РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015Справа №910/6398/15-г

за позовомФізичної особи-підприємця Панасенко Вадима Володимировича
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"
провідшкодування шкоди 12 365,56 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Бартосевич Б.В. - представник за довіреністю від 15.09.2014;
від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 08.04.2015, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги фізичної особи-підприємця Панасенка Вадима Володимировича до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди в розмірі 12 365,56 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТзДВ «Страхова компанія «Аксор» на підставі договору добровільного страхування 0504 № 002871 від 10.04.2013р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «КІА», державний номер АІ 0154 СО, а тому ТзДВ «Страхова компанія «Аксор» відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Мерседес-Бенц», державний номер СВ 0620 ВА, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Провідна». 20.06.14 між позивачем та ТзДВ «Страхова компанія «Аксор» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих страхувальнику за договором № 0504 № 002871 від 10.04.2013р. 12.11.14 позивачем було направлено відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму збитків, позивач просить стягнути з відповідача 12365,56 грн. невиплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2015 порушено провадження у справі № 910/6398/15-г за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 08.04.2015.

31.03.2015 на адресу господарського суду надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Мercedes-Benz», державний номер СВ 0620 ВА.

В судове засідання 08.04.15 представник позивача з'явився, надав пояснення по суті спору, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до п.4 Полісу АС/4187706 франшиза складає 500 грн., тому сума страхового відшкодування по заявленому страховому випадку, яка може бути відшкодована в порядку регресу, складає 11865,56 грн. Розгляд справи просить проводити за відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

З постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.12.2013 у справі № 369/11926/13-п вбачається, що 04.12.2013 близько 19 год. 50 хв. Білінський Р.М. знаходячись на а/д Київ-Знам'янка, керуючи автомобілем «Мercedes-Benz», державний номер СВ 0620 ВА під час маневрування не зумів дотриматись безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «КІА», державний номер АІ 0154 СО, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Білінським Р.М. вимог п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.12.2013 у справі № 369/11926/13-п.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «КІА», державний номер АІ 0154 СО.

Пошкоджений автомобіль був застрахований Яриш Оленою Петрівною (страхувальник) у Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Аксор" (страховик) на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 0504 № 002871 від 10.04.2013р.

Відповідно до звіту № 2809/1886 від 02.01.2014 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «КІА», державний номер АІ 0154 СО внаслідок пошкоджень складає 13347,82 грн.

Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «КІА», державний номер АІ 0154 СО, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до калькуляції СТО - ТОВ «Промавтотехсервіс» № КА-0001788 від 09.01.14 становить 15006,22 грн.

Листом від 16.01.14 вих. № 05-1835541 вигодонабувач - АТ «Дельта Банк» повідомив, що не заперечує проти виплати страхового відшкодування на рахунок СТО.

На підставі договору добровільного страхування страховиком (ТзДВ «СК «Аксор») було складено страховий акт № 491 від 09.01.2014 та розраховано суму страхового відшкодування в сумі 12365,56 грн. Страхове відшкодування було перераховано на рахунок СТО платіжним дорученням № 36 від 27.02.14.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, до страховика перейшло в межах суми 12365,56 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідальність водія транспортного засобу «Мercedes-Benz», державний номер СВ 0620 ВА, яким спричинено ДТП, що потягнуло пошкодження автомобіля «КІА», державний номер АІ 0154 СО, застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4187706.

Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи визначено в розмірі 500,00 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, страховик набув право регресу до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мercedes-Benz», державний номер СВ 0620 ВА, застрахована у відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4187706, то відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки «Мercedes-Benz», державний номер СВ 0620 ВА, встановлена постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.12.2013 у справі № 369/11926/13-п.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Умовами полісу АС/922139 розмір франшизи встановлено на рівні 500 грн., а тому страхове відшкодування підлягає зменшенню на вказану суму, таким чином розмір страхового відшкодування, який зобов'язаний був сплатити відповідач в порядку регресу, становить 12365,56 грн. - 500,00 грн. = 11865,56 грн.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 513 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

20.06.2014 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Аксор" (страховиком) та Фізичною особою-підприємцем Панасенко Вадимом Володимировичем (позивачем) укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого страховик відступив позивачу право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальникам страховика по договорам страхування, в тому числі завданих страхувальнику за договором № 0504 № 002871 від 10.04.2013р в розмірі 12 365,56 грн. (п. 3 реєстру № 2).

Позивач повідомив відповідача листом-заявою від 12.11.14 вих. № 2871 про відступлення права вимоги щодо страхового відшкодування збитків завданих страхувальнику (поліс АС/4187706) та просив виплатити йому страхове відшкодування в порядку регресу.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, страхове відшкодування відповідач має сплатити новому кредитору - позивачу.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу «КІА», державний номер АІ 0154 СО було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в сумі 11865,56 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 11 865,56 грн., в частині позовних вимог про стягнення 500,00 грн. слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Провідна» (03049 м. Київ, просп. Повітрофлотський, 25, ідентифікаційний код 23510137) на користь Фізичної особи-підприємця Панасенка Вадима Володимировича (03035 м. Київ, вул. Кавказька, 13, кв. 94, ідентифікаційний номер ) суму страхового відшкодування в розмірі 11 865 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят п'ять) грн. 56 коп., 1 753 (одну тисячу сімсот п'ятдесят три) грн. 13 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 500 грн. 00 коп. відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.04.2015 р.

Суддя Л.Г. Пукшин