РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015№910/1629/15-г

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справа № 910/1629/15-г

за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація», м. Київ, про захист ділової репутації, визнання розповсюдженої інформації недостовірною та спростування інформації,

за участю представників:

позивача - Аргат Т.В. (довіреність від 10.02.2015 №19/3-02/33);

відповідача - не з'явився.

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»; Банк) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» (далі - ТОВ «Видавничий дім «Нова інформація»; Товариство) про:

визнання недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації ПАТ «Державний ощадний банк України», всієї інформації, що міститься у статті під назвою «Государственный «Ощадбанк» так и не смог прекратить обслуживание сепаратистов», яка була розміщена на веб-сайті http://gazeta.ua/;

зобов'язання ТОВ «Видавничий дім «Нова інформація» за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, що міститься у статті під назвою «Государственный «Ощадбанк» так и не смог прекратить обслуживание сепаратистов», поширену на веб-сайті http://gazeta.ua/, у спосіб, найбільш близький до способу її поширення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2015 порушено провадження у справі.

Відповідач 24.02.2015 подав суду відзив на позов, в якому зазначив таке: стаття «Государственный «Ощадбанк» так й не смог прекратить обслуживание сепаратистов» була опублікована на сайті Gazeta.ua з посиланням на першоджерело статті, а саме веб-сайт «Утро.юа», на якому вказана стаття опублікована за посиланням на сайт: http://www.utro.ua/ru/ekonomika/goaudaratvennyy_oshchadbank_tak_i_ne_smog_prekratit_obsiuzhivanie_separatiatov; ТОВ «Видавничий дім «Нова інформація» не встановлює будь-яких фактів, не виказує жодного власного необґрунтованого звинувачення, а подає інформацію про події, які відбулись на території України, та лише описує дані події, які в деякій мірі є оціночними, критичними судженнями, оскільки ґрунтуються на власному переконанні автора.

ПАТ «Державний ощадний банк України» 16.03.2015 подало суду додаткові пояснення, в яких зазначило, що: ПАТ «Державний ощадний банк України» 15.01.2015 зверталося до ТОВ «Видавничий дім «Нова інформація» з вимогою про спростування інформації, що є предметом даного спору, на що 16.01.2015 отримало відмову, проте така відмова не ґрунтувалася на приписах частин сьомої та восьмої статті 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні»; позовні вимоги не містять вимоги щодо притягнення відповідача до відповідальності, зокрема, до цивільно-правової щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а лише містить вимогу щодо захисту свого порушеного права на недоторканність ділової репутації шляхом спростування поширеної недостовірної інформації; позивач не погоджується з твердженням відповідача про те, що інформація, викладена у статті «Государственный «Ощадбанк» так й не смог прекратить обслуживание сепаратистов», є оціночним судженням, оскільки така інформація містить наклепницькі факти щодо «передачі обладнання та матеріальних цінностей бойовикам в Донецьку» з посиланням на кількість грошових коштів, машин, пістолетів тощо; ПАТ «Державний ощадний банк України» вважає всю інформацію, викладену у статті «Государственный «Ощадбанк» так й не смог прекратить обслуживание сепаратистов» наклепницькою, недостовірною та такою, яка порушує право на недоторканність ділової репутації позивача.

Позивачем подано 14.04.2015 клопотання, в якому він просив позовні вимоги читати так (фактично уточнив, яким чином він бажав би спростувати недостовірну інформацію):

визнання недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації ПАТ «Державний ощадний банк України», всієї інформації, що міститься у статті під назвою «Государственный «Ощадбанк» так и не смог прекратить обслуживание сепаратистов», яка була розміщена на веб-сайті http://gazeta.ua/;

зобов'язання ТОВ «Видавничий дім «Нова інформація» за власний рахунок спростувати недостовірну інформацію, що міститься у статті під назвою «Государственный «Ощадбанк» так и не смог прекратить обслуживание сепаратистов», поширену на веб-сайті http://gazeta.ua/, шляхом опублікування на сайті http://gazeta.ua/ рішення суду в даній справі.

Представник позивача у судових засіданнях, у тому числі й 14.04.2015 надавав пояснення по суті спору, підтримував доводи, викладені у поясненнях, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За приписом частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ділова репутація - це сукупність підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про професійні та управлінські здібності такої особи, її порядність та відповідність її діяльності вимогам закону.

Згідно з частиною другою статті 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних з особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

За змістом статті 277 ЦК України позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації та довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює (пункт 11 постанови Пленуму). У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона.

