ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" квітня 2015 р.Справа № 912/247/15-г

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі Стадник О.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Завацький Ю.І. - керівник,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства „Кіровоградбудторгзбут"

до відповідача - публічного акціонерного товариства „Імексбанк"

про зобов'язання вчинити певні дії.

встановив:

Приватне підприємство „Кіровоградбудторгзбут" (ПП „Кіровоградбудторгзбут") звернулось до господарського суду Кіровоградської області із позовною заявою, в якій просило суд зобов'язати публічне акціонерне товариство „Імексбанк", від імені якого діє відділення № 304 АТ „Імексбанк" у м. Кіровограді (ПАТ „Імексбанк") виконати умови договорів банківського рахунку № 289/3 та № 289/2 від 12.12.2013р. щодо перерахування коштів по платіжним дорученням та зобов'язати публічне акціонерне товариство „Імексбанк", від імені якого діє відділення № 304 АТ „Імексбанк" у м. Кіровограді, виконати умови договорів банківського рахунку № 289/3 та № 289/2 від 12.12.2013р. та видати приватному підприємству „Кіровоградбудторгзбут" грошові кошти на загальну суму 80 599,78 грн. Витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі договорів банківського рахунку № 289/3 та № 289/2 від 12.12.2013р., укладених між сторонами, позивачем було надано на виконання відповідачу наступні платіжні доручення:

- № 7 від 23.12.2014р. про перерахування з рахунку позивача № 4002 контрагенту позивача - ТОВ «ПСВ груп» (АТ „Райффайзен Банк „Аваль" м. Київ) - коштів в розмірі 30 600,00 грн. - оплата за М-П конструкції згідно рахунку № 214 від 03.11.2014р.;

- № 8 від 23.12.2014р. про перерахування з рахунку позивача № 4002 контрагенту позивача - ФОП Радковському Ю.Ф. (АТ „Райффайзен Банк „Аваль" м. Київ) - коштів в розмірі 22 000,00 грн. - за будівельні матеріали згідно рахунку № 700 від 23.12.2014р.;

- № 9 від 23.12.2014р. про перерахування з рахунку позивача № 4001 контрагенту позивача - ФОП Радковському Ю.Ф. (АТ „Райффайзен Банк „Аваль" м. Київ) -коштів в розмірі 27 867,00 грн. - за будівельні матеріали згідно рахунку № 700 від 23.12.2014р.

Однак, у визначений договорами терміни за вказаними платіжними дорученнями перерахунок коштів не був здійснений банком.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області № 912/247/15-г від 26.01.2015р. позовну заяву приватного підприємства „Кіровоградбудторгзбут" до відповідача - публічного акціонерного товариства „Імексбанк" про зобов'язання вчинити певні дії, направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Одеської області, - згідно ст. 15, ст. 17 ГПК України.

Згідно авторозподілу справ господарського суду Одеської області, 30.01.2015р. позовну заяву приватного підприємства „Кіровоградбудторгзбут" передано на розгляд судді Мостепаненко Ю.І.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.02.2015р. суддею Мостепаненко Ю.І. порушено провадження у справі № 912/247/15-г за даним позовом, розгляд справи призначено на 11.03.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2015р. в порядку ст. 89 ГПК України виправлено описку в п. 2 ухвали господарського суду Одеської області від 02.02.2015р. по справі № 912/247/15-г та викладено її в наступній редакції: „Розгляд справи призначити на "25" березня 2015 р. об 12:00".

Ухвалами господарського суду Одеської області від 25.03.2015р.:

- продовжено строк розгляду справи до 14.04.2015р. - згідно ст. 69 ГПК України;

- розгляд справи відкладено на 08.04.2015р. - згідно ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 08.04.2015р. представник позивача надав заяву про зменшення позовних вимог (вх. № 2-1838/15), згідно якої ПП „Кіровоградбудторгзбут" просить суд зобов'язати ПАТ „Імексбанк", від імені якого діє відділення № 304 АТ „Імексбанк" у м. Кіровограді, виконати умови договорів банківського рахунку № 289/3 та № 289/2 від 12.12.2013р. щодо перерахування коштів за платіжними дорученнями № 7 від 23.12.2014р. на суму 30 600,00 грн., № 8 від 23.12.2014р. на суму 22 000,00 грн. та № 9 від 23.12.2014р. на суму 27 867,00 грн.

