РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015Справа №910/3036/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

До Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування шкоди в порядку регресу 41 289,85 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

Від позивача: Сидорук Н.В. за дов.

Від відповідача: Лисенко Д.В. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У судових засіданнях 10.03.2015р., 24.03.2015р. оголошувались перерви на підставі ст.77 ГПК України.

Пред'явлені вимоги про стягнення в порядку регресу суми 41 289,85 грн. відшкодування, виплаченого страхувальнику позивача у зв'язку з ДТП, яка сталась 26.05.2014р. в м. Києві.

03.03.2015р. через канцелярію суду представник позивача подав документи по справі.

20.03.2015р. відповідачем надано суду пояснення та додаткові пояснення, відповідно до яких він повідомляє, що відповідачем перераховано позивачу на підставі страхового акту № 17 за платіжним дорученням № 301 від 06.03.2015р. - 36 714,35 грн. відшкодування, розмір якого було визначено на підставі страхового акту № 17, з урахуванням того, що автомобіль страхувальника позивача до ДТП 26.05.2014р. був раніше пошкоджений в ДТП та підлягав відновлювальному ремонту частин кузова, тому коефіцієнт фізичного зносу склав 0,4421 та був врахований при виплаті відшкодування за полісом АС/7199938 від 10.04.2014р. У задоволенні позову просить відмовити.

31.03.2015р. представник позивача подав заперечення на відзив та заяву про уточнення позовних вимог, в якій у зв'язку із здійсненням відповідачем часткової оплати, просить стягнути в порядку регресу суму 4575,49 грн. відшкодування. Вказана заява розцінюється судом, як заява про зменшення позовних вимог в розумінні ст. 22 ГПК України та приймається судом до розгляду.

У судовому засіданні 07.04.2015р. представник позивача позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримав, представник відповідача проти стягнення заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

09.01.2014 року між позивачем (страховик за договором) та Скибінським В.В. (страхувальник) було укладено договір страхування № Ф0,5_4423Га/14к-03, за умовами якого був застрахований транспортний засіб "Лексус", державний реєстраційний номер АА 9009 ЕВ.

26.05.2014 року у м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Лексус", державний реєстраційний номер АА 9009 ЕВ, яким керувала Пархоменко М.С. та "Мерседес", державний реєстраційний номер АА 0361 ВЕ, яким керував Садовничий Д.В.

Відповідно до довідки ВДАІ Дарницького РУ ГУМВС України в м.Києві, в результаті ДТП було пошкоджено автомобіль "Лексус", державний реєстраційний номер АА 9009 ЕВ.

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 24.06.2014р. у справі № 753/10319/14 Садовничого Д.В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Згідно рахунків ТОВ «Віді Еліт» № ЕЛюС-0018637 від 10.06.2014р., № ЕЛюС-0019475 від 08.07.2014р., актів виконаних робіт № ЕЛЮСА-005408 від 08.07.2014р., № ЕЛЮСА-005919 від 15.07.2014р., вартість ремонтних робіт, матеріалів та запчастин, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля склала 44 529,84 грн. та 11 679,84 грн. відповідно.

13.06.2014р. позивач на підставі страхового акту № 1.002.14.03041/VESKO17360 DSL 12.06.2014р. виплатив страхове відшкодування у розмірі 42 289,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 113 925 від 13.06.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи - Садовничого Д.В. станом на час ДТП 26.05.2014р. була застрахована за полісом № АС/7199938, укладеним із ПрАТ "УПСК" на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" з лімітом відповідальності по майну на суму 50 000 грн. та франшизою у розмірі 1000 грн.

05.12.2014р. позивач звернувся до відповідача претензією за вих. № ЛВ-5465 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу за полісом АС/7199938 у сумі 42 289,84 грн.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення в порядку регресу суми 41 289,85 грн. відшкодування, виплаченого страхувальнику позивача у зв'язку з ДТП, яка сталась 26.05.2014р. у м. Києві, виходячи з суми 42 289,84 грн. відшкодування за мінусом франшизи за полісом АС/7199938.

Відповідно до приписів статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Матеріалами справи встановлено, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, то до нього у відповідності до приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страховика цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм Садовничий Д.В. автомобіля "Мерседес", державний реєстраційний номер АА 0361 ВЕ.

У процесі розгляду справи, представниками сторін повідомлено, що відповідачем за платіжним дорученням № 301 від 06.03.2015р. було перераховано відповідачу суму 36 714,35 грн. відшкодування.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, подано до суду 31.03.2015р., позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму 4575,49 грн. відшкодування.

Судом встановлено, що позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 42 289,84 грн. відповідно до вартості відновлювального ремонту та запасних частин автомобіля по рахунках ТОВ «Віді Еліт» № ЕЛюС-0018637 від 10.06.2014р., № ЕЛюС-0019475 від 08.07.2014р.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 8.1 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року NQ 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за NQ 1074/8395), для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і ,метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Так, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, розраховується за формулою:

Сврз = Cp+Cm+Cc*(l-Ез)

де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів;

Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту; Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Згідно положень пунктів 7.38. та 7.397. Методики, значення коефіцієнту зносу для нових складових та для складових колісних транспортних засобів дорівнює нулю, якщо строк експлуатації такого транспортного засобу не перевищує 7 років. Винятком стосовно використання зазначеної вимоги є, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування на підставі страхового акту № 17 від 04.03.2015р. відповідно до наданих позивачем рахунків ТОВ «Віді Еліт» № ЕЛюС-0018637 від 10.06.2014р., № ЕЛюС-0019475 від 08.07.2014р., враховуючи коефіцієнт фізичного зносу автомобіля 0,4421 та за мінусом 1000 грн. франшизи за полісом АС/7199938.

У письмових поясненнях по справі відповідач стверджує, що коефіцієнт фізичного зносу був застосований у зв'язку з тим, що автомобіль страхувальника позивача - "Лексус", державний реєстраційний номер АА 9009 ЕВ до ДТП 26.05.2014р. раніше був пошкоджений в ДТП, на підтвердження чого долучено до матеріалів справи копії протоколу огляду вказаного транспортного засобу від 30.05.2013р., фотокопії пошкоджень автомобіля 30.05.2013р., 07.06.2013р.

При порівнянні протоколів огляду транспортного засобу від 27.05.2014р. по ДТП 26.05.2015р. та наданого відповідачем протоколу від 30.05.2013р. та фотокопій пошкоджень, можливо встановити аналогічні механічні пошкодження вказаного автомобіля.

Таким чином, позивачем мав бути застосований при визначенні відшкодування коефіцієнт фізичного зносу відповідно до вищезазначених вимог, у розмірі 0,4421.

Відповідач сплативши позивачу відшкодування 06.03.2015р. у розмірі 36 714,35 грн. належним чином виконав перед позивачем зобов'язання за полісом АІ/7199938 за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм Садовничим Д.В. автомобіля "Мерседес", державний реєстраційний номер АА 0361 ВЕ.

Заявлені до стягнення 4575,49 грн. відшкодування фактично є розміром фізичного зносу, які позивачем не враховано при розрахунку страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтями 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено та не надано суду належних доказів порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.М. Ярмак