номер провадження справи 22/38/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 Справа № 908/937/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Рачук О.О.

За участю представників сторін: від позивача - Штойко Д.С., довіреність від 01.02.2015 р.; від відповідача - не з'явився.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/937/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК ПЛЮС» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Благоєва, буд. 31Ж, оф. 703, скорочено ТОВ «ТЕК-ПЛЮС»);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКА КОМПАНІЯ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» (69063, м. Запоріжжя, пр-т Леніна, буд. 20-В, скорочено ТОВ «ЗАПОРІЗЬКА КОМПАНІЯ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ»);

про стягнення 348213,43 грн.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

ТОВ «ТЕК-ПЛЮС» заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості з ТОВ «ЗАПОРІЗЬКА КОМПАНІЯ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» за договором № 1098 від 24.01.2014 р. в розмірі 260213,92 грн., 0,1 % пені від сум заборгованості у розмірі 47337,71 грн., 3% річних у розмірі 5237,57 грн., інфляційних втрат у розмірі 35424,23 грн., всього - 348213,43 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.02.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/937/15-г, якій присвоєно номер провадження 22/38/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 17.03.2015 р.

Ухвалою від 17.03.2015 р. розгляд справи відкладено на 07.04.2015 р.

В судовому засіданні 07.09.2015 р. оголошувалась перерва до 09.04.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання щодо своєчасної оплати послуг з транспортно-експедиційного обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні, здійснених на підставі договору № 1098 від 24.01.2014 р., у зв'язку з чим за ТОВ «ЗАПОРІЗЬКА КОМПАНІЯ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» утворилась заборгованість у сумі 260213,92 грн., що є, на думку позивача, також підставою для стягнення з відповідача пені, 3% річних та втрат від інфляції. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «ТЕК-ПЛЮС» посилається на ст. ст. 193, 216, 218, 225, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 3, 12, 13, 15, 16, 524, 525, 526, 529, 610, 611, 625, 929 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 22, 49, 54, 55, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України та умови Договору № 1098 від 24.01.2014 р.

ТОВ «ЗАПОРІЗЬКА КОМПАНІЯ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ», відповідач у справі, у відзиві № 34 від 08.04.2015 р. на позовну заяву зауважує, що позивачем невірно виконано розрахунок пені, 3% річних, а також вказує на неможливість визначити період нарахування позивачем втрат від інфляції та звертає увагу щодо порядку її нарахування. З вимогою про стягнення заборгованості за Договором № 1098 від 24.01.2014 р. у розмірі 260213,92 грн. незгодний, оскільки позивачем не було надано суду для огляду оригінали документів, на які він посилається в своєму позові, що вимагають приписи ст. 36 ГПК України. У відзиві відповідач зазначає, що не заперечує проти розгляду справи без участі його представника за наявними матеріалами в справі, оскільки він не може бути присутній у призначеному на 09.04.2015 р. судовому засідання у зв'язку з відрядженням.

За клопотання представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача у судовому засіданні 09.04.2015 р. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання від 09.04.2015 р. не з'явився. Враховуючи те, що у відзиві № 34 від 08.04.2015 р. на позовну заяву відповідач зазначив свою позицію по суті заявлених позовних вимог, надавши компетентні пояснення щодо обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2014 р. ТОВ «ТЕК-ПЛЮС» (Експедитор, позивач у справі) та ТОВ «ЗАПОРІЗЬКА КОМПАНІЯ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» (Замовник, відповідач у справі) укладено договір № 1098 на транспортно-екпедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні (далі - Договір), згідно пункту 1.1 якого Експедитор зобов'язався за дорученням, за оплату та за рахунок Замовника виконати або організувати виконання визначених Договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів (транспортно-експедиційне обслуговування - ТЕО).

Експедитор здійснює надання послуг на підставі письмової Заявки Замовника (п. 2.1 Договору).

По виконанню Заявки Експедитор без зволікання надає Замовнику акт виконаних робіт, який Замовник зобов'язаний підписати або надати мотивовану відмову від його підписання протягом 3 робочих днів від дати його отримання (п. п. 2.7, 2.8 Договору).

