КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа№ 911/4806/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар Бурдейна Н.В.

за участю представників:

від позивача: Гуцул А.Д. (представник за довіреністю)

від відповідача: Шараєвська В.П. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни

на рішення господарського суду Київської області

від 26.02.2015р.

у справі №911/4806/14 (головуючий суддя: Кошик А.Ю., судді: Мальована Л.Я., Ярема В.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Білоцерківмаз" про стягнення заборгованості за Генеральним кредитним договором №14/07/00-КL від 30.01.2007 року 4321118,24 дол. США та 100492019,45 грн. простроченої заборгованості по кредиту, та 1973910,82 дол. США та 62380975,70 грн. простроченої заборгованості по процентам (відповідно в сумі 6295029,06 доларів США, що по курсу НБУ станом на 06.10.2014 року становить 81460798,37 грн. та 162872995,15 грн., всього 244333793,52 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за Генеральним кредитним договором № 14/07/00-КL від 30.01.2007 р. та додатковими договорами до нього щодо строків повернення кредитної лінії та сплати процентів, внаслідок чого і виникла заборгованість.

Рішенням господарського суду Київської області від 26.02.2015р. у справі №911/4806/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 26.02.2015р. у справі №911/4806/14 та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник посилається на те, що суд не взяв до уваги обставини визнання відповідачем заборгованості за Генеральним кредитним договором №14/07/00-КL від 30.01.2007 р., безпідставно дійшов висновку про сплив позовної давності та ухвалив рішення з порушенням ст. 264 ЦК України. Також позивач зазначає, що рішення суду прийнято з порушенням ст.ст. 35, 42 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: Іоннікова І.А., Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 20.03.2015 р. у справі №911/4806/14 прийнято апеляційну скаргу "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни на рішення господарського суду Київської області від 26.02.2015р. у справі №911/4806/14 до свого провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 07.04.2015 р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Київської області від 26.02.2015р. у справі №911/4806/14 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 26.02.2015р. у справі №911/4806/14 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

30.01.2007 р. між Акціонерним комерційним банком "Форум", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк Форум", як Позикодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "БілоцерківМаз", як Позичальником, укладено Генеральний кредитний договір №14/07/00-КL (далі за текстом - Кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти, у формі кредиту та/або кредитної лінії в розмірі, що не перевищує максимальний ліміт кредитування, зазначений в графі 1 розділу І цього договору, в порядку та на умовах, які встановлені цим договором та додатковими договорами, а Позичальник зобов'язався прийняти та належним чином використати і повернуту банку отримані в межах максимального ліміту кредитування кредитні кошти (транші), а також сплатити відповідні проценти і виконати усі інші зобов'язання, згідно умов цього договору та додаткових договорів.

При цьому, розмір кредитних коштів (траншів), що надаються позичальнику в межах максимального ліміту кредитування, порядок та умови надання кредитних коштів (траншів), строк користування ними та цільове використання кредитних коштів (траншів), а також плата (проценти) за користування кредитними коштами (траншами), та інші умови за згодою сторін, визначаються сторонами у відповідних договорах, що є невід'ємною частиною цього договору.

В графі 1 розділу 1 Кредитного договору визначено максимальний ліміт кредитування, відповідно до якого максимальна сума кредитної заборгованості Позичальника перед Банком складає 25000000,00 грн.

Згідно графи 6 розділу 1 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплатити Банку проценти за такою ставкою: 18% процентів річних, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами (траншами) в межах максимального ліміту кредитування обумовлюється сторонами у відповідному додатковому договорі, що є невід'ємною частиною цього договору.

Дата повернення максимального ліміту кредитування - 27.01.2012 року, визначена у графі 7 розділу 1 Кредитного договору, в якій також зазначено, що дата повернення кредитних коштів (траншів), наданих в межах максимального ліміту кредитування, обумовлюється сторонами у відповідному додатковому договорі, що є невід'ємною частиною цього договору.

Виходячи зі змісту п. 1.3.1 Кредитного договору Банк здійснює видачу кредитних коштів (траншів) Позичальнику в межах максимального ліміту кредитування повністю або окремими траншами, відповідно до кредитних заявок, які надаються Позичальником до Банку, та додаткових договорів, що є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктами 1.4.1.1, 1.4.1.2 Кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитними коштами (траншами), наданими Позичальнику в межах максимального ліміту кредитування, розраховуються на основі процентної ставки, визначеної у відповідному додатковому договорі. Нарахування процентів за користування кредитними коштами (траншами) здійснюється у валюті кредитування на суму залишку на рахунку для обліку заборгованості за кредитними коштами (траншами), наданими в межах максимального ліміту кредитування, зазначеному в додатковому договорі, що є невід'ємною частиною цього договору, щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця за фактичну кількість днів користування кредитними коштами (траншами). При розрахунку процентів приймається рік і місяць рівні календарній кількості днів. День видачі та день повернення кредитних коштів (траншів) вважається одним днем.