Зазначена заява про зменшення позовних вимог прийнята судом до розгляду, як остаточна.

Відповідач у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав, право на захист не використав, хоч і повідомлявся про час та місце проведення судового засідання належним чином, шляхом надсилання ухвал суду на адресу реєстрації, яка не змінювалася, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України № 20019413 від 02.02.2015р.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті із відміткою поштової установи: "за закінченням терміну зберігання", суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 08.04.2015р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.12.2013 року між ПАТ "Імексбанк" (Банком), від імені якого діє відділення № 304 АТ "Імексбанк" у м. Кіровоград, та ПП „Кіровоградбудторгзбут" (Клієнтом) укладено договори банківського рахунку (у національній валюті) № 289/3 та № 289/2 (Договіри), згідно яких Банк відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунку у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року (зі змінами та доповненнями), відкриває Клієнту поточні рахунки у національній валюті № 4002 та № 4001, та зобов'язується приймати і зараховувати на відкриті рахунки грошові кошти, що надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунків та проведення інших операцій за рахунками у межах, встановлених операційним часом банку.

П. 2.1.7 Договорів встановлено, що Банк має право списувати грошові кошти з рахунків Клієнта на підставі його розпорядження (за допомогою платіжного доручення).

Банк має право виконувати розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунках Клієнта (п. 2.1.9 Договорів).

Якщо розрахунковий документ надійшов до Банку після Операційного часу, Банк має право виконати доручення Клієнта, що міститься в цьому документі, не пізніше наступного операційного дня (п. 2.1.13 Договорів).

Згідно п. 2.2.6 Договорів Клієнт має право вимагати від Банка своєчасного і повного надання банківських послуг, обумовлених цим договором.

Згідно до п.п. 2.3.3 - 2.3.7 Договорів Банк зобов'язується належним чином виконувати умови цього Договору, своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до діючого законодавства та нормативно-правових актів НБУ, приймати та виконувати протягом Операційного часу розрахунково-касові документи Клієнта, після Операційного часу приймати розрахункові документи та виконувати доручення Клієнта згідно умов п. 2.1.13, приймати від Клієнта платіжне доручення з датою валютування, у разі, якщо вона не перевищує 10 календарних днів після складання платіжного доручення, зараховувати грошові кошти, що надійшли на рахунок Клієнта, в день надходження до відповідного розрахункового документа.

Відповідно до п. 9.1 Договорів, Договір укладений на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання.

На виконання договорів банківського рахунку (у національній валюті) № 289/3 та № 289/2 від 12.12.2013р., ПП „Кіровоградбудторгзбут" звернулось до ПАТ "Імексбанк" з метою перерахування коштів з його рахунків № 4002 та № 4001 на рахунки контрагентів, та надало банку на виконання наступні платіжні дорученнями:

- № 7 від 23.12.2014р. про перерахування ТОВ «ПСВ груп» (АТ „Райффайзен Банк „Аваль" м. Київ) - коштів в розмірі 30 600,00 грн. - оплата за М-П конструкції, згідно рахунку № 214 від 03.11.2014р.;

- № 8 від 23.12.2014р. про перерахування ФОП Радковському Юрію Федоровичу (АТ „Райффайзен Банк „Аваль" м. Київ) - коштів в розмірі 22 000,00 грн. - за будівельні матеріали, згідно рахунку № 700 від 23.12.2014р.;

- № 9 від 23.12.2014р. про перерахування ФОП Радковському Юрію Федоровичу (АТ „Райффайзен Банк „Аваль" м. Київ) - коштів в розмірі 27 867,00 грн. - за будівельні матеріали, згідно рахунку № 700 від 23.12.2014р.