Відповідно до пунктів 3.1.5 та 3.1.6 Договору Замовник взяв на себе зобов'язання своєчасно здійснювати необхідні платежі Експедитору; підписувати Акт виконаних робіт протягом 3-х днів після його отримання (у випадку, якщо Замовник не підпише Акт виконаних робіт у зазначений строк, послуги вважаються наданими належним чином Експедитором та прийнятими Замовником незалежно від того, чи підписаний останнім Акт виконаних робіт).

Платежі за виконані послуги здійснюються Замовником протягом 2 банківських днів по факту завантаження та отримання факсової копії рахунку від Експедитора, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Експедитора, якщо інше не зазначено в заявці (п. 4.6 Договору).

Згідно пункту 9.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 24 січня 2017 року.

Як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «ТЕК-ПЛЮС» на виконання умов Договору за заявками ТОВ «ЗАПОРІЗЬКА КОМПАНІЯ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» надало відповідачу послуги з транспортно-експедиційного обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні, що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими печатками підприємств актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0000186 від 07.04.2014 р., № ОУ-0000187 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000188 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000189 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000190 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000191 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000316 від 13.05.2014 р., № ОУ-0000315 від 13.05.2014 р., № ОУ-0000317 від 20.05.2014 р., № ОУ-0000334 від 02.06.2014 р., № ОУ-0000336 від 02.06.2014 р., № ОУ-0000335 від 02.06.2014 р., № ОУ-0000366 від 25.06.2014 р., № ОУ-0000368 від 23.06.2014 р., а також міжнародною товарно-транспортною накладною CMR SK25072014, яка містить відбитки печаток сторін.

В порушення взятих на себе зобов'язань, оплату за надані послуги відповідач здійснив частково, сплативши 03.10.2014 р. кошти у розмірі 20000 грн., 24.07.2014 р. - 10000 грн. та 31.07.2014 р. - 15000 грн., що підтверджується банківськими виписками із системи Інтернет-клієнт-банкінг. Таким чином, за ТОВ «ЗАПОРІЗЬКА КОМПАНІЯ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» утворилась заборгованість у розмірі 260213,92 грн.

Предметом розгляду по даній справі є стягнення з ТОВ «ЗАПОРІЗЬКА КОМПАНІЯ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» заборгованості за договором № 1098 від 24.01.2014 р. в розмірі 260213,92 грн., 0,1 % пені від сум заборгованості у розмірі 47337,71 грн., 3% річних у розмірі 5237,57 грн., інфляційних втрат у розмірі 35424,23 грн., всього - 348213,43 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Якщо інше не встановлене договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 929 Цивільного кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другою сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

У заявці від 26.03.2014 р. сторони погодили, що оплата здійснюється у розмірі 50% по факту завантаження - 04.04.14 та 50% - 10 днів по факту розвантаження, в інших заявках - протягом 5 банківських днів по факту розвантаження.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань підтверджено матеріалами справи. Доказів про сплату суми боргу відповідачем суду не надано, а тому вимога про стягнення заборгованості за Договором № 1098 від 24.01.2014 р. в сумі 260213,92 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 0,1 % пені від сум заборгованості у розмірі 47337,71 грн., 3% річних у розмірі 5237,57 грн., інфляційних втрат у розмірі 35424,23 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 5.5.4 Договору, який передбачає: за несплату або несвоєчасну оплату рахунків Експедитора, Замовник сплачує пеню у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочки.