Сплата процентів Позичальником здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитними коштами (траншами). Проценти за користування кредитними коштами (траншами) сплачуються позичальником у валюті кредитування самостійно шляхом перерахування на рахунок для обліку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами (траншами), зазначений в додатковому договорі, що є невід'ємною частиною цього договору, щомісячно, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця (п. 1.4.1.3. Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.4.1.4 Кредитного договору у будь-якому випадку, при повному поверненні кредитних коштів (траншів), отриманих в межах максимального ліміту кредитування (ініціюванні такого повернення), нараховані проценти мають бути сплачені одночасно з поверненням кредитних коштів (траншів) (ініціюванням такого повернення). При простроченні повернення кредитних коштів (траншів), проценти за користування простроченою до повернення сумою кредитних коштів (траншів) нараховуються в порядку, що визначений вище в п.п. 1.4.1.2, 1.4.1.3 розділу II цього договору та підлягають сплаті одночасно з поверненням кредитних коштів (траншів) (ініціюванням такого повернення).

Несплата Позичальником процентів протягом 20-ти банківських днів після встановленої п. 1.4.1.3 розділу II цього договору дати, є підставою Банку для вимоги дострокового повернення кредитних коштів (траншів), стягнення процентів (1.4.1.5 Кредитного договору).

Пунктом 1.8.1 Кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в цілому, або у визначеній банком частині, зокрема у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, у тому числі, але не виключно, встановлених пунктом 2.3 розділу II цього договору.

Згідно з п. 2.3.2 Кредитного договору позичальник зобов'язаний у строки, в порядку та на умовах, визначених цим договором та/або додатковими договорами до нього в повному обсязі повернути банку суму кредитних коштів (траншів), наданих в межах максимального ліміту кредитування, сплачувати проценти за користування кредитними коштами (траншами).

В рамках Генерального кредитного договору між Банком та Позичальником було укладено низку додаткових договорів, зокрема додатковий договір №1 від 30.01.2007 року про надання траншу у розмірі 1699500,00 грн. зі строком користування цими коштами до 29.01.2008 року та платою за користування ними у розмірі 18 процентів річних; додатковий договір №2 від 01.02.2007 року про надання траншу у розмірі 21300500,00 грн. зі строком користування цими коштами до 29.01.2008 року та платою за користування ними у розмірі 18 процентів річних; додатковий договір №3 від 08.02.2007 року про надання траншу у розмірі 2000000,00 грн. зі строком користування цими коштами до 29.01.2008 року та платою за користування ними у розмірі 18 процентів річних; додатковий договір №4 від 28.02.2007 року про надання траншу у розмірі 16000000,00 грн. зі строком користування цими коштами до 29.01.2008 року та платою за користування ними у розмірі 18 процентів річних; додатковий договір №5 від 19.04.2007 року про надання траншу у розмірі 9000000,00 грн. зі строком користування цими коштами до 29.01.2008 року та платою за користування ними у розмірі 17 процентів річних; додатковий договір №6 від 26.06.2007 року про надання траншу у розмірі 10000000,00 грн. зі строком користування цими коштами до 29.01.2008 року та платою за користування ними у розмірі 17 процентів річних; додатковий договір №7 від 30.08.2007 року про надання траншу у розмірі 42000000,00 грн. зі строком користування цими коштами до 29.01.2008 року та платою за користування ними у розмірі 17 процентів річних; додатковий договір №8 від 29.01.2008 року про надання траншу у розмірі 99500000,00 грн. зі строком користування цими коштами до 26.01.2009 року та платою за користування ними у розмірі 17 процентів річних; додатковий договір №9 від 25.04.2008 року про надання траншу у розмірі 30000000 грн. зі строком користування цими коштами до 26.01.2009 року та платою за користування ними у розмірі 17 процентів річних.

Додатковими договорами №1 від 30.01.2007 року, №2 від 01.02.2007 року, №3 від 08.02.2007 року, №4 від 08.02.2007 року, №5 від 19.04.2007 року, №6 від 26.06.2007 року, №7 від 30.08.2007 року, №8 від 29.01.2008 року, №9 від 25.04.2008 року, б/н від 15.05.2008 року, б/н від 20.06.2008 року, б/н від 30.10.2008 року до Генерального кредитного договору сторонами змінювався розмір максимального ліміту кредитування, терміни його погашення та розмір відсоткової ставки.

