, 6672, 6664, 7600, 7112, 7840, 6790, 6784, 6734, 7720, 7604, 0242, 7629, 6735, 6674, 7620, 6736, 6791, 6738, 6654, 6659, 6948, 6658, 6715, 2174, 6682, 6663, 2175, 6940, 2493, 7608, 7478, 7719, 7469, 6936, 6978, 6653, 8161, 4237, 6782, 6750, 1662 (т.с. 1 а.с. 77-128).

26 червня 2014 року постановою Правління Національного банку України №384/БТ (т.с. 1 а.с.13-17) віднесено банк до категорії проблемних строком до 180 днів, установлено для банку обмеження в його діяльності, зокрема, щодо зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих в банку.

Дана постанова вручена ПАТ «Банк Золоті Ворота» 27.06.2014 р., про що свідчить довідка Управління Національного банку України в Харківській області (а.с. 170 т.2).

27 червня 2014 року відповідач надав банку платіжне доручення № 101 від 27 червня 2014 року на суму 6800000,00 грн. (т.с. 1 а.с. 22) для перерахування відповідних коштів з відкритого рахунку №965 на транзитний рахунок №0 для надання фінансової допомоги співробітникам відповідача (третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у даній справі) для зарахування на карткові рахунки згідно відомості №1999 від 27.06.2014 р.

Для переказу коштів відповідачем було підготовлено та надано банку наявну в матеріалах справи відомість №1999 від 27.06.2014 р. Призначення платежу: повторна фінансова допомога, із визначенням даних, обумовлених п. 2.1.3 договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг.

Як свідчить виписка по особовому рахунку 27.06.2014 р., фінансова допомога співробітникам відповідача була зарахована на транзитний рахунок №0.

27 червня 2014 року банк на підставі договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг зарахував грошові кошти на загальну суму 6800000,00 грн. на карткові рахунки співробітників відповідача (третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у даній справі). Відповідно до виписки руху коштів на банківських рахунках (а.с. 62 т.1) час проведення даної банківської операції 18 годин 58 хвилин 27.06.2014 р. Дані обставини підтверджуються зведеним меморіальним ордером №02 від 27.06.14 (а.с. 1 а.с.60) та не суперечать іншим наявним у справі доказам і не спростовані жодним с учасників.

04 серпня 2014 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №67 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк Золоті Ворота" банк визнано неплатоспроможним та запроваджено тимчасову адміністрацію.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

На підставі договору банківського рахунку та договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг, у відповідача виникло право на розпорядження власними коштами, що знаходяться на банківському рахунку, а у банку - виник кореспондуючий обов'язок з виконання розпоряджень відповідача з приводу перерахування цих коштів у порядку, визначеному договорами.

Чинним законодавством визначено порядок здійснення відповідачем розпорядження відносно грошових коштів, що знаходяться на його рахунку, та виконання банком відповідного розпорядження.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (ч. 1 ст. 1071 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 22.1 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ініціювання переказу здійснюється платіжним дорученням.

Переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою (п. 1.23 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

На підставі укладених договорів та у визначеному законом порядку, 27.06.2014р. позивач здійснив розпорядження належними йому коштами - надав банку платіжне доручення №101 від 27.06.2014 р. для переказу коштів з рахунку №965 на транзитний рахунок №80 для зарахування на карткові рахунки третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Для переказу коштів відповідачем було підготовлено та надано банку наявну в матеріалах справи відомість №1999 від 27.06.2014 р. призначення платежу: повторна фінансова допомога, із визначенням даних, обумовлених п. 2.1.3 договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг.

Частинами 1, 2 ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Договором банківського рахунку (п. 3.1.9) та договором про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг (п. 2.1.2) відповідач та банк погодили, що банк виконує розрахункові документи відповідача в день їх надходження, якщо вони надійшли у робочий (банківський) день до 16:00 год., а якщо після цього часу - на наступний робочий (банківський день).

