ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015 р. Справа №917/619/15

За позовом прокурора Київського району міста Полтави в інтересах держави в особі Полтавської обласної ради, Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнер-ТВ"

про стягнення 13362,70грн.

Суддя Тимошенко К.В.

Представники в засіданні до перерви:

від позивача 1: не з'явився

від позивача 2: Міняйло Г.Ю.

від відповідача: Невмивака Т.І.

від прокуратури: Копитець О.В.

Представники в засіданні після перерви:

від позивача 1: не з'явився

від позивача 2: не з'явився

від відповідача: Невмивака Т.І.

від прокуратури: Копитець О.В.

Рішення прийняте після перерви, оголошеної в засіданні суду 15.04.2015р. до 16год. 00хв. 15.04.2015р.

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 9760грн. 37коп. основного боргу, 3379грн. 79коп. пені, 27грн. 72коп. річних, 194грн. 82коп. інфляційних.

Відповідач позов в частині основного боргу в сумі 9760грн. 37коп. визнав (а.с.71).

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" та відповідача, суд встановив:

Згідно частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що прокурор у позовній заяві самостійно вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно ч.2 статті 29 ГПК України при прийнятті господарським судом такої позовної заяви зазначений орган набуває статусу позивача.

Прокурор у позовній заяві вказав Полтавську обласну раду в якості органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, в зв'язку з цим згідно ч.2 ст.29 ГПК України Полтавська обласна рада набула статусу позивача.

Крім того, в якості позивача прокурор у позовній заяві вказав Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго".

Таким чином, прокурором у позовній заяві зазначено 2 позивача.

Статтею 23 ГПК України встановлено, що кожний з позивачів щодо іншої сторони виступає в судовому процесі самостійно.

Згідно частини 8 статті 84 ГПК України якщо у справі беруть участь кілька позивачів у рішенні вказується, як вирішено спір щодо кожного з них, або зазначається, що право стягнення є солідарним.

Про наявність у позивачів права солідарного стягнення жоден учасник судового процесу суду не повідомив і матеріалами справи наявність такого права не підтверджується.

Виходячи з позовної заяви та матеріалів справи у позивача - Полтавської обласної ради відсутні позовні вимоги до зазначеного у позовній заяві відповідача, доказів наявності правовідносин між цим позивачем та відповідачем, доказів виникнення між Полтавською обласною радою та відповідачем спору у таких правовідносинах, доказів виникнення у Полтавської обласної ради права стягнення з відповідача зазначеної у позові суми учасники судового процесу не навели і не надали.

В зв'язку з цим позов прокурора в інтересах держави в особі Полтавської обласної ради задоволенню не підлягає.

Дослідивши надані у справі докази суд при вирішенні спору за позовом прокурора в інтересах держави в особі Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" виходить з наступного:

Виходячи з наданої прокурором копії договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №461 від 01.07.2011р. (далі - договір) (а.с.15-16) позивач (теплопостачальна організація) взяв на себе зобов'язання поставити теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення та гарячого водопостачання приміщень відповідача (споживача).

Згідно п. 15 договору в редакції додаткової угоди №2 (а.с.18) розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 16 договору в редакції додаткової угоди №2 оплата вартості спожитої теплової енергії проводиться відповідачем плановим платежем до 30 числа поточного місяця. Кінцевий розрахунок вартості спожитої теплової енергії, визначеної з урахуванням фактичної температури повітря проводиться відповідачем до 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку.

Надання позивачем послуг з постачання теплової енергії відповідачу, на вказану в позові суму підтверджено наданими позивачем копіями актів приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2014р. - лютий 2015р. (а.с.51-55), і не заперечується відповідачем. Акти надіслані та вручені відповідачу разом з рахунками (а.с. 56-60).

Вказані акти приймання-передачі теплової енергії відповідачем не підписані.

Відповідно до п. 17 додаткової угоди №2 до договору від 20.10.2011р., факт отримання споживачем теплової енергії фіксується щомісячно актом приймання-передачі теплової енергії, який складється сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і договору. У разі неповернення відповідачем акту приймання-передачі теплової енергії в 5 денний термін, як це передбачено пунктом 9 договору, він, підписаний позивачем в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимг чинного законодавства і підтверджує факт надання відповідачу теплової енергії.

Як зазначає прокурор у позовній заяві, відповідач за поставлену теплову енергію розрахувався частково, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 9760грн. 37коп.

Відповідач наявність та розмір основного боргу визнає.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 5 статті 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить законодавству або порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб, отже, виходячи з матеріалів справи визнання відповідачем позову не суперечить чинному законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Виходячи з викладеного, вимога про стягнення боргу в сумі 9760грн. 37коп. обґрунтована, визнана відповідачем, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Прокурор також просить стягнути з відповідача 3379грн. 79коп. пені, 27грн. 72коп. річних, 194грн. 82коп. інфляційних.

Як зазначалося вище, відповідач позов в частині основного боргу в сумі 9760грн. 37коп. визнав.

Разом з тим, відповідач у відзиві та усно в засіданні суду, посилаючись на скрутний фінансовий стан, зазначив, що позов в частині стягнення пені, річних та інфляційних не визнає.

Згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно п. 18 договору в редакції додаткової угоди №2 у випадку неоплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі 1% за кожен день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги " №686-ХІ від 20.05.99р., також стягуються 3% річних та інфляційні витрати з простроченої суми згідно зі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимога про стягнення 3379грн. 79коп. пені, 27грн. 72коп. річних, 194грн. 82коп. інфляційних обгрунтована та підлягає задоволенню.

В зв'язку з вищевикладеним позов прокурора в інтересах держави в особі Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Аналогічні положення закріплено в статті 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідач, частково заперечуючи позов, свої заперечення не обґрунтував, доводи прокурора і надані ним докази не спростував.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. В позові в інтересах держави в особі Полтавської обласної ради відмовити повністю.

2. Позов в інтересах держави в особі Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнер-ТВ"(36007, м.Полтава, вул.Кучеренка, 9, ідентифікаційний код 23815294, р/р №7 в АБ "Полтава-банк", МФО 331489) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (36008, м.Полтава, вул.Комарова, 2а, р/р №0972 Філія - Полтавське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 331467, ідентифікаційний код 03338030) 9760грн. 37коп. основного боргу, 3379грн. 79коп. пені, 27грн. 72коп. річних, 194грн. 82коп. інфляційних.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнеспартнер-ТВ"(36007, м.Полтава, вул.Кучеренка, 9, ідентифікаційний код 23815294, р/р №7 в АБ "Полтава-банк", МФО 331489) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у м.Полтава, 22030001; код отримувача за ; рахунок отримувача 3002; банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код банку отримувача: 831019) 1827грн. 00коп. судового збору.

Видати накази після набрання цим рішенням законної сили.

Суддя Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 17.04.2015р.