РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015Справа №910/706/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекарь"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Альба Україна"
простягнення 882 915, 05 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Кирей О.В. (дов. № 118 від 20.03.2015 року)
від відповідача не з'явився
від третьої особине з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 31 березня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство Банк "Київська Русь" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптекарь" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 882 915,05 грн., в тому числі 696 561,11 грн. основного боргу, 82 404,13 грн. пені, 13 396,87 грн. 3 % річних, 90 552,94 грн. збитків від інфляції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 70101-20/14-7 від 05.06.2014 року було відступлено право вимоги первісного кредитора Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" за Договором купівлі-продажу № 61-12 від 05.04.2012 року на нового кредитора Публічне акціонерне товариство Банк "Київська Русь". У зв'язку з чим, позивач, як кредитор по Договору про відступлення прав вимоги № 70101-20/14-7 від 05.06.2014 року, заявив про стягнення заборгованості з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 року порушено провадження у справі № 910/706/15-г, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Альба Україна" та призначено справу до розгляду на 12.02.2015 року.

11.02.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи по справі.

12.02.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника, залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" та залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Альба Україна".

Представник третьої особи в судове засідання 12.02.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 19.01.2015 року не виконав, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 12.02.2015 року представник позивача надав документи на часткове виконання вимог ухвали суду, клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане позивачем 12.02.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року розгляд справи було відкладено на 24.03.2015 року, у зв'язку з неявкою учасників судового процесу та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

05.03.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов. У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що 15.08.2014 року голові правління Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" та голові правління Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" було направлено повідомлення та заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до яких відповідач заявив про припинення його зобов'язань перед Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" по оплаті 713 570, 27 грн. за Договором купівлі-продажу № 61-12 від 05.04.2012 року та про припинення зобов'язань Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" перед Приватним акціонерним товариством "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" по оплаті 713 570,27 грн. за Договором купівлі-продажу № 2/13 від 04.01.2013 року, що виникло на підставі Договору про відступлення права вимоги від 14.05.2014 року. Просив відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 31.03.2015 року.

27.03.2015 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав заперечення на відзив на документи на виконання вимог ухвали суду.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" дійшов висновку про відмову в його задоволенні з підстав необґрунтованості.

Представник позивача в судовому засіданні 31.03.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 31.03.2015 року не з'явилися, про причини неявки суду невідомо, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2012 року між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю"Аптекарь" (покупець) укладено Договір купівлі-продажу № 61-12 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору продавець зобов'язується передавати (поставляти) лікарські засоби і вироби медичного призначення (товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар та сплачувати за нього грошові кошти відповідно до умов цього Договору.

Згідно з пунктом 2.5. Договору сума даного Договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складання сум товарних партій визначених у видаткових накладних.

Оплата кожної товарної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються в видатковій накладній на поставку товарної партії (пункт 5.2. Договору).

Пунктом 6.1. Договору сторони погодили, що товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію.

Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткових накладних (пункт 6.2. Договору).

На виконання умов Договору продавець поставив покупцю товару на загальну суму 696 561,11 грн., що підтверджується належним чином засвідченими копіями видаткових накладних.

Граничний строк оплати останньої видаткової накладної 24.05.2014 року.

05.06.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством Банк "Київська Русь" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення прав вимоги № 70101-20/14-7 (далі - Договір відступлення).

Відповідно до пункту 1.1. Договору відступлення первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває за 713 570,27 грн. у порядку та на умовах, визначених цим Договором, право вимоги за зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю"Аптекарь" (боржник) у сумі 713 570,27 грн., що випливає з Договору купівлі-продажу № 61-12 від 05.06.2014 року, укладеного між боржником та первісним кредитором.

Право вимоги первісного кредитора за зобов'язаннями боржника на суму зазначену в пункті 1.1. Договору, що випливає з Договору купівлі-продажу, підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків між первісним кредитором та боржником за період з 01.04.2014 року по 30.04.2014 року (пункт 1.1.1. Договору про відступлення).

Згідно з пунктом 3.1 Договору відступлення новий кредитор набуває права вимоги, що відступається за цим договором після підписання сторонами зазначеного договору.

Відповідно до пункту 7.2. Договору відступлення крім права вимоги, новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за Договором купівлі-продажу.

10.06.2014 року відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги, яке відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримано уповноваженого особою відповідача 12.06.2014 року.

Крім того, на адресу відповідача позивачем направлено претензію № 1 від 15.08.2014 року з вимогою погасити наявну заборгованість, проте зазначена претензія лишися без задоволення.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач, як новий кредитор за Договором, звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю"Аптекарь" про стягнення 696 561,11 грн. основного боргу, 82 404,13 грн. пені, 13 396,87 грн. 3 % річних, 90 552,94 грн. збитків від інфляції.

У поданому відзиві відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та посилається на те, що ним було припинено свої зобов'язання за спірним договором, шляхом надсилання позивачу заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів до нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 Цивільного кодексу України).

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем було порушено умови Договору купівлі-продажу № 61-12 від 05.04.2012 року, а також положення статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

Посилання відповідача на те, що його зобов'язання є припиненими, оскільки ним надсилалася заява про зарахування зустрічних однорідних вимог не беруться судом до уваги, тому що Товариством з обмеженою відповідальністю"Аптекарь" не надано належних та допустимих доказів того, що його вимоги були однорідними, а також не надано первинних доказів про наявність заборгованості позивача перед відповідачем.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 82 404,13 грн. пені, 13 396,87 грн. 3 % річних, 90 552,94 грн. збитків від інфляції.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений статтею 231 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 5.2. Договору у випадку порушення покупцем пункту 5.2. Договору, він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

Таким чином, перевіривши розрахунок пені за період з 25.05.2014 року по 24.11.2014 року, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 82 404,13 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, а також здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку розміру трьох відсотків річних та збитків від інфляції за період з 25.05.2014 року по 13.01.2015 року, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 13 396,87 грн. 3 % річних, 90 552,94 грн. збитків від інфляції за визначені ним періоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю"Аптекарь" (02232, м. Київ, вул. Радунська, 5-А, ідентифікаційний код 34183689) на користь Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А, ідентифікаційний код 24214088) 696 561 (шістсот дев'яносто шість тисяч п'ятсот шістдесят одну) грн. 11 коп. основного боргу, 82 404 (вісімдесят дві тисячі чотириста чотири) грн. 13 коп. пені, 13 396 (тринадцять тисяч триста дев'яносто шість) грн. 87 коп. 3 % річних, 90 552 (дев'яносто тисяч п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 94 коп. збитків від інфляції, 17 658 (сімнадцять тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн. 32 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.04.2015

Суддя С.В. Стасюк