РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015Справа №910/3110/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД»
доПублічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачаПублічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України"
простягнення 2716,55 грн.

Суддя Васильченко Т.В.

в присутності представників сторін:

від позивача Грищук В.В., довіреність №319 від 11.02.2015;
від відповідачане з'явилися;
від третьої особиПанчугін Д.О., довіреність №2716/09 від 26.12.2014.

Суть спору: Приватне акціонерне товариство «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» про стягнення грошових коштів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.02.2015 порушено провадження у справі №910/3110/15-г та призначено до розгляду.

30.03.2015 відповідач, через відділ діловодства суду, подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з підстав того, що з моменту передачі на зберігання глобального сертифіката випуску цінних паперів відповідного емітента від відповідача до депозитарія ПАТ "Національний депозитарій України", до останнього перейшли усі права та обов'язки, відповідача за договором про обслуговування емісії цінних паперів, зокрема і обов'язок із надання емітенту послуг на суму спірного авансового платежу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.03.2015 на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України» та відкладено розгляд справи на 14.04.2015.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні 14.04.2015 підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідач своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 14.04.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників позивача та третьої особи, які приймали участь під час розгляду справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2010 між Приватним акціонерним товариством «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» (емітент) та Приватним акціонерним товариством «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів» (нова назва - Публічне акціонерне товариство «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках») (депозитарій) було укладено договір про обслуговування емісії цінних паперів №Е2482/10, відповідно до умов якого емітент доручає, а депозитарій зобов'язується надавати емітенту послуги щодо обслуговування випуску цінних паперів емітента: прийом на зберігання від емітента глобального(их) (тимчасового(их) глобального (их)) сертифікату(ів) випуску(ів) цінних паперів емітента, відкриття та ведення рахунку емітента у цінних паперах та окремого рахунку щодо викуплених емітентом цінних паперів власного випуску, виконання операцій емітента з випуском цінних паперів на підставі розпоряджень (наказів) емітента або його представника та документів або їх копій, засвідчених в установленому законодавством порядку, які підтверджують наявність підстав для здійснення операцій з цінними паперами (п. 1.1 договору).

За умовами п. 2.1 договору депозитарій зобов'язаний, зокрема, прийняти на зберігання оформлений глобальний сертифікат (тимчасовий глобальний сертифікат) випуску цінних паперів емітента відповідно до Положення про депозитарну діяльність, Регламенту Депозитарію та чинного законодавства України; здійснювати зберігання глобального(их) сертифіката(ів) (тимчасового(их) глобального(их) сертифіката(ів)) та обліковувати цінні папери, що оформлені глобальним сертифікатом; здійснювати ведення рахунку у цінних паперах емітента шляхом виконання операцій, згідно з порядком, у термін, що обумовлені Регламентом депозитарію, якщо здійснення цих операцій не суперечить чинному законодавству України

В свою чергу, емітент зобов'язаний оплачувати послуги депозитарію згідно з розцінками, умовами та строками, передбаченими цим договором та тарифами депозитарію (п. 2.3.6 договору).

Пунктами 3.3, 3.4 договору сторону визначили, що емітент оплачує послуги депозитарію по цьому договору на умовах попередньої оплати авансом на 2 місяці, яка здійснюється на підставі рахунків та актів-рахунків.

Так, щомісяця депозитарій складає акт-рахунок за місяць та надає емітенту два, підписаних уповноваженою особою та засвідчених печаткою, примірники акту рахунку до 10 числа наступного місяця. В акт-рахунок включається вартість виконаних депозитарних послуг та розрахунок авансового платежі на наступний період (п. 3.4.2 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору цей договір укладений на невизначений строк і набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін.

На виконання умов вказаного договору позивачем перераховано на рахунок відповідача за надання послуг депозитарія грошові кошти (авансовий платіж) в сумі 2716,55 грн., що не заперечується сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

06.07.2012 набрав чинності Закон України "Про депозитарну систему України" в п.п. 5, 13 Прикінцевих та Перехідних положень якого встановлено національній комісії з цінних паперів та фондового ринку розробити та затвердити протягом шести місяців з дня опублікування цього Закону, зокрема, порядок передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів, а депозитаріям цінних паперів протягом року з дня опублікування цього Закону, з урахуванням вимог Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, забезпечити передання всіх глобальних сертифікатів на зберігання Національному депозитарію України.

26.03.2013 Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" та на виконання пунктів 5 та 13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України" прийнято рішення "Про затвердження Порядку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів" № 430 (далі - Порядок).

Згідно з п. 9 вказаного рішення НКЦПФР вирішила забезпечити передавання ПрАТ "Всеукраїнський депозитарій цінних паперів" (ВДЦП), а ПАТ "Національний депозитарій України" (Центральний депозитарій) - приймання цінних паперів усіх випусків, які обслуговуються ВДЦП, відповідно до вимог Порядку.

Так, відповідно до п. 2 Порядку передача цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію (далі - передача цінних паперів) - передача цінних паперів, що існують у бездокументарній формі, та документів, передбачених цим Порядком, на зберігання та обслуговування до Центрального депозитарію, що передбачає, зокрема: передачу глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів, свідоцтв про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника, виписок про стан особового рахунку номінального утримувача, виданих реєстроутримувачами, за певними випусками та відповідних документів від Депозитарію до Центрального депозитарію, депонування глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів, свідоцтв про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника та зарахування цінних паперів, що становлять ці депозитарні активи, на рахунки у цінних паперах (далі - рахунки) клієнтів Центрального депозитарію у системі депозитарного обліку Центрального депозитарію разом з відповідним списанням усіх цінних паперів цих випусків з рахунків клієнтів Депозитарію у системі депозитарного обліку Депозитарію відповідно до цього Порядку.

Передача цінних паперів від Депозитарію до Центрального депозитарію здійснюється поетапно окремими групами випусків цінних паперів (далі - партія). Кількість випусків у певній партії та перелік випусків цінних паперів, які включаються до певної партії, визначаються планом-графіком, який узгоджується між Депозитарієм і Центральним депозитарієм, затверджується ними та погоджується Комісією. Комісія не пізніше наступного робочого дня з дня погодження плану-графіка передачі певної партії цінних паперів розміщує його на своєму офіційному сайті (п. 3 Порядку).

На виконання п. 13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України", рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №430 від 26.03.2013 та на виконання плану-графіку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до ПАТ "Національний депозитарій України", погодженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 09.07.2013 року №1188, відповідач передав, а ПАТ "Національний депозитарій України" прийняв глобальні сертифікати, тимчасові глобальні сертифікати випусків цінних паперів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікати цінних паперів на пред'явника та документи позивача - емітента, про що складений відповідний акт приймання-передавання від 30.07.2013 №8764, який підписаний в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

При цьому, 30.07.2013 між позивачем та відповідачем був складений акт звіряння розрахунків №АЗ-05065, за період 01.01.2012 - 30.07.2013 по договору про обслуговування емісії цінних паперів №Е2482/10 від 16.11.2010, за яким залишок авансу емітента на 30.07.2013 становить 2716,55 грн.

Також, між сторонами у справі складений акт звіряння розрахунків №АЗ-04531 від 10.11.2014 станом на 01.11.2014, відповідно до якого заборгованість Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» станом на 01.11.2014 перед Приватним акціонерним товариством «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» становить 2716,55 грн.

Вказані акти звіряння підписані в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

При цьому, 23.11.2012 на виконання приписів чинного законодавства між ПрАТ «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» та ПАТ "Національний депозитарій України" був укладений договір про обслуговування емісії цінних паперів № Е-4900.

Як визначено в абз. 2 п. 13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України" з дня передачі глобального сертифіката на зберігання Національному депозитарію України Національний депозитарій України вважається правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів, укладеними між емітентами та депозитаріями.

З огляду на викладене, листом №13144 від 06.11.2013 відповідач повідомив ПАТ ,,Національний депозитарій України", що з дня передачі глобального сертифіката на зберігання Національному депозитарію України, останній є правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів.

В свою чергу, ПАТ "Національний депозитарій України" у листі №80/09 від 20.01.2014, послаючись на абз. 2 п. 13 розділу VI Закону України ,,Про депозитарну систему України", відмовилось від сплати позивачу авансу, що є предметом спору у даній справі, оскільки до ПАТ ,,Національний депозитарій України" перейшов обов'язок надавати емітентам депозитарні послуги, починаючи з дня, наступного за днем передачі глобального сертифіката випуску, що не є підставою для переходу невиконаних відповідачем зобов'язань перед емітентом з надання депозитарних послуг на суму сплачених авансових платежів за такі послуги, тобто, не є підставою для переходу до ПАТ ,,Національний депозитарій України" права вимоги щодо сплати дебіторської заборгованості, яка існувала у певного емітента перед відповідачем за надані депозитарні послуги. Також ПАТ "Національний депозитарій України" зазначило, що вирішення питань майнових вимог емітентів до відповідача щодо повернення сплачених авансових платежів за послуги, що не надані, та майнові вимоги відповідача до емітентів про стягнення заборгованості за вже надані депозитарні послуги має відбуватись в передбаченому для договірних правовідносин законодавством порядку.

З огляду на викладене, позивач звернувся до відповідача з листом №520 від 15.08.2014, в якому просив повернути 2716,55 грн. авансового платежу.

Втім, відповідач листом №1438 від 18.11.2014 відмовив позивачу в поверненні залишку авансового платежу, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Приписами ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України, що кореспондується з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, встановлено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відтак, оскільки відповідач на виконання вимог чинного законодавства, передав, а третя особа - ПАТ "Національний депозитарій України" прийняла глобальні сертифікати, тимчасові глобальні сертифікати випусків цінних паперів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікати цінних паперів на пред'явника та документи позивача - емітента, що були об'єктом надання депозитарних послуг за договором про обслуговування емісії цінних паперів №Е2482/10 від 16.11.2010, господарські зобов'язання позивача та відповідача у справі, що виникли на основі цього договору припинились.

За приписами ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути це майно. Особа зобов`язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, утримання відповідачем грошових коштів, які є власністю позивача, порушує права і законні інтереси останнього.

За таких обставин, враховуючи, що зобов'язання сторін за вказаним договором припинились і позивачем була здійснена переплата за послуги з обслуговування в сумі 2716,55 грн., які не були надані, як це передбачено договором №Е2482/10 від 16.11.2010, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов'язок повернути вказані кошти.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 04.03.2015 у справі №910/15002/14.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми, а його доводи про те, що до ПАТ "Національний депозитарій України" перейшли усі права та обов'язки відповідача суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до положень абз. 2 п. 13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України" з дня передачі глобального сертифіката на зберігання Національному депозитарію України Національний депозитарій України вважається правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів, укладеними між емітентами та депозитаріями.

Частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 512 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу (ст. 521 Цивільного кодексу України).

Так, положеннями ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Належними та допустимими доказами правонаступництва щодо окремого зобов'язання є відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт / розподільчий баланс та статут правонаступника (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання реорганізації банків та розгляду справ у спорах, що виникають у виконанні господарських договорів" від 13.05.2013 № 01-06/796/2013).

Втім, в матеріалах справи відсутні докази переходу майнових прав відповідача за договором про обслуговування емісії цінних паперів №Е2482/10 від 16.11.2010 до правонаступника - ПАТ "Національний депозитарій України", а відтак, відсутні підстави вважати, що обов'язок повернення позивачу спірних коштів покладено на третю особу.

Передача відповідачем ПАТ "Національний депозитарій України" глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів випусків цінних паперів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника та документів позивача здійснювалась на виконання положень Закону України "Про депозитарну систему України", приписами абзацу 2 п. 13 розділу VI якого встановлено, що з дня передачі глобального сертифіката на зберігання Національному депозитарію України Національний депозитарій України вважається правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів, укладеними між емітентами та депозитаріями.

Однак, приписи даного Закону не містять вказівки про те, що внаслідок передбаченого правонаступництва ПАТ "Національний депозитарій України" замінює сторону - первісного кредитора/боржника за попереднім договором обслуговування емісії цінних паперів, навпаки п. 4 Рішення НКЦПФР від 26.03.2013 року №430 встановлено, що емітентам цінних паперів, які обслуговуються ВДЦП, протягом тридцяти календарних днів після отримання від Центрального депозитарію повідомлення про приймання ним на зберігання та обслуговування випущених ними цінних паперів укласти з Центральним депозитарієм договір про обслуговування емісії цінних паперів та надати документи, що передбачені його внутрішніми документами для відкриття емітенту рахунку у цінних паперах.

В даному випадку, позивач на виконання зазначених вимог уклав з ПАТ "Національний депозитарій України" новий договір про обслуговування емісії цінних паперів від 23.11.2012 року №Е-4900, який не містить положень, які передбачають, що ПАТ "Національний депозитарій України" замінює відповідача за договором про обслуговування емісії цінних паперів №Е2482/10 від 16.11.2010, щодо прав та обов'язків, які належать відповідачу, тобто має місце новий договір.

Інших доказів, які б свідчили про передачу відповідачем третій особі прав та обов'язків із зазначенням їх переліку, вартості, підстав та дат їх (прав та обов'язків) виникнення, як-то дво- чи тристороннього договору між сторонами у справі та третьою особою сторонами у справі не надано та матеріали справи не містять.

За таких обставин, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" (04107, м. Київ, вул. Тропініна, 7-Г, ідентифікаційний код 35917889) на користь Приватного акціонерного товариства «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» (02068, м. Київ, вул. А.Ахматової, 3, ідентифікаційний код 24089818) 2716 (дві тисячі сімсот шістнадцять) грн. 55 коп. авансового платежу та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.04.2015.

Суддя Т.В. Васильченко