Як встановлено господарським судом міста Києва, 13.01.2015 о 12 год. 19 хв. на веб-сайті http://gazeta.ua/ було опубліковано статтю під назвою «Государственный «Ощадбанк» так и не смог прекратить обслуживание сепаратистов», в якому викладено тези такого змісту:

«Государственный «Ощадбанк» продолжает работать на территориях, подконтрольных террористическим организациям ДНР и ЛРН, несмотря на скандалы в прессе и многократные обещания начать выполнять законы, запрещающие финансировать сепаратистские режимы...»;

«... «Услугу», позволявшую заводить деньги, в том числе и на финансирование террористов, отключили лишь в начале ноября, после того, как бурная деятельность «Ощадбанка» стала предметом пристального внимания центральной прессы...»;

«...Пикантности ситуации придавало то, что не только сам банк навязывал компаниям из Донецкой и Луганской областей свои услуги, но и «руководство» непризнанных республик, настоятельно «рекомендовало» подопечным обслуживаться в банке «киевской хунты»...»;

«...Тогда же была придумана хитроумная схема, позволяющая выплачивать зарплаты сотрудникам подконтрольных ДНР структур. Для этого коммунальные предприятия и компании с госсобственностью открывали на своих сотрудников кредитные карты с лимитом в размере месячной зарплаты. Такой ход позволял не использовать СЭП НБУ, через которую Госказначейство проводит начисление выплат бюджетникам, а использовать внутрибанковскую платежную систему. Правда, при этом зарплату де-юре приходилось брать в долг, что со временем автоматически привело к росту задолженности перед банком, пусть и только «на бумаге». Нивелировать последствия такого решения теперь приходится самому «Ощадбанку», идя на полную отмену насчитывания пени и штрафных санкций. Официально об этом было объявлено 5 января 2015 года. При этом факт заметания следов был подан как забота о заемщиках...»;

«...Также остается возможность расплатиться за товары через терминалы «Ощадбанка», которые продолжают работать в некоторых торговых сетях, упорно игнорируя многочисленные указы и постановления центральных властей.

Так, в соцсетях появилось фото двух чеков, фискального и выданного POS-терминалом, датированные 6 января, которые были получены при оплате покупки в супермаркете луганском супермаркете «Абсолют», расположенном на квартале Заречный, дом №18-Б.

При этом можно заметить разницу во времени 1 час 2 минуты. Так как ЛНР живет по московскому времени, а банковский чек терминал Ощадбанка выдал по Киевскому времени, с задержкой в 2 минуты на осуществление операции.

До сих пор продолжают работать и многие отделения банка, несмотря на то, что их работа не афишируется и большинство публичных телефонов отключены...»;

«...Центральный офис в Киеве за пол года так и не нашел возможность прокомментировать очевидный факт сотрудничества банка с сепаратистами...»;

«...О существовании неких договоренностей по созданию финсистемы сепаратистов на базе украинского госбанка могут свидетельствовать и факты передачи оборудования и материальных ценностей боевикам. Так, в декабре «Ощадбанк», который переехал в Краматорск, оставил боевикам в Донецке 28 716 748 грн., 12 26 813 долларов, 99 720 евро, 98 машин и 252 пистолета и автомата. Передача имущества произошла вопреки прямому указанию НБУ уничтожать ценности, которые нельзя вывезти, и была подана как «захват» банка террористами...»;

«...При этом, фактически поддерживая жизнедеятельность режимов ДНР и ЛНР, центральный офис «Ощадбанка», как и его покровители в правительстве, ничем рискуют...».

В кінці статті містилось посилання на веб-сайт http://www.utro.ua, на якому названа стаття під такою ж назвою була опублікована 13.01.2015 о 11 год. 29 хв.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що:

- вказана стаття містить завідомо недостовірні відомості про діяльність Банку;

- автори без обґрунтувань та з посиланнями на анонімні джерела звинувачують позивача у співробітництві із терористичними угрупуваннями у Донецькій та Луганській областях та інших порушеннях українського законодавства;

- 15.01.2015 о 16 год. редакція веб-сайту http://www.utro.ua на своєму веб-сайті офіційно спростувала відомості, поширені у статті, принесла свої вибачення за її публікацію, а також визнала, що інформація, яка міститься у ній, є недостовірною;

- позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням спростувати недостовірну інформацію, поширену у вказаній статті, проте редакція та власник веб-сайту http://gazeta.ua/ відмовились;

- недостовірні відомості, що містяться у вказаній статті, є фактичними негативними твердженнями осіб, які їх поширили, оскільки, містять фактичні дані, критику, оцінку дій Банку, що є неправдивими та такими що викривляють дійсність.

Суд погоджується хз доводами позивача, оскільки:

- 21.11.2014 позивачем було зроблено офіційну заяву про те, що Банк переводить Донецьку та Луганську філії до Краматорська й Сєвєродонецька і одночасно посилює роботу свої відділень в прифронтових районах Донбасу;

- на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 і рішення Ради національної безпеки та оборони від 04.11.2014 правлінням Банку було прийнято 22.11.2014 постанову № 943, якою з 24.11.2014 було зупинено діяльність відділень Банку у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, що був затверджений розпорядженням КМУ від 07.11.2014, тобто з 24.11.2014 позивач не здійснює будь-яку діяльність на території, що не контролюється українською владою;

- викладені в статті твердження не відповідають дійсності й негативно відображаються на думці споживачів про діяльність Банку;

- 15.01.2015 на своєму http://www.utro.ua, з якого відповідач і отримав спірну інформацію, офіційно спростувано відомості, поширені у статті, а також визнано, що інформація, яка міститься у статті, є недостовірною.

Відповідач проти позову заперечив та зазначив, таке:

- відповідно до статті 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань;

- кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

- здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

- статтею 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» встановлено підстави для звільнення від відповідальності за поширення публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста. Зокрема, закон визначає, якщо публікація відомостей, що є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього, то редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста.

- вказана стаття була опублікована на сайті Gazeta.ua з посилання на першоджерело статті, а саме веб-сайт http://www.utro.ua, на якому вказана стаття опублікована за посиланням сайт: http://www.utro.ua/ru/ekonomika/goaudaratvennyy_oshchadbank_tak_i_ne_smog_prekratit_obsiuzhivanie_separatiatov, що підтверджує і позивач, зазначаючи в позовній заяві, що в кінці статті містилося посилання на сайт http://www.utro.ua на якому стаття з такою назвою була опублікована 13.01.2015 об 11год. 29 хв., у зв'язку з наведеним відповідач вважає, що веб-сайт http://www.utro.ua є першоджерелом даної публікації;

- відповідач не встановлює будь-яких фактів, не виказує жодного власного необґрунтованого звинувачення, а подає інформацію, отриману від іншого Інтернет-ресурсу, що відображає припущення автора;

- крім того, Банк попри всі законодавчі заборони продовжує працювати на території, що не контролюється українською владою. Як доказ наводиться фото фіскального чеку та квитанції виданої банківським терміналом. З цього фото видно, що фактично покупка зроблена в м. Луганськ. Оплата за покупку була здійснена безготівковим шляхом через, так званий, Р05-термінал. Однак, РО5-термінал є придатком до касового апарату із без нього працювати не може. Касовий апарат обов'язково має своє зареєстроване місце і працювати з таким апаратом в будь-якому іншому місці без перереєстрації просто заборонено. Таким чином автор статті дійшов висновку, що РО5-термінал так як і касовий апарат знаходяться в м. Луганськ.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У пункті 15 постанови Пленуму зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пункті 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

У статті 37 Закону України про «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» встановлено таке:

громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.

Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою.

Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком «Спростування» на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що відповідачем підтверджено, що саме він є власником сайту http://gazeta.ua, господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, не підтвердженою доказами і підлягає спростуванню, а отже, позов підлягає задоволенню.

Судом також не береться до уваги твердження відповідача про те, що відповідач описує дані події, які в деякій мірі є оціночними, критичними судженнями, оскільки ґрунтуються на власному переконання автора з огляду на таке.

У пункті 19 постанови Пленуму зазначено, що відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Попри це, у статті міститься інформація, що носить стверджувальний характер, в ній йдеться про встановлені факти, така інформація є негативною і завдає шкоди діловій репутації позивача.

Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

За приписами статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г; ідентифікаційний код 00032129) поширену товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» (04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, 7; ідентифікаційний код 38936930) поширену у мережі Інтернет на веб-сайті http://gazeta.ua, а саме у статті під назвою «Государственный «Ощадбанк» так и не смог прекратить обслуживание сепаратистов».

3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» (04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, 7; ідентифікаційний код 38936930) спростувати недостовірну інформацію про публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г; ідентифікаційний код 00032129) поширену у мережі Інтернет на веб-сайті http://gazeta.ua, а саме у статті під назвою «Государственный «Ощадбанк» так и не смог прекратить обслуживание сепаратистов» шляхом розміщення на вказаному сайті повного тексту судового рішення з даної справи.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Нова інформація» (04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, 7; ідентифікаційний код 38936930) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г; ідентифікаційний код 00032129) судовий збір у сумі 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн.

6. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.04.2015.

Суддя О. Марченко