ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.04.2015 Справа № 905/1225/14

Господарський суд у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу на бездіяльність державної виконавчої служби за матеріалами справи

за позовом: Маріупольське виробниче підприємство «Азовреле» Українського товариства глухих (вул. Сєрова, буд. 1«А», м. Маріуполь, Донецька область, 87528, код. ),

до відповідача: Акціонерне товариство «Ощадбанк» (вул. Госпітальна, буд.12«Г», м. Київ, 01023; ) в особі Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Рози Люксембург, буд. 54, м.Краматорськ, Донецька область, 84302),

про стягнення 10269,28 грн.

за участю: Державній виконавчій службі Печерського району м. Києва (вул. Різницька, буд. 11«Б», м. Київ, Київська область, 01023),

відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 23.04.2014р. у справі № 905/1225/14 Господарським судом Донецької області задоволені позовні вимоги Маріупольського виробничого підприємства «Азовреле» Українського товариства глухих про стягнення з Акціонерного товариства «Ощадбанк» суми завданих збитків в розмірі 10269,00 грн.

12.06.2014р. на виконання рішення виданий наказ.

До суду звернулось Маріупольське виробниче підприємство «Азовреле» Українського товариства глухих (МВП «Азовреле» УТОГ) із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просить визнати бездіяльність державного виконавця Державної виконавчої служби Печерського району м. Києва в процесі виконання виконавчого провадження ВП № 44159806 від 29.07.2014р., відкритого на підставі наказу Господарського суду Донецької області по справі № 905/1225/14 на суму 10269,00 грн. протиправною, та зобов'язати державного виконавця Державної виконавчої служби Печерського району м. Києва накласти арешт на всі кошти боржника, що перебувають в нього на рахунках та інше майно з метою забезпечення виконання судового наказу у зазначеній справі.

Скарга вмотивована тим, що державним виконавець зволікає виконавче провадження - за сім місяців не вчинив жодної дії, спрямованої на своєчасне виконання судового рішення. На думку позивача, бездіяльність державного виконавця є протиправною та порушує законні інтереси стягувача.

Відповідач та відділ державної виконавчої служби вимоги суду щодо надання відзиву на скаргу та витребуваних документів не виконали, повноважних представників в судове засідання не направили.

В ході розгляду скарги судом було встановлено, що МВП «Азовреле» УТОГ 19.06.2014р. звернулось до державної виконавчої служби Печерського району м. Києва із заявою за № 12/276 про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду Донецької області від 12.06.2014р. у справі № 905/1225/14. До заяви позивачем надана копія договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку (п. 2 додатків).

Вказана заява отримана державною виконавчою службою 27.06.2014 року про що свідчить підпис уповноваженої особи на поштовому повідомленні про вручення.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Вказані норми державним виконавцем були порушені, постанову про відкриття виконавчого провадження позивач отримав майже через два місяця - 19.08.2014р., після повторного звернення до Державної виконавчої служби з листом за № 12/316 від 16.07.2014р.

Як зазначає позивач, державний виконавець в телефоном повідомляв про відсутність рахунків на які слід зараховувати стягнуті кошти та необхідність безпосереднього звернення до відповідача із заявою про виконання судового рішення.

Звернення МВП «Азовреле» УТОГ до АТ «Ощадбанку» № 12/425 від 13.10.2014р. залишено без відповіді та повідомлення.

У зв'язку із відсутністю будь-яких дій з боку державного виконавця щодо здійснення стягнення за виконавчим провадженням від 29.07.2014р. ВП № 44159806, позивач надіслав скаргу за № 12/466 від 02.12.2014р. до Державної виконавчої служби Печерського району м. Києва, яка була отримана останнім 09.12.2014р, та вимогу, у якій зазначив про необхідність виконати, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», дії (обов'язки) щодо стягнення із боржника суми за судовим наказом, та вимагав надати стягувачу відповідь про вчинені державним виконавцем заходи у строки, передбачені чинним законодавством.

Станом на 26.02.2015р МВП «Азовреле» УТОГ відповіді на скаргу не отримало, жодних дії, спрямованих на примусове виконання судового рішення також не вчинено.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із Законом і не може допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб. Виконавче провадження здійснюється на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно цього Закону та інших законів.

Відповідно до ч. 1 ст 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

В ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» наведений перелік прав, які державний виконавець має у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

- безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ;

- накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

- у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

- здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Державна виконавча служба Печерського району м. Києва жодним чином не довела, що діяла в рамках Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець скористався наданими йому правами та здійснював заходи примусового виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обов'язків, покладених на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав суб'єктів права на оскарження її незаконних дій.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку що протягом семи місяців з 29.07.2014р. по 18.02.2015., державним виконавцем не здійснено жодного заходу, спрямованого на своєчасне виконання рішення суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вимога МВП «Азовреле» УТОГ про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Державної виконавчої служби Печерського району м. Києва в процесі виконання виконавчого провадження ВП № 44159806 від 29.07.2014р., відкритого на підставі наказу Господарського суду Донецької області по справі № 905/1225/14 на суму 10269,00грн. заявлена правомірно і обґрунтовано, підтверджена матеріалами справи та не спростована доказами з боку державної виконавчої служби, тому підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про зобов'язання державного виконавця Державної виконавчої служби Печерського району м. Києва накласти арешт на всі кошти боржника, що перебувають в нього на рахунках та інше майно з метою забезпечення виконання судового наказу, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 11 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець згідно зі статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і у вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитаріях останніх, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Дана норма унеможливлює одночасне накладення арешту і на грошові кошти і на майно АТ «Ощадбанк».

Крім цього, адекватність заходу до забезпечення виконання рішення суду визначається його відповідністю задоволеним вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна (або грошових коштів), на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Таким чином, при заявлені такої вимоги позивач мав би обмежити розміром задоволених позовних вимог суму коштів, на яку слід накласти арешт.

Оскільки суд позбавлений процесуального права змінювати та задовольняти вимоги в іншій редакції, ніж вони були заявлені, в задоволенні даної частини скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального Кодексу України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Маріупольського виробничого підприємства «Азовреле» Українського товариства глухих на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Державної виконавчої служби Печерського району м. Києва в процесі виконання виконавчого провадження ВП № 44159806 від 29.07.2014р., відкритого на підставі наказу Господарського суду Донецької області по справі № 905/1225/14 на суму 10269,00 грн.

В іншій частині скарги відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам у справі та на адресу Державної виконавчої служби Печерського району м. Києва.

Суддя С.А. Гончаренко