На виконання договірних зобов'язань, 27.06.2014 р. о 18.58 год. банк списав кошти відповідача з рахунку №965 та переказав їх на транзитний рахунок №80 із подальшим їх зарахуванням на карткові рахунки третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Факт виконання банком своїх зобов'язань за договорами підтверджується зведеним меморіальним ордером №02 від 27.06.14 (т.с. 1 а.с.60) та не заперечується учасниками судового процесу.

З огляду на наведене, ініційований відповідачем платіжним дорученням №101 від 27.06.2014 р. переказ коштів з рахунку №965 на транзитний рахунок №80 для зарахування на карткові рахунки третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - є реалізацією його прав та виконанням банком обов'язків, визначених договором банківського рахунку від 11.09.2006 р. та договором про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг №347 від 01.06.2013 р.

Посилання позивача, викладені в апеляційній скарзі, на недійсність банківських операцій (як правочинів) у зв'язку з їх вчиненням з порушенням вимог чинного законодавства, а саме існуючої заборони на банківські операції, встановленої у постанові Правління НБУ №384/БТ від 26.06.2014р., ч. 3 ст. 5, ч. 6 ст. 334 ГК України; абз. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4, п. 7, п.12 ч. 1 ст. 73 та ст. 75 Закону України "Про банки та банківську діяльність"; абз. 24 п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про Національний банк України", п.4 ч.2, ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ч. 1 ст.207 ГК України - є юридично неспроможними, виходячи з наступного.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Таким чином, виконання обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України №384/БТ повинне здійснюватися у порядку, передбаченому законодавством.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює питання застосування заходів впливу щодо банків є Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління Національного банку України №346 від 17.08.2012 р.

Згідно з п. 7.8. наведеного Положення Національний банк не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття (отримання територіальним управлінням Національного банку рішення Комісії Національного банку) рішення про обмеження, зупинення чи припинення окремих видів операцій банку, забезпечує отримання банком цього рішення під підпис його уповноваженого представника на другому примірнику супровідного листа із зазначенням дати та часу отримання (далі - момент отримання).

Положенням також унормовано, що банк з моменту отримання рішення Національного банку про зупинення окремих видів здійснюваних банком операцій та на визначений у цьому рішенні строк (або до визначеного терміну) утрачає право одночасно на здійснення таких операцій у визначеній рішенням частині (щодо виду здійснюваних операцій та/або кола клієнтів) та продовження строку діючих договорів (укладання нових договорів) щодо проведення операцій, які зупинені (п. 7.10. Положення).

Отже, банк втрачає право здійснення операцій визначених постановою Правління національного банку України №384/БТ від 26.06.2014 р. лише з моменту його отримання.

Відповідно до довідок Національного банку України (лист 47-315/11209 від 20.02.2015 р., а.с. а.с. 169 т. 2 ) та Управління Національного банку України у Харківській області (лист 05-160/2337 від 05.03.2015 р., (а.с. 170 т. 2) постанову Правління національного банку України №384/БТ від 26.06.2014 р. було передано уповноваженому представнику АТ «Банк Золоті ворота» 27.06.2014 р. о 19.00 год., тобто вже після виконання спірних банківських операцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, Положення пов'язує втрату банком права на здійснення певних банківських операцій (подія, яка має юридичне значення) з моментом у часі: момент отримання уповноваженим представником АТ «Банк Золоті ворота» постанови Правління національного банку України №384/БТ від 26.06.2014 р. (подія, яка має неминуче має настати).

В той же час, матеріали справи свідчать про те, що спірні операції було проведено до настання події, з якою Положення пов'язує втрату банком права здійснювати певні операції, а саме: списання коштів з рахунку КП «Жилкомсервіс» 27.06.2014 р. о 17.23 год., зарахування на рахунки фізичних осіб 27.06.2014 р. о 18.58 год. (а.с. 62).