Відповідач не прийняв до виконання вказані платіжні доручення, в зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати обґрунтовану письмову відповідь щодо невиконання платіжних доручень № 7, № 8, № 9 від 23.12.2014р., зазначена заява отримана відповідачем 24.12.2014р., що підтверджується наявним на заяві відтиском штампу відділення № 304 ПАТ "Імексбанк" у м. Кировоград.

Також 25.12.2014р. позивачем направлено на адресу ПАТ "Імексбанк" заяву, згідно якої він просив голову правління ПАТ "Імексбанк" надати відповідь на лист, щодо невиконання умов договорів банківського рахунку (у національній валюті) № 289/3 та № 289/2 від 12.12.2013р. та здійснити перерахування коштів за платіжними дорученнями.

Заяви позивача залишені без відповіді.

В підтвердження наявності грошових коштів на рахунку ПП „Кіровоградбудторгзбут" позивачем надано:

- виписку ПАТ "Імексбанк" про операції за період з 10.12.2014р. по 14.01.2015р. по рахунку № 4002, згідно якої на рахунку у ПП „Кіровоградбудторгзбут" наявні грошові кошти в розмірі 52 708,33 грн.;

- виписку ПАТ "Імексбанк" про операції за період з 28.11.2014р. по 14.01.2015р. по рахунку № 4001, згідно якої станом на 20.10.2014р. на рахунку у ПП „Кіровоградбудторгзбут" наявні грошові кошти в розмірі 27 891,45 грн.

У зв'язку з вищезазначеним, ПП „Кіровоградбудторгзбут" і звернулось до господарського суду з даним позовом та уточненнями до нього, відповідно до яких просить суд зобов'язати ПАТ „Імексбанк", від імені якого діє відділення № 304 АТ „Імексбанк" у м. Кіровограді, виконати умови договорів банківського рахунку № 289/3 та № 289/2 від 12.12.2013р. щодо перерахування коштів за платіжними дорученнями № 7 від 23.12.2014р. на суму 30 600,00 грн., № 8 від 23.12.2014р. на суму 22 000,00 грн. та № 9 від 23.12.2014р. на суму 27 867,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, приймаючи до уваги, що, розглядаючи справу, суд повинен дослідити усі правовідносини, що виникли між сторонами, та надати їм відповідну правову оцінку, суд вказує наступне.

Відповідно п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ч. 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2013 року між позивачем та відповідачам укладено договори банківського рахунку (у національній валюті) № 289/3 та № 289/2, згідно яких, відповідач відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунку у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року (зі змінами та доповненнями), відкрив позивачу поточні рахунки у національній валюті № 4002 та № 4001 та зобов'язався приймати і зараховувати на відкриті рахунки грошові кошти, що надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з рахунків та проведення інших операцій за рахунками у межах, встановлених операційним часом банку.

Ч. 3 ст. 1068 ЦК України встановлено, що Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок, визначеної платником особи (одержувача), у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2014р. позивачем було надано ПАТ "Імексбанк" на виконання платіжні доручення:

- № 7 від 23.12.2014р. про перерахування коштів в розмірі 30 600,00 грн. з рахунку позивача № 4002 на рахунок ТОВ „ПСВ груп" № 6, відкритий у АТ „Райффайзен банк „Аваль" м. Київ, з призначенням платежу: „Оплата за М-П конструкції згідно рахунку № 214 від 03.11.2014р., в т.ч. ПДВ 5100грн.";

- № 8 від 23.12.2014р. про перерахування коштів в розмірі 22 000,00 грн. з рахунку позивача № 4002 на рахунок ФОП Радковського Ю.Ф. № 3, відкритий у АТ „Райффайзен банк „Аваль" м. Київ, з призначенням платежу: „Оплата за будівельні матеріали згідно рахунку № 700 від 23.12.2014р., в т.ч. ПДВ 3 666,67";

- № 9 від 23.12.2014р. про перерахування коштів в розмірі 27 867,00 грн. з рахунку позивача № 4001 на рахунок ФОП Радковського Ю.Ф. № 3, відкритий у АТ „Райффайзен банк „Аваль" м. Київ, з призначенням платежу: „Оплата за будівельні матеріали згідно рахунку № 700 від 23.12.2014р., в т.ч. ПДВ 4 644,50грн."-

всього на суму 80 467 грн.