Згідно додаткових договорів від 15.05.2008 року, 20.06.2008 року сторонами було узгоджено встановлення максимального ліміту кредитної заборгованості у розмірі 129500000,00 грн. зі строком користування цими коштами до 26.01.2009 року та сплатою 17 процентів річних до 24.06.2008 року та 18 процентів річних, починаючи з 24.06.2008 року, по кредитах у національній валюті (грн.), а також 13 процентів річних по кредитах в іноземній валюті (доларах США). Відповідно до додаткового договору від 30.10.2008 року банк та позичальник узгодили, що проценти за користування кредитними коштами за період з 26.09.2008 року по 25.10.2008 року сплачується по 28.11.2008 року.

Спір виник у зв'язку з тим, що на думку позивача, Банком в повній мірі належним чином виконано свої зобов'язання за Кредитним договором перед відповідачем, та надано кредитні кошти у відповідності до умов Кредитного договору, що підтверджується банківськими виписками. В той же час відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином та не здійснив погашення заборгованості в строк до 27.01.2012 року.

Правова природа зобов'язання випливає зі змісту норми передбаченої ст. 509 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, Передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 Цивільного кодексу України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що визначено ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що останній термін користування грошовими коштами згідно додаткової угоди від 20.06.2008 року на суму кредитування 129500000 грн. встановлено до 26.01.2009 року, перебіг позовної давності починається з наступного дня.

Вимогою ПАТ "Банк Форум" до ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" за вих. №3060/34 від 14.07.2010 року позивач також підтвердив той факт, що його право було порушено саме 26.01.2009 року. При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач скористався своїм правом передбаченим пунктом п.1.8 Кредитного договору на дострокове виконання боржником зобов'язань.

Отже, при невиконанні відповідачем договірного зобов'язання, а саме: не поверненні в строки визначені Додатковим договором від 20.06.2008 року до Генерального кредитного договору суми наданих кредитних коштів в повному обсязі та не сплаті нарахованих процентів до 26.01.2009 року, та не продовженні строків користування кредитними коштами, з наступного дня позивачу стало відомо про порушення його права, у зв'язку з чим, з 27.01.2009 року почалось обчислення трьохрічного строку позовної давності.

Як встановлено в рішенні господарського суду Київської області від 19.11.2012 р. у справі №7/037-12, у листопаді 2010 року Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" зверталося до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "БілоцерківМаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонський машинобудівний завод" та Приватного підприємства "Фанг" про стягнення 195 642 014,28 грн. Ухвалою господарського суду Київської області від 16.11.2010 року за вказаним позовом порушено провадження у справі №10/249-10. Ухвалою господарського суду Київської області від 05.04.2011 року справу №10/249-10 було прийнято суддею Карпечкіним Т.П. до свого провадження, присвоєно їй №10/249-10/19 та призначено розгляд справи. Ухвалою господарського суду Київської області від 01.11.2011 року у справі №10/249-10/19 на підставі п. 5 ч. 1 статті 81 ГПК України позов залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Цивільного кодексу України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Колегією суддів встановлено, що ПАТ "Банк Форум" в квітні 2012 р. та травні 2012 року звертався з позовними заявами до ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" та до ПП "ФАНГ" (який виступав поручителем за Кредитним договором), які подавались відповідно за місцезнаходженням майна до господарського суду Херсонської області та до господарського суду Київської області з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 27.11.2012 року у справі №5024/533/2012 та рішенням господарського суду Київської області від 19.11.2012 року у справі №7/037-12 було відмовлено в задоволені позовних вимог ПАТ "Банк Форум".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2013 року у справі №5024/533/2012 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2013 року у справі №7/037-12 рішення відповідно господарського суду Херсонської області від 27.11.2012 року та господарського суду Київської області від 19.11.2012 року залишені без змін, змінено лише підставу відмови в позові, а саме: пропуск з боку ПАТ "Банк Форум" строків позовної давності для стягнення основного боргу за Генеральним кредитним договором №14/07/00-КL від 30.01.2007 року.

Як встановлено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2013 року у справі №5024/533/2012 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2013 року у справі №7/037-12, строк позовної давності щодо вимог Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" за Генеральним кредитним договором №14/07/00-КL від 30.01.2007 року до ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" сплив.