Також колегія суддів зазначає, що якщо виходити з порядку обчислення строку на який встановлено обмеження на здійснення банком певних операцій, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно зі ст. 252, 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, перебіг строку, на який Національним банком України встановлено обмеження на здійснення певних операцій починається з наступного дня після отримання уповноваженим представником АТ «Банк Золоті ворота» постанови Правління національного банку України №384/БТ від 26.06.2014 р., тобто з 28.06.2014 р.

Таким чином, на момент здійснення спірних операцій будь-яких обмежень щодо їх вчинення не існувало, АТ «Банк Золоті ворота» було правомірно та у відповідності до умов договорів з КП «Жилкомсервіс» було списано грошові кошти та зараховано їх на рахунки третіх осіб.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що самостійною підставою відмови в задоволенні позовних вимог є відсутність правових підстав визнання правочинів недійсними.

Так, відповідно до статті 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Частиною 3 ст. 1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 59 Закону України "Про банки і банківську" діяльність зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

Таким чином, спірні банківські операції виконані на підставі імперативного припису закону (ч.3 ст. 1068 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Аналіз змісту позову та посилань позивача свідчить про те, що останній не наводить конкретної норми закону, яка б встановлювала заборону на проведення операцій перерахування коштів на поточному рахунку або свідчила б про незаконність виконаних операцій.

Оспорювані позивачем банківські операції не можуть бути визнані недійсними на підставі ч. 3 ст. 5, ч. 6 ст. 334, ч. 1 ст.207 ГК України; абз. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4, п. 7, п.12 ч. 1 ст. 73 та ст. 75 Закону України "Про банки та банківську діяльність"; абз. 24 п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про Національний банк України". Положення відповідних актів цивільного та господарського законодавства закріплюють загальні положення про правила господарських відносин, правовий статус банків та повноваження Національного банку України, врегульовують відносини банку та Національного банку України тощо. При цьому, відповідні норми не встановлюють вимоги щодо правочинів та не визначають підстави їх недійсності.

Положення п.4 ч.2, ч. 3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції від 10.04.2014 р., яка діяла на момент вчинення правочинів, що оспорює позивач) також не свідчать про недійсність оспорюваного позивачем правочину.

Так, відповідно до п.4 ч.2, ч. 3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції від 10.04.2014 р.), нікчемними є договори, виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які, як обов'язковий критерій, передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку.

Правочин - банківські операції, що оспорюються позивачем, не є договором, що передбачає платіж чи операцію з майном з метою надання пільг відповідачу чи третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки, як встановлено судом вище, оспорюваний правочин здійснений на виконання чинних договірних зобов'язань банку на підставі договору банківського рахунку від 11.09.2006 р. та договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг №347 від 01.06.2013 р. і представляє собою розпорядження власними коштами КП «Жилкомсервіс».

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що банківські операції, які становлять предмет дослідження у даній справі є чинними, а позовні вимоги в частині визнання недійсними банківських операцій, що проведені за участі КП "Жилкомсервіс" та ПАТ "Банк Золоті Ворота" 27.06.2014 року, а саме: перерахування грошових коштів в сумі 6800000,00 грн. з поточного рахунку КП "Жилкомсервіс" №965, що відкритий йому в ПАТ "Банк Золоті Ворота", на транзитний поточний рахунок №80 в ПАТ "Банк Золоті Ворота", списання ПАТ "Банк Золоті Ворота" з транзитного рахунку №80 в ПАТ "Банк Золоті Ворота" та зарахування на 52 поточні (карткові) рахунки співробітників КП "Жилкомсервіс", що відкриті їм в ПАТ "Банк Золоті Ворота", - не підлягають задоволенню.

Вимога позивача про відновлення правового становища, що існувало до вчинення спірних банківських операцій є похідною від вимоги про визнання таких операцій недійсними. Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про неможливість задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними спірних банківських операцій, позовні вимоги в частині застосування реституції також не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що твердження позивача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях, не доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Банк Золоті ворота" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2015 р. у справі № 922/5251/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2015 р. у справі № 922/5251/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 10.04.2015 року.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.