Вказані платіжні дорученні були отримані відповідачем 24.12.2014р., як вбачається зі штампу відповідача, наявного на заяві позивача, до якої додано зазначені платіжні доручення. Проте платіжні доручення залишені банком без виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

З огляду на вищевказані правові норми, а також п. 2.3.5 договорів банківського рахунку (у національній валюті) № 289/3 та № 289/2 від 12.12.2013р., суд доходить висновку про виникнення у відповідача зобов'язання виконати платіжні доручення № 7, № 8 та № 9 від 23.12.2014р. та перерахувати кошти на рахунки контрагентів позивача у загальній сумі 80 467 грн., що не було виконано банком.

Таким чином, як встановлено судом, відповідачем було допущено порушення виконання зобов'язання, наслідком якого є настання, згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, правових наслідків, встановлених договором або законом.

Разом з тим, вирішуючи питання про зобов'язання відповідача виконати доручення позивача та перерахувати з рахунків ПП „Кіровоградбудторгзбут" на рахунки його контрагентів грошові кошти в загальній сумі 80 467 грн. згідно платіжних доручень № 7, № 8 та № 9 від 23.12.2014р. - на підставі судового рішення, суд виходить з наступного.

За приписами частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування.

Як вбачається з відомостей, які є загальнодоступними та містяться на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, постановою Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 Публічне акціонерне товариство "Імексбанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 січня 2015 року № 16 було розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року включно, а також призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК".

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до з ч. ч. 1 та 2 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч. 5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема, щодо майнових зобов`язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Визначення поняття "кредитор банку" містять приписи Закону України "Про банки і банківську діяльність". Так, відповідно до статті 2 Закону, кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, в свою чергу, вкладник це лише фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Таким чином, на вклади юридичних осіб та суб'єктів підприємницької діяльності поширюється заборони, встановлені ст.36 даного Закону, тим більше, що вони є кредиторами банку в процедурі його виведення з ринку.

З огляду на викладене, суд зазначає, що між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договорів банківського рахунка № 289/2 та № 289/3 від 12.12.2013р., які носять майново-грошовий характер, позивач є кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, а відповідач - боржником. Оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договорами банківського рахунку у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежується положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду України від 25 березня 2015 року, винесеній за результатом розгляду заяви публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про перегляд Верховним судом України постанови Вищого господарського суду України від 12 листопада 2014 року у справі № 910/9232/14 за позовом приватного підприємства "Актівсерв" до публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про зобов'язання вчинити дії.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що на ПП „Кіровоградбудторгзбут" розповсюджується обмеження, встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а відтак вимоги щодо зобов'язання ПАТ „Імексбанк", від імені якого діє відділення № 304 АТ „Імексбанк" у м. Кіровограді, виконати умови договорів банківського рахунку № 289/3 та № 289/2 від 12.12.2013р. щодо перерахування коштів за платіжними дорученнями № 7 від 23.12.2014р. на суму 30 600,00 грн., № 8 від 23.12.2014р. на суму 22 000,00 грн. та № 9 від 23.12.2014р. на суму 27 867,00 грн., - не можуть бути задоволені, в силу вказаних обмежень, з огляду на введення у ПАТ "Імексбанк" тимчасової адміністрації, у зв'язку із чим у заявленому позові слід відмовити.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 09 квітня 2015 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко