РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа № 903/696/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Коломис В.В. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Яцюку В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби у Маневицькому районі Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області на рішення господарського суду Волинської області від 11.09.2014 року у справі № 903/696/14 (суддя Войціховський В.А.)

за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради

до 1. Відділу Державної виконавчої служби Маневицького районного управління юстиції

2. Управління Державної казначейської служби у Маневицькому районі Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області

за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Фізичної особи Смаль (Ільчук) Олени Миколаївни

про стягнення 8121 грн. матеріальної шкоди

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача 1 - Наумчук О.В., за довіреністю, Іващик Т.Л., за довіреністю, Яцук Н.В., за довіреністю.

відповідача 2 - Ольхова А.В., за довіреністю

третьої особи - не з'явився

В судовому засіданні 06.04.2015 року відповідно до ст.ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся до Господарського суду Волинської області із позовом (з урахуванням змін) до Відділу Державної виконавчої служби Маневицького районного управління юстиції (відповідач-1) і Управління Державної казначейської служби у Маневицькому районі Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (відповідач-2) про стягнення 8121,00 грн. шкоди. В обґрунтування позову, позивач посилався на те, що на підставі недостовірних довідок, виданих відповідачем-1, Смаль (Ільчук) Олена Миколаївна (третя особа) незаконно отримала грошову допомогу, яка призначається дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Отже, внаслідок неправомірних дій відповідача-1 державі було завдано шкоди у спірній сумі. Позивач посилався на приписи ст.ст. 1166, 1172 ЦК України, положення Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року № 189.

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.09.2014 року (суддя Войціховський В.А.) позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби у Маневицькому районі Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області в дохід Державного бюджету України 8121,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями Відділу Державної виконавчої служби Маневицького районного управління юстиції.

Не погодившись із вказаним рішенням, Управління Державної казначейської служби у Маневицькому районі Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове - про відмову в позові.

Скарга мотивована тим, що господарським судом Волинської області не в повному обсязі були з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також були порушені, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідача-2 підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Рішення суду першої інстанції просить скасувати повністю, оскільки вважає його незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Представники відповідача-1 підтримали позицію скаржника повністю. Рішення суду першої інстанції просили скасувати.

В свою чергу, представник позивача у даній справі заперечив проти апеляційної скарги, вважає її безпідставною та необґрунтованою. Вважає, що рішення місцевого суду у даній справі є законним, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, переглянувши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом приписів законодавства, зазначає наступне.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що предметом судового розгляду є вимога Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про стягнення з Відділу Державної виконавчої служби Маневицького районного управління юстиції 8121 грн. шкоди, завданої інтересам держави внаслідок неправомірних дій останнього. Як на підставу позову позивач посилався на приписи ст.ст. 1166, 1172 ЦК України.

Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, визначено Порядком призначення виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року № 189.

Відповідно до п. 5 Порядку призначення виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, тимчасова допомога призначається і виплачується за місцем проживання (перебування) одного з батьків, який утримує дитину управлінням праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, структурним підрозділом з питань праці та соціального захисту населення виконавчого органу міської, районної у місті ради.

02.06.2009 року, 04.12.2009 року, 07.06.2010 року, 03.12.2010 року, а також 15.06.2011 року до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявами про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, відповідно до Порядку призначення виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, зверталась громадянка Ільчук (Смаль) Олена Миколаївна.

Пунктами 2, 8 Порядку призначення виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме визначено, що тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Тимчасова допомога призначається в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку.

Перелік документів, які подаються одержувачем до органу праці та соціального захисту населення, визначено пунктом 6 Порядку призначення виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, а саме одержувачем, для призначення тимчасової допомоги, в даному випадку повинні подаватись рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину та довідку державної виконавчої служби, котра підтверджує факт несплати аліментів одним із батьків впродовж шести місяців, що передують місяцю звернення.

