ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" квітня 2015 р.Справа № 916/609/15-г

За позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія"

про стягнення 319961,81грн.

Суддя Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Науменко О.В., довіреність №2101 від 23.09.2014р.;

Від відповідача: Коротков С.О., довіреність від 05.01.2015р.

В судовому засіданні 24.03.15р. по справі було оголошено перерву до 07.04.2015р. о 11:00хв., в порядку ст.77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту), звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія" про стягнення заборгованості у розмірі 319961,81грн., а саме: основного боргу у розмірі 300824,44грн., пені у розмірі 17264,43грн., 3%річних у розмірі 1872,94грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.02.15р. порушено провадження у справі №916/609/15-г.

04.03.2015р. відповідач надав клопотання (вх.ГСОО№5883/15 від 04.03.2015р.) про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю представника відповідача прибути у судове засідання.

Надане клопотання судом розглянуто та задоволено.

Відповідач визнає, що його заборгованість перед позивачем за Договором про встановлення сервітуту від 30.01.2014р. №533-П-ОДФ-14, на момент розгляду справи №916/609/15-г становить 319961,81грн., а причиною прострочення виконання грошових зобов'язань, є тяжкий фінансовий стан Підприємства, про що зазначено у заяві про відстрочку виконання рішення(вх.№7652/15 від 24.03.2015р.). Так в обґрунтування заяви зазначає про те, що за 2014 рік зафіксовано негативний фінансовий результат (збиток) у розмірі 7млн. 479тис.грн., що підтверджується Балансом (Звітом про фінансовий стан) на 31 грудня 2014р. рядок 1420 різниця на початок та кінець звітного періоду. Так, в Звіті про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за Рік 2014 р. у гр.3 рядку 1355 «Чистий фінансовий результат збиток» відображено 7млн. 479тис.грн., що є чистим збитком від господарської діяльності за 2014р., та є різницею між нижчепереліченими доходами та витратами: Чистий доход (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та інші операційні, фінансові доходи (сума рядків 2000, 2120) складає 20686+5061= 25 млн.747 тис.грн. Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), адміністративні витрати на збут, інші операційні, фінансові витрати (сума рядків 2050, 2130, 2150, 2180, 2250) складає 20274+2778+82+9413+654+25=33 млн.226 тис. грн. Крім того, у підприємства не має достатньої кількості обігових коштів для погашення кредиторської заборгованості за товари, роботи, послуги та заборгованості по поточним зобов'язанням. Так, у Балансі станом на 31.12.2014р. гр.4 рядок 1125 Активу «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги» (борг контрагентів) складає 2455тис.грн. Грошові кошти станом на 31.12.2014р. складають 826тис.грн. Станом на 17.03.2015р. існує дебіторська заборгованість у розмірі 5406297,61грн., та 737,11 дол. США /15933,46грн. Станом на 17.03.2015р. - залишок грошових коштів на рахунках Відповідача тановить648407,93грн. У зв'язку із тим, що негайне виконання рішення суду по сплаті ОФ ДП «АМПУ» заборгованості у сумі 319961,81грн., може суттєво ускладнити виконання ТОВ «УНСК» безумовних та невідкладних платежів до державного бюджету (691814грн. по строку до 30.03.2015р.), виплату заробітної платні працівникам (280421,66грн. по строку до 22.03.2015р.), забезпечення багатьох інших договірних зобов'язань перед ОФ ДП «АМПУ», а також негативно відобразиться на господарської діяльності ТОВ «УНСК» в цілому, просить суд відстрочити виконання рішення до 31.07.2015р. включно.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

30.01.2014р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Власник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія"(Сервітуарій) було укладено договір про встановлення сервітуту №533-П-ОДФ-14, згідно з умовами якого Власник надає Сервітуарію право сервітуту на причал №14 ОФ ДП «АМПУ» довжиною 288,6пог.м, що розташований в акваторії Власника (далі - сервітут), а Сервітуарій зобов'язується здійснювати Власникові плату за сервітут у розмірах і в порядку, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.4.2 Договору Сервітуарій зобов'язався своєчасно і в повному обсязі вносити плату за сервітут відповідно до статті 4 цього Договору.

У відповідності з п.4.1. договору, плата за сервітут встановлюється в розмірі 62671,76грн. (шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят одна грн.. 76 коп.) в місяць (без урахування ПДВ). ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 4.4 Договору Сервітуарій зобов'язався підписувати з Власником акти виконаних робіт за звітний місяць не пізніше 1-го числа місяця, наступного за звітним, і надавати у бухгалтерію Власника для виставлення рахунка.

Сервітуарій зобов'язався здійснювати плату за сервітут у розмірі, встановленому п. 4.1, 4.2 Договору в строк не пізніше 10-го числа кожного місяця, наступного за звітним. Плата за сервітут здійснюється шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок Власника (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 5.2 Договору, у разі порушення термінів оплати, встановлених Договором, Сервітуарій несе відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення виконання грошових зобов'язань, від суми прострочення, що підлягає оплаті, за кожен день прострочки.

