ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Справа № 911/911/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Авіаційний сертифікаційно-тренувальний центр «Скай»

до Державного авіаційного підприємства «Україна»

про стягнення 107 411,52грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Борковська І.М. (директор);

від відповідача - Семиполець О.В. (довіреність №01-33/02 від 05.01.2015)

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаційний сертифікаційно-тренувальний центр «Скай» (далі - ТОВ «АСТЦ «Скай») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного авіаційного підприємства «Україна» (далі - ДАП «Україна) про стягнення 108 724,56грн, у т.ч. 104 642,08грн основної заборгованості, 3772,85грн пені, 309,63грн процентів.

Вимоги позивача мотивовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором №2433 від 21.03.2014 про закупівлю послуг за державні кошти в частині оплати наданих послуг у встановлений договором строк (а.с.3-5).

До розгляду справи по суті, 31.03.2015 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивачем зменшено розмір позовних вимог в частині нарахування пені та процентів, а саме позивач, крім основного боргу у сумі 104 642,08грн, просить стягнути з відповідача:

- 189,22грн процентів за період з 12.02.2015 по 05.03.2015;

- 2580,22грн пені за період з 12.02.2015 по 05.03.2015 (а.с.117).

Вказана заява прийнята судом до розгляду у судовому засіданні 31.03.2015.

Відповідач у справі - ДАП «Україна» відповідно до заяви за №01-26/571 від 24.03.2015 позовні вимоги щодо стягнення основного боргу визнав повністю, не погодившись з розрахунком процентів та пені. Так відповідач вказує, що вимога про сплату заборгованості протягом 5 робочих днів та рахунки на оплату отримані ним лише 05.02.2015, у звязку з чим, на думку відповідача, пеня та проценти можуть нараховуватись лише з 12.02.2015 (а.с.70-71).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог у повному обсязі, представник відповідача позовні вимоги визнав частково.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

21.03.2014 між сторонами у справі - ТОВ «АСТЦ «Скай» (далі - виконавець) та ДАП «Україна» (далі - замовник) укладено договір № 2433 про закупівлю послуг за державні кошти (а.с.10-14, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п. 1.1 договору, виконавець зобов'язується у 2014 році надати замовнику послуги (згідно коду ДК 016:2010-85.32.1 «Послуги у сфері середньої професійно-технічної освіти», (професійна підготовка та сертифікація льотного складу (навчальна, теоретична, тренажерна та льотна підготовки, підтвердження/відновлення, підвищення кваліфікації та перепідготовка на ВС типу А-319/320), а замовник прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно п. 3.1 договору, ціна договору (загальна вартість послуг), включаючи відшкодування вартості послуг за надання тренажера ВС А319/320 за вказаним договором складає 513 000,00грн з ПДВ; ціна вказаного договору може бути зменшена за згодою сторін (п. 3.2 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що оплата послуг виконавцю проводиться в гривнях України, із зарахуванням ПДВ відповідно діючого законодавства України.

Як визначено п. 4.2 договору, замовник проводить оплату послуг, крім організації надання тренажера, за вказаним договором на підставі виставленого рахунку і акту про надання послуг протягом 5-ти робочих днів з дня отримання рахунку і акту шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Договором визначено, що замовник проводить попередню оплату послуг з організації надання тренажера не пізніше 5-ти робочих днів до початку тренажерної підготовки; оплата проводиться на підставі виставленого рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця (п. 4.3 договору). Також, вказаним договором передбачено, що відшкодування витрат на відрядження інструкторів, які направляються у відрядження для проведення тренажерної та інших видів підготовки, проводиться на підставі виставленого рахунку та акту не пізніше 5 робочих днів з дня їх отримання (п.4.4 договору).

Відповідно до п. 6.3.2 договору, замовник зобов'язаний проводити оплату відповідно до умов вказаного договору.

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2014, до повного виконання взятих на себе зобов'язань (п. 10.1 договору).

