ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 р. Справа № 914/792/14

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Козак І.Б., суддів Король М.Р., Яворського Б.І.,

при секретарі Фартушку Н.Б.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Прокурора Личаківського району міста Львова в інтересах держави в особі позивача-1: Львівської міської ради, м. Львів,

та позивача-2: Регіонального ландшафтного парку «Знесіння», м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ореста», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Громадська організація «Правозахисний центр імені генерала УНР Володимира Сікевича», м. Львів,

про: зобов'язання звільнити земельні ділянки шляхом демонтажу збудованих на них споруд та стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від прокурора: Куцик В.Б. (посвідчення №011165 від 24.10.2012р.);

Від позивача-1: Піскун А.Й. - представник (довіреність в матеріалах справи);

Від позивача-2: Федиш Т.О. - представник (довіреність в матеріалах справи);

Від відповідача: Талалаєва О.Ю. - представник (довіреність в матеріалах справи);

Від третьої особи: не з'явився.

Прокурору та сторонам роз'яснено права та обов'язки, передбачені статтями 22 та 29 ГПК України, зокрема, підстави відводу судді відповідно до статті 20 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід судді не подано. Прокурор та представники сторін не наполягають на фіксуванні судового процесу технічними засобами.

Суть спору: розглядається справа за позовом Прокурора Личаківського району міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради та Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ореста» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Громадської організація «Правозахисний центр імені генерала УНР Володимира Сікевича» про зобов'язання звільнити земельні ділянки шляхом демонтажу збудованих на них споруд та стягнення судових витрат.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.03.2014 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 01.04.2014 року, про що прокурор та сторони були належним чином повідомлені під розписку в порядку, передбаченому Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом ДСАУ від 20.02.2013 року №28 (докази в матеріалах справи).

Ухвалою господарського суду Львівської області від 27.05.2014 року провадження у справі було зупинено у зв'язку із призначенням судової землевпорядної експертизи, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Супровідним листом від 29.01.2015 року вих. №459, зареєстрованим канцелярією суду 05.02.2015 року за вх. №173, Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто на адресу господарського суду Львівської області матеріали справи №914/792/14 без виконання судової експертизи.

Ухвалою від 23.02.2015 року провадження у справі поновлено та призначено її до розгляду на 11.03.2015 року, про що прокурор, сторони та третя особа були належним чином повідомлені під розписку в порядку, передбаченому Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом ДСАУ від 20.02.2013 року №28 (докази в матеріалах справи)

Окрім того, ухвалою господарського суду Львівської області від 23.02.2015 року призначено колегіальний розгляд справи колегією із трьох суддів.

На підставі ухвали від 23.02.2015 року автоматичним розподілом призначено колегіальний розгляд справи у складі головуючого судді Козак І.Б., суддів Король М.Р. та Яворського Б.І.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду у справі, в судовому засіданні оголошувалась перерва, про що учасники судового процесу належним чином повідомлялись під розписку (докази в матеріалах справи).

Прокурор в судове засідання 09.04.2015 року з'явився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник позивача-1 в судове засідання з'явився, 11.03.2015 року подав клопотання (вх. №1069/15), у якому відмовляється від позовних вимог у справі, подане клопотання підтримав.

Позивач-2 явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, 11.03.2015 року подав клопотання (вх. №1068/15), у якому відмовляється від позовних вимог у справі, подане клопотання підтримав.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, 06.04.2015 року подав пояснення (вх. №14220/15), в яких заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових поясненнях.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів в судове засідання не з'явився, 30.03.2015 року подав клопотання (вх. №13091/15), в якому у зв'язку із неможливістю забезпечення явки повноважного представника в судове засідання просить суд розглядати справу за відсутності такого на підставі наявних у справі доказів.

В ході розгляду справи встановлено.

Позивач-1: Львівська міська рада є юридичною особою, їй присвоєно код ЄДРЮО та ФОП 04055896, знаходиться за адресою: 79008, Львівська область, м. Львів, пл. Ринок, буд. 1 (докази в матеріалах справи).