Разом з тим, суд приймає до уваги зауваження відповідача про те, що статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов до висновку, що він не є вірним. Стягненню підлягає пеня з обмеженням подвійною обліковою ставкою НБУ по актам прийому-передачі № ОУ-0000187 від 08.04.2014 р. за період з 06.10.2014 р. по 19.10.2014 р., № ОУ-0000188 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000189 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000190 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000191 від 08.04.2014 р. - за період з 23.04.2014 р. по 14.10.2014 р. (нараховується на суму 34063,70 грн.) та за період з 23.04.2014 р. по 19.10.2014 р. (нараховується на суму 34063,70 грн.); № ОУ-0000316 від 13.05.2014 р., № ОУ-0000315 від 13.05.2014 р. - за період з 21.05.2014 р. по 20.11.2014 р.; № ОУ-0000317 від 20.05.2014 р. за період з 01.08.2014 по 28.11.2014 р.; № ОУ-0000334 від 02.06.2014 р., № ОУ-0000336 від 02.06.2014 р., № ОУ-0000335 від 02.06.2014 р. - за період з 10.06.2014 р. по 09.12.2014 р.; № ОУ-0000366 від 25.06.2014 р. за період з 04.07.2014 р. по 02.01.2015 р.; № ОУ-0000368 від 23.06.2014 р. за період з 02.07.2014 р. по 29.12.2014 р. та по міжнародній товарно-транспортній накладній CMR SK25072014 за період з 08.08.2014 р. по 05.02.2015 р. у загальній сумі 30245,61 грн. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов'язання.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних по актам прийому-передачі № ОУ-0000187 від 08.04.2014 р. за період з 06.10.2014 р. по 05.02.2015 р.; № ОУ-0000188 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000189 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000190 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000191 від 08.04.2014 р. - за період з 23.04.2014 р. по 05.02.2015 р.; № ОУ-0000316 від 13.05.2014 р., № ОУ-0000315 від 13.05.2014 р. - за період з 21.05.2014 р. по 05.02.2015 р.; № ОУ-0000317 від 20.05.2014 р. за період з 01.08.2014 по 05.02.2015 р.; № ОУ-0000334 від 02.06.2014 р., № ОУ-0000336 від 02.06.2014 р., № ОУ-0000335 від 02.06.2014 р. - за період з 10.06.2014 р. по 05.02.2015 р.; № ОУ-0000366 від 25.06.2014 р. за період з 03.07.2014 р. по 05.02.2015 р.; № ОУ-0000368 від 23.06.2014 р. за період з 30.06.2014 р. по 05.02.2015 р. та по міжнародній товарно-транспортній накладній CMR SK25072014 за період з 07.08.2014 р. по 05.02.2015 р. суд дійшов до висновку, що він є вірним, стягненню 3% річних у розмірі 5237,57 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

Прийнявши до уваги зауваження щодо порядку нарахування інфляційних втрат, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву, суд перевірив наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції у відповідності до вимог чинного законодавства та рекомендацій, викладених вище, по актам прийому-передачі № ОУ-0000187 від 08.04.2014 р. за період з жовтня по грудень 2014 р.; № ОУ-0000188 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000189 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000190 від 08.04.2014 р., № ОУ-0000191 від 08.04.2014 р. - за період з травня по грудень 2014 р.; № ОУ-0000316 від 13.05.2014 р., № ОУ-0000315 від 13.05.2014 р. - за період з червня по грудень 2014 р.; № ОУ-0000317 від 20.05.2014 р. за період з серпня по грудень 2014 р.; № ОУ-0000334 від 02.06.2014 р., № ОУ-0000336 від 02.06.2014 р., № ОУ-0000335 від 02.06.2014 р. - за період з червня по грудень 2014 р.; № ОУ-0000366 від 25.06.2014 р. за період з липня по грудень 2014 р.; № ОУ-0000368 від 23.06.2014 р. за період з липня по грудень 2014 р. та по міжнародній товарно-транспортній накладній CMR SK25072014 за період з серпня по грудень 2014 р. та дійшов висновку, що він містить помилки, однак, враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, втрати від інфляції підлягають задоволенню у заявленій сумі, а саме у розмірі 35424,23 грн.

Зауваження відповідача про те, що позивачем не було надано суду для огляду оригінали документів, на які він посилається у позові, що вимагають приписи ст. 36 ГПК України, не є коректним, оскільки представник відповідача був присутнім лише у судовому засіданні 07.04.2015 р.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКА КОМПАНІЯ МЕТАЛЕВИХ КОНСТРУКЦІЙ» (69063, м. Запоріжжя, пр-т Леніна, буд. 20-В, код ЄДР 38520567) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК ПЛЮС» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Благоєва, буд. 31Ж, оф. 703, код ЄДР 36727894) заборгованість за договором № 1098 від 24.01.2014 р. в розмірі 260213 (двісті шістдесят тисяч двісті тринадцять) грн. 92 коп., пеню у розмірі 30245 (тридцять тисяч двісті сорок п'ять) грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 5237 (п'ять тисяч двісті тридцять сім) грн. 57 коп., інфляційні втрати у розмірі 35424 (тридцять п'ять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 23 коп. та 6622 (шість тисяч шістсот двадцять два) грн. 43 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 14.04.2015 р.

Суддя О.В. Ярешко