У подальшому, додатковими угодами сторонами змінювалась ціна договору та строк його дії, а саме:

- додатковою угодою №1 від 06.05.2014 сторонами узгоджено, що ціна договору складає 352 560,00грн з ПДВ (а.с.119);

- додатковою угодою №2 від 28.11.2014 сторонами узгоджено, що ціна договору складає 436 954,32грн з врахуванням ПДВ (а.с.120);

- додатковою угодою №3 від 28.11.2014 сторони дійшли згоди щодо продовження строку дії договору з 01.01.2015 по 31.03.2015; загальна вартість послуг, яка надається виконавцем замовнику в період з 01.01.2015 по 31.03.2015, визначена сторонами як така, що не може перевищувати 20% суми, вказаної у договорі на 2014 рік, та буде визначена наявними бюджетними асигнуваннями замовника і вказана у окремій додатковій угоді (а.с.121);

- додатковою угодою №4 від 28.11.2014 сторонами узгоджено, що - ціна договору складає 457 954,32грн з врахуванням ПДВ (а.с.122).

Як встановлено судом, на виконання умов вказаного договору, позивачем надано відповідачу послуги на суму 175 863,54грн, що підтверджується актами виконаних робіт від 29.12.2014 та 30.12.2014 (а.с.19-23).

Відповідачем сплачено за надані йому позивачем послуги 71 221,46грн, що підтверджується виписками з рахунку позивача (а.с.93-94).

Таким чином, як зазначає позивач та визнається відповідачем, сума основного боргу з надання послуг за вказаним договором становить 104 642,08грн.

Щодо оплати послуг, які не оплачені позивачем виставлено відповідачу рахунки, а саме:

- від 26.11.2014 на суму 36 833,02грн;

- від 26.11.2014 на суму 34 587,77грн;

- від 03.12.2014 на суму 14 578,20грн;

- від 23.12.2014 на суму 21 894,19грн (а.с.15-18).

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов'язку щодо оплати наданих позивачем послуг, а також застосування до відповідача відповідальності за порушення відповідного обов'язку, яка встановлена договором та чинним законодавством.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено спеціальною нормою, яка регулює відносини з надання послуг, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Сторонами у договорі встановлено строк виконання зобов'язання з оплати - п'ять робочих днів з дня отримання рахунку та акту про надані послуги.

Як зазначає позивач у позовній заяві, повторно рахунки направлялись відповідачу 22.01.2015 та 28.01.2015.

Проте, доказів надіслання рахунків та актів 22.01.2015 та 28.01.2015, в порушення вимог ч.2 ст.33 ГПК України, позивачем суду не надано.

Відповідні рахунки направлені відповідачу листом від 28.01.2015 за вих.№5/01-у, направлення якого підтверджується фіскальним чеком №2247 від 28.01.2015 та описом вкладення у цінний лист, зареєстрований за №966 (а.с.54-56).

Як вбачається з відомостей офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта», відправлення за №966 отримано відповідачем 04.02.2015 (а.с.115).

Отже, останнім днем виконання зобов'язання з оплати, відповідно п. 4.2 договору, є 11.02.2014 (5 робочих днів з моменту отримання рахунків).

Відповідачем взяті на себе зобов'язання в частині оплати наданих послуг в установлений договором строк не виконані.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язань з оплати послуг у сумі 104 642,08грн, у зв'язку з чим заявлені у відповідній частині вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з відповідача 189,22грн процентів за період з 12.02.2015 по 05.03.2015.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок процентів, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача про стягнення 189,22грн процентів такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з відповідача пені у розмірі 2580,22грн за період з 12.02.2015 по 05.03.2015.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 цієї норми, сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.2 договору, у випадку неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Розмір пені, визначений договором, не перевищує максимального розміру пені, встановленого Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»; пеня позивачем обрахована з урахуванням вимог ч.6 ст.232 ГК України.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, вимоги про стягнення пені у сумі 2580,22грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 2148,23грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного авіаційного підприємства «Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційний сертифікаційно-тренувальний центр «Скай» 104 642,08грн основного боргу, 189,22грн процентів, 2580,22грн пені, а також 2148,23грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.04.2015

Суддя Ейвазова А.Р.