Позивач-2: Регіональний ландшафтний парк «Знесіння» є юридичною особою, йому присвоєно код ЄДРЮО та ФОП 13806354, знаходиться за адресою: 79024, Львівська область, м. Львів, вул. Новознесенська, буд. 32 (докази в матеріалах справи).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ореста» є юридичною особою, йому присвоєно код ЄДРЮО та ФОП 33783830, знаходиться за адресою: 01103, м. Київ, Військовий проїзд, буд. 8, що підтверджується долученими до матеріалів справи Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №035887 та Випискою з ЄДРЮО та ФОП серії АД №678478 (докази в матеріалах справи).

11.03.2014 року прокурор в інтересах держави в особі позивачів звернувся до господарського суду Львівської області із позовом до відповідача про зобов'язання відповідача звільнити земельну ділянку площею 0,0068 га нормативною грошовою оцінкою 82 263 грн. 00 коп., яка перебуває в постійному користування позивача-2 та є суміжною із земельною ділянкою, яка належить відповідачу на праві приватної власності шляхом демонтажу збудованої на ній оглядової вежі та зобов'язання відповідача звільнити земельну ділянку площею 0,0016 га нормативною грошовою оцінкою 19 356 грн. 00 коп., яка перебуває в постійному користуванні позивача-2 та є суміжною із земельною ділянкою, яка належить відповідачу на праві приватної власності шляхом демонтажу влаштованого на ній тенісного корту.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовуються тим, що в період з 18.10.2013 року по 31.10.2013 року Державною екологічною інспекцією у Львівській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства відповідачем, за результатами якої складено Акт від 31.10.2013 року №2142/02/1787.

Вказаним Актом перевірки встановлено, що відповідач здійснює свою діяльність на території міста Львова по вул. Старознесенській, 70 та користується земельною ділянкою площею 0,03596 га, кадастровий №:08:001:0037 по вул. Старознесенській, 70 у м. Львові на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №530370.

Як вбачається із вказаного акту, його підписано Старшим державним інспектором охорони навколишнього природного середовища Львівської області Неділько В.М., Державним інспектором охорони навколишнього природного середовища Львівської області Хома Т.Б., в присутності уповноваженої особи відповідача - інженера ТзОВ «Ореста» Бурмас В.В. Підпис уповноваженої особи та відтиск печатки ТзОВ «Ореста» на Акті відсутній.

Вказане підтверджується також зауваженнями представника ТзОВ «Ореста» Бурмас В.В. наступного змісту «…опечатування не відбулось у зв'язку із відсутністю печатки, яка знаходиться в директора у м. Києві» (належним чином завірена копія акту в матеріалах справи).

Регіональний ландшафтний парк «Знесіння» (позивач-2 у справі) володіє на праві постійного користування земельною ділянкою площею 153, 6903 га на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 19.12.2001 року серії І-ЛВ №004103 (належним чином завірена копія державного акту в матеріалах справи).

Окрім того, прокурор у своїй позовній заяві вказує на те, що Актом перевірки від 31.10.2013 року №2142/02/1787 встановлено два факти самовільного заняття відповідачем земельної ділянки позивача-2 та їх забудови без жодних правовстановлюючих документів оглядовою вежею площею 0,0068 га та частиною тенісного корту площею 0,0016 га, що, на думку прокурора, є порушенням вимог статей 124, 125 та 211 Земельного Кодексу України.

В підтвердження викладеного прокурор покликається на те, що факт самовільного заняття земельних ділянок встановлено картографічними матеріалами ТзОВ «Землевпорядний центр «Наділ», розробленими та надісланими прокурору листом від 27.08.2013 року вих. №149 на підставі листа прокуратури Личаківського району м. Львова від 17.06.2013 року вих. №93-1309вих.-13 (належним чином завірені копії листів та картографічних матеріалів в матеріалах справи).

Прокурор звертає увагу суду на те, що вказаними картографічними матеріалами встановлено, факт входження земельних ділянок площею 0,0068 га та 0,0016 га до складу земельної ділянки площею 153,6903 га, яка перебуває у постійному користуванні позивача-2.

Також прокурор вказує на те, що згідно з даними Відділу ДЗА у Львівській області нормативна грошова оцінка 1 квадратного метра самовільно занятих відповідачем земель становить 1 209 грн. 75 коп., відтак, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0068 га становить 82 263 грн. 00 коп., площею 0,0016 га - 19 356 грн. 00 коп.

З підстав наведеного прокурор в інтересах держави в особі позивачів просить суд зобов'язати відповідача звільнити самовільно заняті земельні ділянки шляхом демонтажу збудованих на них споруд - оглядової вежі та тенісного корту.

Як встановлено судом, Ухвалою Львівської міської ради від 18.07.2013 року №2637 «Про надання дозволу на створення куточку живої природи на території регіонального ландшафтного парку «Знесіння» надано відповідачу дозвіл на створення куточку живої природи на території земельної ділянки, яка надана позивачу-2 в постійне користування.

13.09.2012 року на підставі вищевказаної ухвали між позивачем-2 та відповідачем у справі укладено Попередній договір №1-Ор, за умовами якого відповідач зобов'язувався здійснити облаштування рекреаційної інфраструктури парку, яка складається з кутка живої природи, оглядових терас, входів та виходів на територію парку, залучити для їх обслуговування кваліфікованих працівників з попереднім отриманням всіх погоджень та забезпечити загальнодоступність вказаних об'єктів для відвідувачів парку. Вказаний договір підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток юридичних осіб - сторін договору (належним чином завірена копія попереднього договору в матеріалах справи).

Листом від 23.05.2013 року вих. №2404/192 позивач-2 звернувся до відповідача із повідомленням про розірвання Попереднього договору від 13.09.2012 року №1-Ор з підстав того, що останнім неналежно виконуються його умови.

Як вбачається із посилання відповідача на факт отримання листа позивача-2 про розірвання попереднього договору, викладеного у листі від 13.06.2013 року вих. №13/06/11, ТзОВ «Ореста» отримано лист від 23.05.2013 року вих. №2404/192 про розірвання договору, відповіді у встановлений законодавством України строк позивачу-2 не надано.

Окрім того, Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2014 року в адміністративній справі №813/8545/13-а адміністративний позов заступника прокурора м. Львова задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 18.07.2013 року №2637 «Про надання дозволу на створення куточку живої природи на території регіонального ландшафтного парку «Знесіння».

Також прокурор звертає увагу суду на те, що Протоколом комісії по перевірці ймовірного зрізу гори на території РЛП «Знесіння» зі сторони готелю по вул. Старознесенській, 70 (згідно доручення директора Департаменту містобудування ЛМР від 02.08.2013 року №233) від 27.08.2013 року №1 підтверджено факт зрізу гори внаслідок незаконної забудови, здійсненої відповідачем, заборонено відповідачу продовжувати будівництво на території РЛП «Знесіння» та зобов'язано відповідача під контролем парку вжити заходів для припинення ерозії та зсуву ґрунту.

Як зазначає в судовому засіданні представник відповідача, прокурором не подано жодних належних і допустимих доказів в розумінні статтей 33 та 34 ГПК України в підтвердження як факту зрізу відповідачем частини схилу гори при будівництві оглядової вежі так і самого факту будівництва вказаної вежі саме відповідачем на території земель, які перебувають в постійному користуванні позивача-2.

Більш того, як зазначається в судовому засіданні представником відповідача та вбачається із долученої до матеріалів справи копії позовної заяви Львівської міської ради від 23.05.2014 року вих. №1104-вих.-60 до відповідача - Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» про визнання права комунальної власності на самочинно збудовану капличку з оглядовою вежею на вул. Старознесенській, 70 у м. Львові загальною площею 53,1 м. кв.

Позовні вимоги Львівської міської ради у вищезазначеній позовній заяві обґрунтовуються тим, що на земельній ділянці, яка перебуває в постійному користуванні позивача-2 у справі, невідомими особами самочинно збудовано капличку з оглядовою вежею площею 53,1 м. кв. (належним чином завірена копія позовної заяви долучена до матеріалів справи).

Окрім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що ТзОВ «Ореста» відсутня у складі часників вказаного позову, що, на думку відповідача, свідчить про те, що ТзОВ «Ореста» не має жодного відношення до предмету спору у вказаній справі (каплиці з оглядовою вежею) та до земельної ділянки, на якій така каплиця розташована.

До матеріалів справи долучено лист Храму Вознесіння Господнього від 19.05.2014 року вих. №25, зареєстрованого у Львівській міській раді 19.05.2014 року за вх. №2/7765, у якому Храм просить передати каплицю з оглядовою вежею, яка розміщена за адресою: м. Львів ,вул. Старознесенська, 70, релігійній громаді з метою збереження споруди, її вчасного ремонту та обслуговування, а також організації експлуатації по прямому призначенню (належним чином завірена копія листа від 19.05.2014 року вих. №25 в матеріалах справи).

Прокурор в своїй позовній заяві вказує на те, що Приписом Державної екологічної інспекції у Львівській області від 31.10.2013 року №998-02 зобов'язано відповідача звільнити від забудови самовільно захоплені земельні ділянки позивача-2 площею 0,0084 га.

Постановою Державної екологічної інспекції у Львівській області від 31.12.2013 року №1781-02 постановлено закрити справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_9 з підстав, передбачених пунктом 8 статті 247 КУпАП, а саме наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також порушення по даному факту кримінальної справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої вдали чи місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які, відповідно до Закону, є правомірними.

Приписами частини другої статті 90 ЗК України встановлено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Нормами пункту б) частини третьої статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 211 ЗК України визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки є одним з порушень, за які громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Приписами частини другої статті 212 ЗК України передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

З підстав наведеного суд дійшов до висновку про те, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами в розумінні статтей 33 та 34 ГПК України факту самовільної забудови земельної ділянки площею 0,0068 га, яка перебуває в постійному користуванні Регіонального ландшафтного парку «Знесіння» оглядовою вежею саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Ореста».

Відповідно до підпункту 21 пункту 2 Порядку загальнодержавного топографічного і тематичного картографування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 вересня 2013 року №661 «Про затвердження Порядку загальнодержавного топографічного і тематичного картографування» топографічне картографування - це комплекс наукових, організаційних і техніко-технологічних заходів, спрямованих на створення та оновлення топографічних карт.

Щодо позовних вимог прокурора про зобов'язання відповідача звільнити земельну ділянку площею 0,0016 га нормативною грошовою оцінкою 19 356 грн. 00 коп., яка перебуває в постійному користування позивача-2 та є суміжною із земельною ділянкою, яка належить відповідачу на праві приватної власності шляхом демонтажу влаштованого на ній тенісного корту суд зазначає, що ухвалою від 27.05.2014 року провадження у справі було зупинено у зв'язку із призначенням судової землевпорядної експертизи, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Так, на вирішення експертам, зокрема, поставлено питання чи знаходиться тенісний корт в межах земельної ділянки кадастровий номер :08:011:0037, яка перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Ореста» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 10, офіс 324, ) на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №530370?

Супровідним листом від 29.01.2015 року вих. №459, зареєстрованим канцелярією суду 05.02.2015 року за вх. №173, Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто на адресу господарського суду Львівської області матеріали справи №914/792/14 без виконання судової експертизи.

До матеріалів справи долучено Топографічне знімання з плану м. Львова, вул. Старознесенська, 70 М1:500 для вирішення питань землекористування, з якого вбачається, що тенісний корт знаходиться в межах земельної ділянки :08:011:0037, яка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЯМ №530370. Вказане Топографічне знімання підписано начальником, керівником та виконавцем Львівського міського відділу ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» (належним чином завірена копія топографічного знімання в матеріалах справи).

Відтак, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні, станом на час розгляду справи по суті не заявлені та не подані належні та допустимі докази в розумінні статей 33 та 34 ГПК України в підтвердження факту розміщення тенісного корту відповідача на земельній ділянці, яка належить позивачу-2 на праві постійного користування на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 19.12.2001 року серії І-ЛВ №004103.

Щодо звернення з позовом до господарського суду Прокурора Личаківського району м. Львова, то слід зазначити наступне.

На органи прокуратури, відповідно до статті 121 Конституції України, покладено представництво інтересів держави в суді у випадках визначених законом. Право на звернення прокурора або його заступника до Господарського суду в інтересах держави передбачено пунктом 6 статті 20 Закону України «Про прокуратуру» та частиною другою статті 2 ГПК України.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року №3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), інтереси держави можуть збігатися повністю або частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності в статутному фонді. Враховуючи те, що термін «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор самостійно визначає в чому полягає порушення інтересів держави, чи в чому існує загроза інтересам держави.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, оглянувши та дослідивши матеріали справи і подані докази, оцінив їх в сукупності та прийшов до висновку, що позов не є документально та нормативно обґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити повністю.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 21, 22, 29, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

09.04.2015 року прийнято, підписано та проголошено вступну і резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано відповідно до статті 85 ГПК України 10.04.2015 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя Козак І.Б.

Суддя Король М.Р.

Суддя Яворський Б.І.