Судом встановлено, що при зверненні за призначенням допомоги із заявами від 02.06.2009 року, 04.12.2009 року, 07.06.2010 року, 03.12.2010 року та від 15.06.2011 року гр. Ільчук (Смаль) О.М. до Департаменту соціальної політики було подано копію виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25.07.2005 року про стягнення з гр. Ільчука Володимира Миколайовича, 22.04.1974 р.н., уродженця с. Четвертня Маневицького району Волинської області, жителя смт. Колки Маневицького району Волинської області, вул. Грушевського, 41/4, на користь гр. Ільчук Олени Миколаївни аліментів на утримання неповнолітньої доньки Ільчук Аліни Володимирівни, 23.02.2003 р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 02.12.2004 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також гр. Ільчук (Смаль) О.М. до Департаменту соціальної політики було подано поруч з цим видані ВДВС Маневицького районного управління юстиції впродовж 2009-2011 років п'ять довідок про неотримання гр. Ільчук (Смаль) О.М. аліментів, зокрема:

- довідку від 01.06.2009 року № 1586 про неотримання аліментів за період з 01.12.2008р. по 01.06.2009 року;

- довідку від 02.12.2009 року № 5270 про неотримання аліментів за період з 01.06.2009 року по 01.12.2009 року;

- довідку від 07.06.2010 року № 2641 про неотримання аліментів за період з 01.12.2009 року по 01.06.2010 року;

- довідку від 02.12.2010 року № 6875 про неотримання аліментів за період з 01.06.2009 року по 01.12.2010 року;

- довідку від 14.06.2011 року № 3171 про неотримання аліментів за період з 01.12.2009 року по 31.05.2011 року.

На підставі зазначених довідок ВДВС Маневицького РУЮ, Департаментом соціальної політики відповідно до п. 6 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, гр. Ільчук (Смаль) О.М. призначалася тимчасова допомога. Всього на підставі виданих ВДВС Маневицького РУЮ довідок гр. Ільчук (Смаль) О.М. у період з 01.06.2009 року по 30.11.2011 року отримала 8121,00 грн. тимчасової допомоги.

Фактично згідно визначених документів гр. Ільчук (Смаль) О.М. було виплачено:

- за період з 01.06.2009 року по 30.11.2009 року в розмірі 1284,30 грн.;

- за період з 01.12.2009 року по 31.05.2010 року в розмірі 1593,90 грн.;

- за період з 01.06.2010 року по 30.11.2010 року в розмірі 1668,60 грн.;

- за період з 01.12.2010 року по 31.05.2011 року в розмірі 1764,60 грн.;

- за період з 01.06.2011 року по 30.11.2011 року в розмірі 1809,60 грн.

Проведеною державними соціальними інспекторами Департаменту соціальної політики перевіркою правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог (акт за результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог від 28.03.2014 року № 129) було встановлено, що довідки, які видавалися ВДВС Маневицького РУЮ гр. Ільчук (Смаль) О.М. про несплату гр. Ільчуком В.М. аліментів є недостовірними, оскільки аліменти заявниця отримувала постійно, що підтверджується довідкою № 1237 від 11.03.2014 року, виданою ВДВС Маневицького РУЮ.

Відтак за наслідками проведеної перевірки Департаментом соціальної політики Луцької міської ради було прийнято Рішення про визначення обсягу надміру виплачених коштів у вигляді допомог від 02.04.2014 року, яким було визначено обсяг надміру виплачених гр. Ільчук (Смаль) О.М. грошових допомог в розмірі 8121,00 грн., а також встановлено ВДВС Маневицького РУЮ строк для повернення надміру виплачених коштів до 25.06.2014 року.

07.04.2014 року позивачем на адресу ВДВС Маневицького РУЮ було направлене повідомлення про повернення надміру виплачених коштів підприємствами, установами, організаціями, які видали довідки про доходи № 11.28/3964 про повернення коштів в сумі 8121,00 грн.

