РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015Справа №910/5097/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецбуд";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос-Енергія";

про стягнення 69 321,57 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Олюха А. В., представник, довіреність № б/н від 23.03.2015 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 66 890,60 грн. попередньої оплати, 2 073,61 грн. інфляційної складової боргу, 357,36 грн. трьох відсотків річних, а також 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2015 року порушено провадження у справі № 910/5097/15-г, розгляд справи призначено на 31.03.2015 року.

У зв`язку з нез'явлення в судове засідання 31.03.2015 представників відповідача, ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2015 відкладено розгляд справи до 14.04.2015 р.

У судовому засіданні 14.04.2015 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду і підтверджує факт направлення ухвали господарського суду на адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. Згідно статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТОС-ЕНЕРГІЯ» (постачальник) 19.03.2014 року було укладено договір поставки нафтопродуктів КР-39/Т від 19 березня 2014 року (далі-договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався передавати у власністю покупця паливно-мастильні матеріали (далі-ПММ), а покупець зобов'язувався отримувати ПММ і оплачувати їх вартість.

Відповідно до п. 2.2. договору відповідач зобов'язаний поставляти покупцю ПММ через мережу АЗС при пред'явленні бланку - дозволу.

Згідно п. 6.7. договору бланк - дозвіл є підставою для надання ПММ його пред'явнику на АЗС відповідача або АЗС партнерів відповідача. При цьому відповідно до п.6.2 договору відповідач вважається таким, що виконав свої зобов'язання з поставки ПММ з моменту відпуску ПММ у розпорядження покупця (пред'явника бланку -дозволу) на АЗС.

Відповідно до п. 6.3. договору з моменту передачі ПММ покупцю за видатковими накладними (за накладними були передані бланки на ПММ) до моменту його фактичного відпуску покупцю на АЗС за пред'явленими бланками-дозволами, ПММ знаходиться на зберіганні у постачальника.

Відповідно до п. 5.1. договору покупець здійснює розрахунки за даним договором на умовах 100% передоплати вартості ПММ вказаної у рахунках, наданому постачальником.

З матеріалів справи вбачається, що протягом строку дії договору позивач вносив відповідні суми передоплати за ПММ, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень, а відповідач надавав відповідні бланки - дозволи. У зв'язку з відсутності можливості відповідача відпустити ПММ по раніше наданих бланках - дозволах, які були оплачені на умовах 100% передоплати, позивачем були повернені відповідачу бланки - дозволи та між сторонами були оформлені відповідні накладні на повернення товару (ПММ) на загальну суму 66 890,60 грн., а саме : накладна на повернення товару № 540 від 25.11.2014 року на суму 485,10 грн., накладна на повернення товару № 541 від 25.11.2014 року на суму 7 177,50 грн., накладна на повернення товару № 545 від 25.11.2014 року на суму 12 219,90 грн., накладна на повернення товару № 547 від 25.11.2014 року на суму 1 140,10 грн., накладна на повернення товару № 576 від 27.11.2014 року на суму 673,20 грн., накладна на повернення товару № 577 від 27.11.2014 року на суму 476,10 грн., накладна на повернення товару № 620 від 01.12.2014 року на суму 845,50 грн., накладна на повернення товару № 621 від 01.12.2014 року на суму 2 768,80 грн., накладна на повернення товару №622 від 01.12.2014 року на суму 3 987,50 грн., накладна на повернення товару № 624 від 01.12.2014 року на суму 808,50 грн., накладна на повернення товару № 625 від 01.12.2014 року на суму 2 516,10 грн., накладна на повернення товару № 626 від 01.12.2014 року на суму 5 021,50 грн., накладна на повернення товару № 628 від 01.12.2014 року на суму 20 546,90 грн., накладна на повернення товару № 546 від 25.11.2014 року на суму 8 073,00 грн.

Однак, відповідач в порушення умов договору, суму попередньої оплати за вищезазначеними накладними в розмірі 66 890, 60 грн. позивачу не повернув, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість на вказану суму.

Заборгованість відповідача також підтверджується наявним у матеріалах справи актом звірки взаєморозрахунків, підписаного та скріпленого печатками обох сторін, яким відповідач визнає станом на 01.12.2014 року заборгованість на користь позивача в розмірі 66 890,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Факт наявності боргу у відповідача в розмірі 66 890,60 грн. позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецбуд" в частині стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач, у зв'язку з простроченням повернення попередньої оплати за договором, просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 2 073,61 грн. та 357,36 грн. 3% річних.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 2 073,61 грн. та 357,36 грн. 3% річних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецбуд" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос-Енергія" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 52-Б, офіс 204, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецбуд" (50064, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47/35, ) 66 890 (шістдесят шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 60 коп. основної заборгованості, 357 (триста п'ятдесят сім) грн. 36 коп. трьох процентів річних, 2 073 (дві тисячі сімдесят три) грн. 61 коп. інфляційних втрат та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 17.04.2015 р.