РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015Справа №910/4953/15-г

За позовом Державного Концерну "Укроборонпром";

до Державного підприємства "Київський науково - дослідний інститут

гідроприладів";

про стягнення 2 657 344,01 грн.

Представники:

Від позивача: Костецький М. Ю., представник, довіреність № Д-1224/2014 від 22.07.2014 р.;

Від відповідача: Зарайський В. В., представник, довіреність № 6/юр від 13.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача 2 428 000,00 грн. заборгованості, 13 652, 06 грн. трьох процентів річних, 75 268,00 грн. інфляційних втрат та 140 423,95 грн. пені з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2015 року порушено провадження у справі № 910/4953/15-г.

У судовому засіданні 14.04.2015 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідач у судовому засіданні та у своїй письмовій заяві від 23.03.2015 р. позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Державним концерном "Укроборонпром" (позикодавець) та Державним підприємством "Київський науково - дослідний інститут гідроприладів " (позичальник) 17.12.2013 р. було укладено договір позики № ИОР-2.011-105-Д-13 (надалі - договір 1), відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику в якості поворотної фінансової допомоги грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, які визначені правочином.

Надалі, 29.04.2014 р. між Державним концерном "Укроборонпром" (позикодавець) та Державним підприємством "Київський науково - дослідний інститут гідроприладів " (позичальник) було укладено договір позики № ИОР-2.011-55-Д-14 (надалі - договір 2), відповідно до умов якого позикодавець передає позичальнику в якості поворотної фінансової допомоги грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, які визначені правочином.

Сума позики за договором-1 становить 1 428 000,00 грн., за договором-2 - 1 000 000,00грн. (п. 2.1 договорів).

За умовами п. 4.1 договору- 1, період, на який надається позика, починається з моменту перерахування коштів позичальнику і закінчується 15.12.2014р.

За умовами п. 4.1 договору- 2, період, на який надається позика, починається з моменту перерахування коштів позичальнику і закінчується 28.07.2014р.

Договір є укладеним з моменту перерахування позичальникові позики (першої частини позики) і діє до моменту виконання позичальником своїх зобов'язань за договором в повному обсязі (п.9.4 договорів)

За своїм змістом та правовою природою укладені між сторонами договори є договором позики, який підпадає під правове регулювання норм статей 1046-1053 Цивільного кодексу України.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст.1046 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами п. 3.1 договорів позикодавець протягом тридцяти банківських днів з дати укладання договору перераховує суму позики в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2013р. позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 1 428 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2661 від 17.12.2013р. Платіжним дорученням № 3560 від 29.04.2014 року позивачем було перераховано на користь відповідача ще 1 000 000,00 грн.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 Цивільного кодексу України).

У ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в порушення умов договорів позики, грошові кошти в розмірі 2 428 000,00 грн. позивачу в строки визначені п. 4.1. договір не повернув. Представник відповідача у судовому засіданні та у своїй письмовій заяві від 23.03.2015 р. позовні вимоги щодо наявної в нього заборгованості перед позивачем в розмірі 2 428 000,00 за спірними договорами визнав у повному обсязі.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.34, 36 Господарського процесуального кодексу України, з огляду визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державного концерну "Укроборонпром" про стягнення з Державного підприємства "Київський науково - дослідний інститут гідроприладів" заборгованості в розмірі 2 428 000,00 грн. підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договорами позики, позивач просить суд стягнути з відповідача 140 423,95 грн. пені, 13 652,06 грн. трьох процентів річних та 75 268,00 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 6.3. договору 1 встановлено, що у випадку несвоєчасного повернення позики боржник сплачує концерну пеню у розмірі 0,1 (однієї десятої) відсотка від суми боргу за кожен день прострочення, яка не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також пунктом п. 6.3 договору 2 сторони встановили, що у випадку несвоєчасного повернення позики боржник сплачує концерну пеню у розмірі 0,1 (однієї десятої) відсотка від суми боргу за кожен день прострочення, яка не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, який доданий до позовної заяви, господарський суд вважає його обґрунтованим, у зв'язку з чим вимоги про стягнення пені підлягає задоволенню в сумі 140 423,95 грн.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 13 652,06 грн. трьох процентів річних та 75 268,00 грн. інфляційних втрат обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державного Концерну "Укроборонпром" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Київський науково - дослідний інститут гідроприладів" (03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3, ) на користь Державного Концерну "Укроборонпром" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ) 2 428 000 (два мільйони чотириста двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп. основної заборгованості, 140 423 (сто сорок тисяч чотириста двадцять три) грн. 95 коп. пені, 13 652 (тринадцять тисяч шістсот п'ятдесят дві) грн. 06 коп. трьох процентів річних, 75 268 (сімдесят п'ять тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 00 коп. інфляційних втрат та 53 146 (п'ятдесят три тисячі сто сорок шість) грн. 88 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 17.04.2015 р.