З огляду на відсутність відповідного реагування від ВДВС Маневицького РУЮ на зазначене повідомлення, а також неповернення органом державної виконавчої служби грошових коштів, Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом вказаної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст. 22 ЦК України).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК України відповідальність настає незалежно від вини.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов'язковою. Проте, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) органу державної влади (відділу державної виконавчої служби Маневицького районного управління юстиції) при прийнятті відповідного рішення шляхом підготовки та видання недостовірних довідок про неотримання аліментів (довідки від 01.06.2009 року № 1586 про неотримання аліментів за період з 01.12.2008 року по 01.06.2009 року; довідки від 02.12.2009 року № 5270 про неотримання аліментів за період з 01.06.2009 року по 01.12.2009 року; довідки від 07.06.2010 року № 2641 про неотримання аліментів за період з 01.12.2009 року по 01.06.2010 року; довідки від 02.12.2010 року № 6875 про неотримання аліментів за період з 01.06.2009 року по 01.12.2010 року; довідки від 14.06.2011 року № 3171 про неотримання аліментів за період з 01.12.2009 року по 31.05.2011 року), виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної виконавчої служби і заподіянням шкоди.

Місцевим господарським судом встановлено, що в даному випадку, з боку відповідача-1 наявний та повністю підтверджений склад правопорушення положень чинного законодавства України, котре регулює відносини призначення виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, внаслідок чого завдано шкоди державі від імені котрої виступають органи соціального захисту населення, зокрема, Департамент соціальної політики Луцької міської ради (протиправна поведінка ВДВС Маневицького РУЮ - подання недостовірних довідок, шкода - нарахування тимчасової державної допомоги та її виплата гр. Ільчук (Смаль) О.М. в розмірі 8121,00 грн., причинний зв'язок - нарахування допомоги на основі недостовірних довідок, вина заподіювача шкоди - надання недостовірних довідок за підписом посадових осіб ВДВС Маневицького РУЮ із скріпленням цих довідок печатками відділу ДВС). Відтак, враховуючи встановлені у справі обставини, місцевий господарський суд вважав, що шкода, завдана неправомірними діями ВДВС Маневицького РУЮ, яка полягає у безпідставному нарахуванні та виплаті грошової допомоги на підставі недостовірних довідок, повинна бути відшкодована державі у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб. При цьому, факт неправомірності (незаконності), прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, Тобто, підтверджувалося б відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Доказів наявності фактів неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб ВДВС Маневицького РУЮ на момент розгляду справи в суді немає. Дії (бездіяльність) державною виконавця, в тому числі, і видача довідок, при виконанні рішення суду щодо стягнення аліментів з Ільчука В.М. в користь Ільчук О.М. жодного разу не оскаржувалась відповідно до положень ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 26.07.2005 року до ВДВС Маневицького РУЮ надійшла заява стягувача Ільчук О.M. про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-9736/2004, виданого 25.07.2005 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з Ільчука В.М. в користь Ільчук О.М. аліментів на утримання неповнолітньої доньки Ільчук Аліни, на підставі якої 28.07.2005 року головним державним виконавцем ВДВС Маневицького РУЮ Ляшуком А.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 23566879. Згідно матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем проводилося нарахування заборгованості з аліментів за період з 02.12.2004 року по 01.08.2014 року та вівся облік сплати аліментів боржником.

Місцевий господарський суд не звернув увагу на те, що на момент видачі спірних довідок Ільчук О.М. в матеріалах виконавчого провадження були відсутні матеріали (квитанції), котрі б підтверджували факт сплати боржником аліментів на користь Ільчук О.М. Відповідно до наявних заяв стягувача від 03.12.2009 року, 03.12.2010 року та 14.06.2011 року стягувач не заперечувала факт отримання аліментів з 01.06.2009 року в сумі 1440,00 грн., але просила поруч з цим зарахувати їх в рахунок погашення боргу за минулі роки, оскільки станом на 01.06.2009 року заборгованість по аліментам становила в сумі 5766,25 грн. Боржником до матеріалів виконавчого провадження, лише 23.05.2013 року були надані квитанції щодо сплати аліментів, які приєднані до матеріалів виконавчого провадження, та було проведено перерахунок заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа. Тобто, на час видачі довідок відповідач-1 не знав про отримання стягувачкою аліментів, що виключає твердження про неправомірність його дій, відтак, виключає задоволення позову.

За таких обставин, оскаржуване рішення слід скасувати, та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби у Маневицькому районі Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області задоволити.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 11.09.2014 року у справі № 903/696/14 скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

"В позові відмовити.".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.