номер провадження справи 27/33/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 Справа № 908/862/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61005 м. Харків, пр. Московський, 60)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонм'ясо" (86200 Донецька область, Шахтарський район, с. Шевченко (Розівська с/р), вул. Асфальтна, 1 Б)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Колбіко" (86116 Донецька область, м. Макіївка, вул. Лебедєва, 78)

про стягнення 6 070 929 грн. 17 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Люте В.В., дов. № 4498 від 23.12.2014 р.

від відповідача: не з'явився

3-особа - не з'явився

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонм'ясо", Донецька область, Шахтарський район, с. Шевченко за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Колбіко", Донецька область, м. Макіївка про стягнення 5 452 948 грн. 58 коп. простроченої заборгованості за основною сумою кредиту за договором поруки № 257242 від 20.11.2013р., 617 980 грн. 59 коп. простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом за договором поруки № 257243 від 20.11.2013р.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", якщо місцевий господарський суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то заява подається до господарського суду за територіальною підсудністю судових справ

Відповідно до розпорядження голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014р. № 28-р розгляд господарських справ Донецької області, здійснюється господарським судом Запорізької області.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 11.02.2015р., справу № 908/862/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 12.02.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/862/15-г, присвоєно справі номер провадження 27/33/15 та призначено судове засідання на 16.03.2015р.

Розгляд справи ухвалою суду від 16.03.2015р., відкладено на 07.04.15р. на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

07.04.2015р. продовжено судовий розгляд справи № 908/862/15-г.

07.04.2015р. до початку розгляду справи представник позивача заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 07.04.2015р. позивач підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві.

Просить суд стягнути з відповідача 5 452 948 грн. 58 коп. простроченої заборгованості за основною сумою кредиту за договором поруки № 257242 від 20.11.2013р., 617 980 грн. 59 коп. простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом за договором поруки № 257243 від 20.11.2013р.

Відповідач у судові засідання, відкриті 16.03.2015р. та 07.04.2015р. не з'явився, вимог суду не виконав, письмового відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Поважні причини своєї неявки суду не повідомив.

12.03.2015 р. надіслав на адресу господарського суду Запорізької області та 16.03.2015 р. на електрону адресу суду письмове клопотання щодо відкладення розгляду справи.

Клопотання відповідача прийнято судом, відповідно до ст. 22 ГПК України та ухвалою суду від 16.03.2015р. розгляд справи відкладено на 07.04.2015р.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На вимогу господарського суду, позивачем надано копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого місцем знаходження відповідача у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонм'ясо" є: 86200 Донецька область, Шахтарський район, с. Шевченко (Розівська с/р), вул. Асфальтна, 1 Б.

Відповідач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалу суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання на 16.03.2015р. та ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 07.04.2015р., надіслано на адресу відповідача: 86200 Донецька область, Шахтарський район, с. Шевченко (Розівська с/р), вул. Асфальтна, 1 Б, зазначену у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" - неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи - подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014р. № 01-062052/14, якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу" зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. При цьому, слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі, коли учасник судового процесу не значиться у згаданому

реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву пов'язано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не

вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 нього пункту, У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення" суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, - які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого суду, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи", що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійсни їй повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час ї місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вичиняється його підпис.

Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 11110 ГПК України.

Ухвала суду від 12.02.2015р. про призначення судового засідання на 16.03.2015р. була розміщена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень

Інформація про відкладення розгляду справи на 07.04.2015р. була розміщена на сторінці господарського суду Запорізької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy).

Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

07.04.2015р. о 12 год. 05 хв. на електронну пошту господарського суду Запорізької області відповідач надіслав письмовий відзив на позовну заяву та клопотання про зупинення провадження у справі.

Крім того, 08.04.2015р. кур'єрською поштою до канцелярії суду о 12 год. 15 хв. надійшли клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 908/862/15-г до вирішення господарським судом Запорізької області справи № 908/1382/15-г - за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ТОВ "Фірма "Колбіко" про стягнення 6 070 929 грн. 17 коп., в обґрунтування посилається на той факт, що в межах зазначеної справи вирішується питання щодо правомірності стягнення заборгованості за кредитним договором про надання кредитної лінії № 0 від 10.06.2008р. та клопотання про продовження строку розгляду справи № 908/862/15-г на п'ятнадцять днів.

Право заявляти клопотання є важливим процесуальним правом осіб, які беруть участь у справі. Клопотання можуть стосуватися різних питань щодо розгляду справи і повинні бути обґрунтованими.

Ухвалою суду від 16.03.2015р. розгляд справи відкладено на 07.04.2015р. об 11 год. 20 хв.

Однак, зазначені клопотання відповідача залишено судом без задоволення, оскільки надійшли до суду після завершення судового засідання та прийняття рішення у справі.

Клопотання про зупинення провадження у справі та відзив надіслані 07.04.2015р. о 12 год. 05 хв. після закінчення судового засідання.

Клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про продовження строку розгляду справи доставлені до канцелярії суду кур'єрською поштою взагалі 08.04.2015р. о 12 год. 15 хв.

Представник третьої особи у судове засідання, відкрите 07.04.2015 р. не з'явився, вимог суду не виконав, письмових пояснень стосовно заявленого позивачем позову не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Клопотань про розгляд справи без представника третьої особи або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть з'явитися в судове засідання та представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонм'ясо", згідно статті 28 ГПК України.

Представник третьої особи у судове засідання, відкрите 07.04.2015р. не з'явився, вимог суду не виконав, письмових пояснень стосовно заявленого позивачем позову не надав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Клопотань про розгляд справи без представника третьої особи або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Крім того, для повідомлення третю особу про час та місце розгляду справи, робітниками суду було надіслано на електронну пошту Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Колбіко": ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.03.2015р.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобов'язання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши представника позивача, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально - правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб'єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що 10.06.2008р. між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Колбіко» (позичальник) укладено кредитний договір про надання кредитної лінії № 0.

Відповідно до п.п. 1.1 договору банк зобов'язується надавати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі поновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 1 400 000 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Вказана сума ліміту дорівнює еквіваленту 6 788 600 грн. 00 коп. по курсу НБУ на день укладення цього договору.

Згідно п. 1.2.1 договору надання кредиту здійснюється у термін з 10.06.2008р.

Відповідно до п. 1.2.2 договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 09.06.2009р.

Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок банку.

Цільове призначення (мета) кредиту: поповнення оборотних коштів.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника, які слідують з вищезазначеного кредитного договору, 20 листопада 2013 року між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдонм'ясо» (поручитель) було укладено два договори поруки, а саме:

договір поруки № 257242, який забезпечує повернення основної суми кредиту, та

договір поруки № 257243, який забезпечує виконання зобов'язань по сплаті

процентів та інших платежів за користування коштами банку.

Дані договори поруки мають однакові умови, і різняться лише у п. 1.1, де визначено за виконання яких зобов'язань по кредитному договору надається порука.

Відповідно до умов п. 1.1 договору поруки № 257242 поручитель поручається за виконання зобов'язань позичальника щодо сплати суми основного боргу, а саме 6 024 156 грн. 38 коп.

Відповідно до умов п. 1.1 договору поруки № 257243 поручитель поручається за виконання зобов'язань позичальника щодо сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.4 договорів поруки відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Згідно з порядком та умовами кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 11 від 20.11.2013р.) банк надав позичальнику кредит в українській гривні в сумі 6 024 156 грн. 38 коп.

Відповідно до п.п. 1.1 та 4.1 кредитного договору позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в порядку і на умовах, визначених кредитним договором.

Відповідно до п. 5 додаткової угоди № 11 від 20.11.2013р. позичальник зобов'язується повернути кредит в повному обсязі в терміни, встановлені графіком зниження ліміту кредитної кредиту, який є додатком № 1 до додаткової угоди, але в будь-якому випадку не пізніше 30 вересня 2014 року.

Пунктом 1.3.5 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується сплачувати проценти у строк - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач надав кредит у розмірі 1 400 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 6 788 600 грн. 00 коп. по курсу НБУ на день укладення цього договору.

Відповідач свої зобов'язання по договору не виконав належним чином, у зв'язку з чим заборгованість по кредиту становить: 5 452 948 грн. 58 коп. - прострочена заборгованість за основною сумою кредиту за договором поруки № 257242 від 20.11.2013р., 617 980 грн. 59 коп. прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитом за договором поруки № 257243 від 20.11.2013р.

Сторони передбачили в договорах поруки № 257243 від 20.11.2013р. та № 257242 від 20.11.2013р. пунктом 3.1. - сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого кредитор має право пред'явити вимоги до поручителя, становить 11 років з дати підписання цього договору обома сторонами. Ці договори поруки діють протягом зазначеного строку поруки, алев будь-якому разі дія цього договору припиняється не раніше повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цими договорами.

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Ч.1 статті 196 ГК України передбачає, у разі, якщо у господарському зобов'язанні беруть участь кілька управнених або кілька зобов'язаних суб'єктів, кожний з управнених суб'єктів має право вимагати виконання, а кожен із зобов'язаних суб'єктів повинен виконати зобов'язання відповідно до частки цього суб'єкта, визначеної зобов'язанням.

Відповідно до статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, такі від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Згідно вимог статті 533 ЦК України за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржника зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В частині 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором, на підставі ч. 3 ст. 198 ГК України.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язань. Якщо учасники зобов'язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов'язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов'язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Відповідно до ст. 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонм'ясо", Донецька область, Шахтарський район, с. Шевченко на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків 6 070 929грн.17коп. заборгованості за кредитним договором та договорами поруки.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України - 07.04.2015року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 27, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонм'ясо", Донецька область, Шахтарський район, с. Шевченко (Розівська с/р) задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонм'ясо" (86200 Донецька область, Шахтарський район, с. Шевченко (Розівська с/р), вул. Асфальтна, 1 Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (61005 м. Харків, пр. Московський, 60, ) 5 452 948 (п'ять мільйонів чотириста п'ятдесят дві тисячі дев'ятсот сорок вісім) грн. 58 коп. простроченої заборгованості за основною сумою кредиту за договором поруки № 257242 від 20.11.2013р., 617 980 (шістсот сімнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят) грн. 59 коп. простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом за договором поруки № 257243 від 20.11.2013р., 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 10.04.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.