Разом з тим, у вказаних постановах зазначено про те, що перебіг позовної давності починається з 26.01.2009 року, тобто з дати завершення строку користування Позичальником останнім з наданих йому банком траншів кредиту. Водночас суд вважає помилковим висновок позивача про те, що перебіг строку позовної давності перервався 15.06.2011 року внаслідок укладання між ПАТ "Банк Форум" та ТОВ "НВП "БілоцерківМаз" меморандуму про взаєморозуміння від 15.06.2011 року.

Чинне законодавство не містить переліку таких дій, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов'язків.

В пункті 8.1 меморандуму від 15.06.2011 року сторони погодили, що він не породжує будь-яких зобов'язань, а тому підписання вказаного документу ТОВ "НВП "БілоцерківМаз" не свідчить про переривання строку позовної давності. При цьому, вказаний меморандум ПП "Фанг" взагалі не підписано.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства, а також враховуючи той факт, що позивачем не заявлялось клопотання про поновлення строку позовної давності, суди апеляційних інстанцій дійшли висновку про те, що судом першої інстанції необґрунтовано не відмовлено в задоволенні позовних вимог саме з цих підстав.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 21.05.2013 року у справі №5024/533/2012 відмовлено в допуску касаційної скарги до провадження у зв'язку з пропуском строку на касаційне оскарження.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.05.2013 року у справі №7/037-12 постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2013 року залишено без змін.

В липні 2014 року ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "БАНК ФОРУМ" про припинення іпотеки, зняття заборони і виключення записів про обтяження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.07.2014 року за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/14759/14.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.08.2014 року позовні вимоги ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" задоволено в повному обсязі, а також встановлено, що основне зобов'язання по Генеральному кредитному договору №14/07/00-КL від 30.01.2007 року є припиненим.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 року у справі №910/14759/14 рішення господарського суду міста Києва залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.01.2015 року у вказаній справі рішення господарського суду м Києва та постанову Київського апеляційного господарського суду залишено без змін.

Також з матеріалів справи вбачається, що ПП "ФАНГ" (яке виступало поручителем ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" за Генеральним кредитним договором) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "БАНК ФОРУМ" про припинення іпотеки та зняття заборони відчуження (справа № 910/14754/14).

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.08.2014 року у справі № 910/14754/14 позовні вимоги ПП "ФАНГ" задоволено в частково; визнано припиненим договір іпотеки від 30.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсник С.А. за реєстраційним № 6064 укладений між ПП "Фанг" та ПАТ "Банк Форум"; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2014 року рішення господарського суду міста Києва від 20.08.2014 року у справі №910/14754/14 скасовано частково; позовні вимоги ПП "ФАНГ" задоволено в повному обсязі. При цьому, в даній справі також встановлено факт припинення зобов'язання за Генеральним кредитним договором № 14/07/00-КL від 30.01.2007 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2014 року постанову Київського апеляційного господарського суду у справі №910/14754/14 від 02.10.2014 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, постанови у справах №7/037-12, №5024/533/2012, №910/14754/14, № 910/14759 не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть їм суперечити.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно надано оцінку судових рішень у справах №7/037-12 та №5024/533/2012, які вступили в законну силу, відповідно до яких задоволення вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (у зв'язку з порушенням Кредитного договору) шляхом визнання права власності не можливо, в зв'язку з пропуском ним строків позовної давності по основній вимозі та у справах №910/14754/14 та №910/14759/14, які вступили в законну силу, якими встановлено факт припинення основного зобов'язання за Генеральним кредитним договором.

Твердження скаржника про те, що відповідачем були вчинені дії, що свідчили про визнання свого боргу та обов'язку погасити заборгованість, посилаючись при цьому на листи ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" від 10.07.2009 р. вих. №05/1068, від 22.03.2012 р. вих. №05/329, від 05.06.2012 р. вих. №05/646, а тому відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривався, не приймаються судом до уваги, оскільки, як зазначено вище, судовими рішенням, які набрали законної сили, зокрема постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2013 року у справі №5024/533/2012 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2013 року у справі №7/037-12 встановлено, що строк позовної давності щодо вимог Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" за Генеральним кредитним договором №14/07/00-КL від 30.01.2007 року до ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" сплив.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ПАТ "БАНК ФОРУМ" до ТОВ НВП "БІЛОЦЕРКІВМАЗ" про стягнення заборгованості за Генеральним кредитним договором №14/07/00-КL від 30.01.2007 року не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Наталії Анатоліївни залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 26.02.2015р. у справі №911/4806/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи №911/4806/14 повернути до господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко