РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/4072/15-г

За позовом Міністерства юстиції України

до Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -

Державна казначейська служба України

про відшкодування збитків у розмірі 33 370, 00 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Росоха С.В.;

від відповідача: Вашуленко О.В.;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство юстиції України (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика (далі-відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна казначейська служба України, про стягнення збитків, завданих Державному бюджету України у розмірі 33 370, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем завдано збитків Державному бюджету України у розмірі 33 370, 00 грн. внаслідок виконання Міністерством юстиції України рішення Європейського суду з прав людини «Хайнацький та інші проти України».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2015 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи. Зокрема, залучено до участі у справі Державну казначейську службу України, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

16.03.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в кому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутня вина Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика щодо невиконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2011 р. в частині поновлення Лесик Г.І. на роботі.

У судовому засіданні 16.03.2015 р. представник відповідача заявив клопотання про заміну неналежного відповідача, в якому просить суд замінити первісного відповідача належним відповідачем, а саме Урядовим уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини, а також, надав доповнення до відзиву, мотивуючи тим, що 09.01.2014 р. Європейським судом з прав людини було прийнято рішення, яким заяву Лесик Г.І. за № 34497/12 було визнано прийнятною, а отже документи, які відповідач надав Урядовому уповноваженому з прав людини не були подані до суду, відповідно не були враховані під час розгляду справи у Європейському суді з прав людини.

Суд визнав подане клопотання необґрунтованим, відповідно у задоволенні клопотання про заміну неналежного відповідача відмовив.

Розгляд справи відкладався в порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 06.04.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011 за позовом Лесик Галини Іванівни до Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика, третя особа на стороні відповідача - ректор Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика член-кореспондент професор Вороненко Ю.В., про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги Лесик Галини Іванівни задоволено частково. Поновлено Лесик Г.І. на роботі в Національній медичній академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика на посаді головного лікаря стоматологічної поліклініки з 23.09.2011 р. (стоматологічний навчальний центр). Стягнуто з Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика на користь Лесик Галини Іванівни заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 10 928, 40 грн., моральну шкоду в сумі 5 000, 00 грн. та суму заробітної плати за один місяць в сумі 2 732, 10 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 2 732, 10 грн. підлягало негайному виконанню.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області 29.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011 виправлено описку в резолютивній частині рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. в частині дати поновлення Лесик Галини Іванівни на роботі з 23.09.2011 р. на 23.05.2011 р., а також в частині стягнення в тому числі заробітної плати за один місяць в сумі 2 732, 10 грн., тобто як складової частини загальної суми заробітної плати за час вимушеного прогулу 10 928, 40 грн.

Національна медична академія післядипломної освіти імені П.Л. Шупика звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про роз'яснення рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011, в якій зазначила, що з 12.05.2011 р. такий структурний підрозділ, як стоматологічна поліклініка не існує, в зв'язку з реорганізацією у стоматологічний практично-навчальний центр, в якому відсутня посада головного лікаря, у зв'язку з чим просить суд роз'яснити рішення від 23.09.2011 р. та відстрочити виконання останнього до одного місяця з дати роз'яснення рішення.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області 29.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011 суд відмовив Національній медичній академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика в роз'ясненні та наданні відстрочки у виконанні рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011.

Ухвалою Апеляційного суду Київського області від 08.12.2011 р. у справі № 22-ц-5981/2011 рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.12.2011 р. відмовлено Національній медичній академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Лесик Галини Іванівни до Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика, третя особа на стороні відповідача - ректор Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика член-кореспондент професор Вороненко Ю.В. про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

16.02.2012 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського управління юстиції Чеботар О.А, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 28993263 щодо поновлення Лесик Г.І. на посаді головного лікаря стоматологічної поліклініки Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика.

25.06.2012 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського управління юстиції Чеботар О.А, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 31162205 про стягнення з Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика належні до виплати за рішенням суду кошти (платіжне доручення № 1086/8 від 15.05.2012 р.).

Разом з тим, прокуратурою Шевченківського району м. Києва на виконання доручення прокуратури міста Києва проведена додаткова перевірка за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського управління юстиції Чеботар О.А щодо притягнення посадових осіб Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.

Прокуратура Шевченківського району м. Києва листами від 07.05.2012 р. № 140пр-12 та 07.08.2012 р. № 140пр-12 повідомила ректора Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика Вороненко Ю.В., що за результатами додаткової перевірки прокуратурою району 07.05.2012 р. та 20.07.2012 р. винесені постанови про відмову в порушенні кримінальної справи щодо службових осіб Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика за ознаками ст. 382 Кримінального кодексу України, на підставі п.2 ст.6 КПК України, за відсутністю в їх діянні складу злочину.

01.06.2012 р. Лесик Галиною Іванівною подано заяву до Європейського суду з прав людини про тривале невиконання рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. про поновлення її на роботі в академії та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, заробітної плати за один місяць.

09.01.2014 р. Європейським судом з прав людини прийнято рішення, яким заяву Лесик Г.І визнано прийнятною.

Так, під час розгляду заяви Лесик Г.І у Європейському суді з прав людини, Ірпінським міським судом Київської області розглянуто заяву Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011 за нововиявленими обставинами, за результатами якої 13.08.2013 р. винесено рішення, яким задоволено заяву Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011 скасовано. У задоволенні позову Лесик Галини Іванівни до Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика, третя особа на стороні відповідача - ректор Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика член-кореспондент професор Вороненко Ю.В., про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Зокрема, зазначеним вище рішенням суду встановлено, що підставою для поновлення Лесик Г.І., на роботі була та обставина, що остання була звільнена з роботи у період її тимчасової непрацездатності з 23.05.2011 р. по 03.06.2011 р. та з 06.06.2011 р. по 16.06.2011 р.

Протокол ЛКК шкірно-венерологічного диспансеру № 3 Святошинського р-ну Київської області від 11.10.11 № 8 листок непрацездатності від 23.05.2011 р. серії ААЖ № 760813 було анульовано, визнано недійсним, таким, що видано безпідставно, про що Національно медична академія післядипломної освіти імені П.Л. Шупика дізналася з листа Шкірно-венерологічного диспансеру № 3 від 17.10.2011 р. № 205. Оскільки рішенням ЛКК шкірно-венерологічного диспансеру № 3 Святошинського р-ну Київської області від 11.10.11 № 8 лист непрацездатності Лесик Г.І. від 23.05.2011 р. анульовано (визнано недійсним), що спростовує факт перебування Лесик Г.І. в стані тимчасової непрацездатності станом на день звільнення.

У зв'язку з чим суд дійшов висновку, про наявність підстав для скасування рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02.12.2013 р. рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13.08.2013 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.12.2013 р. відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Лесик Г.І. на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13.08.2013 р. та ухвалу апеляційного суд Київської області від 02.12.2013 р. у справі за заявою Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011 у справі за позовом Лесик Галини Іванівни до Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика, третя особа на стороні відповідача - ректор Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика член-кореспондент професор Вороненко Ю.В., про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Водночас, за результатами розгляду Європейським судом з прав людини заяви, поданої Лесик Г.І. в рамках справи «Хайнацький та інші проти України», останнім встановлено порушення Україною п.1 ст.6 Конвенції, ст. 13 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, у зв'язку з чим Європейським судом з прав людини постановлено, що протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які досі підлягають виконанню та сплатити 2 000, 00 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

17.11.2014 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Єжовим М.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №м 42374081 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини №12895/08 від 09.01.2014 р.

При винесенні зазначеної постанови державним виконавцем встановлено, зокрема, що рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011 скасовано; грошові кошти перераховані стягувану платіжним дорученням Міністерством юстиції України № 3193 від 16.09.2014 р. у розмірі 33 554, 89 грн. (еквівалент 2 000, 00 євро) та платіжним дорученням Міністерством юстиції України № 7819 від 24.10.2014 р. перерахована пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 513, 52 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відшкодовані з Державного бюджету України на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайнацький та інші проти України» кошти у розмірі 33 370, 00 грн. є збитками держави, а тому просить суд стягнути з Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика збитки, завдані Державному бюджету України у розмірі 33 370, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що позивачем у справах про відшкодування збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виплати відшкодування, виступає Орган представництва, який зобов'язаний протягом шести місяців з моменту, визначеного в частині четвертій статті 8 цього Закону, звернутися до суду з відповідним позовом. Загальний строк позовної давності для звернення з такими позовами визначається відповідно до Цивільного кодексу України.

Органом представництва згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та постановою Кабінету міністрів України від 31.05.2006 р. № 784 «Про заходи щодо реалізації Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є Міністерство юстиції України.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Таким чином, зі змісту наведених правових норм вбачається, що держава Україна в особі Міністерства юстиції України має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Частиною 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1)протиправної поведінки;

2)шкоди;

3)причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4)вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, у даному випадку після виплати особі на виконання рішення Європейського суду з прав людини присуджених сум у вигляді відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України до держави Україна переходить право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування у разі встановлення її вини в порушенні Україною міжнародних зобов'язань, а також причинного зв'язку між її діями та моральною шкодою, завданою таким порушенням.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. присуджено поновити на роботі Лесик Г.І, на посаді головного лікаря стоматологічної поліклініки Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика та стягнуто з Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика на користь Лесик Галини Іванівни заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 10 928, 40 грн. та моральну шкоду в сумі 5 000, 00 грн. та суму заробітної плати за один місяць в сумі 2 732, 10 грн.

Оскільки посада головного лікаря стоматологічної поліклініки після її реорганізації в стоматологічний практично-навчальний центр не збереглася, відповідно поновлення Лесик Г.І на попереднє місце роботи було неможливо.

Рішенням Європейського суду з прав людини № 12895/08 від 09.01.2014 р. було встановлено порушення Україною п.1 ст.6 Конвенції, ст. 13 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, у зв'язку з чим Європейським судом з прав людини постановлено, що протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, які досі підлягають виконанню та сплатити 2 000, 00 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Водночас, відповідачем листом від 19.07.2013 р. № 12/106-1622 було проінформовано Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про перегляд рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011 за нововиявленими обставинами, оскільки посада головного лікаря стоматологічної поліклініки не збереглася та відсутня і у штатному розписі академії, тому поновити Лесик Г.І. на вказану посаду неможливо, у зв'язку з чим академія звернулась до Міністерства охорони здоров'я України з проханням ввести до штатного розпису новоствореного стоматологічного практично-навчального центру посаду головного лікаря на виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23.09.2011 р.

На клопотання академії Міністерство охороно здоров'я України листом від 18.04.2012 № 11.01-28/381 відмовило в додатковому введені до штатного розпису стоматологічного практично-навчального центру посаду головного лікаря, оскільки посада головного лікаря та директора Центру відноситься до керівних посад, тому один в підпорядкуванні іншого бути не може відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002 від № 385.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. №475/97-ВР, Європейський суд з прав людини може брати справу до розгляду лише після того, як було вичерпано всі національні засоби юридичного захисту, згідно із загальновизнаними принципами міжнародного права, і впродовж шести місяців від дати постановлення остаточного рішення на національному рівні.

Отже, під час розгляду заяви Лесик Г.І. Європейським судом з прав людини, рішення Ірпінського міського суду Київської області 23.09.2011 р. у справі № 2-1436/2011 скасовано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.08.2013 р. у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема, протоколом ЛКК шкірно-венерологічного диспансеру № 3 Святошинського р-ну Київської області від 11.10.11 № 8, листок непрацездатності Лесик Г.І. від 23.05.2011 р. серії ААЖ № 760813 було анульовано, визнано його недійсним та таким, що видано безпідставно.

Відповідно до ст. ст.34 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 10.04.2015 р.

Суддя Бондарчук В.В.