На підтвердження факту користування Відповідачем сервітутом за період з вересня 2014р. по грудень 2014р. між сторонами були оформлені та підписані такі акти здачі - прийняття робіт: за вересень 2014р. Акт №546009 на суму 75206,11грн; за жовтень 2014р. Акт №546010 на суму 75206,11грн; за листопад 2014р. Акт №546011 на суму 75206,11грн; за грудень 2014р. Акт №546012 на суму 75206,11грн.

Так, відповідно до зазначених актів здачі - прийняття робіт, Адміністрацією було виставлено Відповідачу рахунки: №546009 від 30.09.14р. на суму 75206,11грн (який отримано останнім 02.10.14р.); №546010 від 31.10.14р. на суму 75206,11грн (отримано - 04.11.14р.); №546011 від 30.11.14р. на суму 75206,11грн (отримано - 02.12.14р.); №546012 від 31.12.2014р. на суму 75206,11грн. (отримано - 12.01.15р.).

Однак, у порушення умов Договору, зазначені рахунки до теперішнього часу залишаються не сплаченими Відповідачем.

Прострочка з оплати рахунків станом на 09 лютого 2015 р. (включно) становить: за рахунком №546009 становить 122 дні (з 11.10.14р. по 09.02.15р.); за рахунком №546010 становить 91 день (з 11.11.14р. по 09.02.15р.); за рахунком №546011 становить 61 день (з 11.12.14р. по 09.02.15р.); за рахунком №546012 становить 29 днів (з 12.01.14р. по 09.02.15р.).

Таким чином, сума основного боргу, що підлягає стягненню з Відповідача на користь Адміністрації, становить 300824,44грн. відповідно до наведеного розрахунку: 75206,11грн. (рахунок №546009) + 75206,11грн. (рахунок №546010) + 75206,11грн. (рахунок №546011) + 75206,11грн. (рахунок №546012) = 300824,44грн.

З метою досудового врегулювання спору 23.07.2013р. позивачем було надіслано листи: №38А/530 від 17.10.14р., №38А/601 від 19.11.14р., №38А/689 від 19.12.14р., №38А/21 від 17.01.15р. з вимогою про необхідність погасити заборгованість.

Зазначені листи залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку щодо оплати, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 319961,81грн., а саме: основний борг у розмірі 300824,44грн., пеню у розмірі 17264,43грн., 3%річних у розмірі 1872,94грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено порушення відповідачем умов Договору про встановлення сервітуту №533-П-ОДФ-14 від 30.01.2014р., не проведення оплати по виставленим рахункам, існування заборгованості відповідача по оплаті у розмірі 300824,44грн., проти якої відповідач не заперечує, у зв'язку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 300824,44грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 17264,43грн.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочки.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (п.п. 1, 3 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ст. 547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 цього кодексу є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Нараз, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, у зв'язку з чим пеня підлягає задоволенню в сумі 17264,43грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3%річних у розмірі 1872,94грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства, а також перевіривши наданий позивачем розрахунок 3%річних, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення 3%річних у розмірі 1872,94грн. підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Під час розгляду справи відповідач у заяві про відстрочку виконання рішення(вх.№7652/15 від 24.03.2015р.) з посиланням на тяжкий фінансовий стан Підприємства, просить суд відстрочити виконання рішення до 31.07.2015р. включно.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При цьому, відстрочка або розстрочка виконання рішення, допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

В свою чергу, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

В підтвердження тяжкого фінансового становища відповідач надав суду Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31 грудня 2014р.

Дослідивши матеріали справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про доведеність Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія" обставин скрутного фінансового стана, у зв'язку з чим надає відстрочку виконання рішення, відповідно до п.6 ч.1 ст.83 ГПК України, та вважає за можливе відстрочити виконання рішення суду з наданням Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія" відстрочки виконання рішення по справі №916/609/15-г до 31.07.2015р.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та зазначені приписи норм матеріального права, та перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку сум заявлених до стягнення, позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія" про стягнення основного боргу у розмірі 300824,44грн., пені у розмірі 17264,43грн., 3%річних у розмірі 1872,94грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, та підлягають судом задоволенню із відстроченням виконання рішення до 31.07.2015р.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору на суму 6399,24грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Національна Стивідорна Компанія" (65026, м. Одеса, Митна пл., 1, , р/р 1 в ПАТ «Марфін Банк», МФО 328168) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, Код ; 65026, Україна, м. Одеса, Митна пл.,1 р/р: 260001517 в ПАТ ПУМБ м. Донецька, МФО 334851, Код ) основний борг у розмірі 300824,44(триста тисяч вісімсот двадцять чотири)грн.44коп., пеню у розмірі 17264(сімнадцять тисяч двісті шістдесят чотири)грн.43коп., 3%річних у розмірі 1872(одну тисячу вісімсот сімдесят дві)грн.94коп., витрати по сплаті судового збору на суму 6399(шість тисяч триста дев'яносто дев'ять)грн.24коп. із відстрочкою виконання рішення до 31.07.2015р.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 14.04.2015р.

Суддя С.Ф. Гут