ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Справа № 7/70

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Полякова Б.М.,
суддів:Коваленка В.М., Короткевича О.Є. (доповідач у справі),
розглянувши матеріали касаційної скарги Арбітражного керуючого Тищенко О.І.
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 року
та ухвалуГосподарського суду Полтавської області від 16.12.2014 року
у справі№ 7/70
за заявою боржникаМалого приватного підприємства "Уніон"
пробанкрутство,

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року у справі № 7/70 (суддя Іванко Л.А.) в задоволенні заяви про дострокове припинення повноважень ліквідатора арбітражного керуючого Тищенко О.І. відмовлено; в задоволенні скарги на бездіяльність кредитора ПАТ "ОТП Банк" - відмовлено; в задоволенні затвердження звіту про оплату послуг ліквідатора за період з 26.03.2013р. по 30.11.2014р. відмовлено; скаргу арбітражного керуючого Бончака С.А. на дії ліквідатора Тищенко О.І. задоволено частково та зобов'язано ліквідатора МПП "Уніон" арбітражного керуючого Тищенко О.І. виконати вимоги ухвали господарського суду Полтавської області від 19.09.2013р.; розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу відкладено на 15.01.2015р., зобов'язано ліквідатора надати докази виконання ухвали суду від 19.09.2013р.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16 лютого 2015 року (судді: Здоровко Л.М.- головуючий, Гетьман Р.А., Шутенко І.А.) ухвалу Господарського суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року у справі № 7/70 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими судами першої та апеляційної інстанцій рішеннями, скаржник арбітражний керуючий Тищенко О.І. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, якою просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 року повністю, та прийняти нове рішення.

Доводи касаційної скарги зводяться до порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 3-1, 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, арбітражний керуючий Бончак С.А. проти вимог касаційної скарги заперечує, з підстав, викладених у відзиві на касаційну скаргу, та просить залишити ухвалу Господарського суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16 лютого 2015 року без змін.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що провадження у справі про банкрутство малого приватного підприємства "Уніон" порушено на підставі ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.11.2010р.

Постановою місцевого господарського суду від 16.11.2010р. мале приватне підприємство "Уніон" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Бончака С.А.; зобов'язано ліквідатора в п'ятиденний строк з дня винесення даної постанови опублікувати в офіційному органі повідомлення про визнання банкрутом МПП "Уніон"; зобов'язано ліквідатора скласти реєстр вимог кредиторів та подати його на затвердження суду.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.10.2012 року у даній справі задоволено клопотання голови комітету кредиторів МПП "Уніон" про припинення повноважень ліквідатора боржника арібтражного керуючого Бончака С.А. та призначено ліквідатором МПП "Уніон" арбітражного керуючого Тищенко О.І.

19.09.2013р. ухвалою Господарського суду Полтавської області, залишеною без змін апеляційною та касаційною інстанціями, затверджено звіт арбітражного керуючого Бончака С.А. по оплаті його послуг в сумі 33 944,29 грн. та зобов'язано ліквідатора МПП "Уніон" арбітражного керуючого Тищенко О.І. здійснити виплату коштів, отриманих від реалізації майна банкрута, арбітражному керуючому Бончаку С.А. відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Залишаючи без змін ухвалу місцевого суду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, по-перше, дострокове припинення повноважень ліквідатора на стадії затвердження ліквідаційного звіту та балансу є недоцільним; по-друге, щодо скарги на дії заставного кредитора, відповідальність у разі недотримання черговості погашення вимог покладається на ліквідатора, а не на кредитора; по-третє, відмову в частині затвердження звіту про оплату послуг мотивована тим, що він не затверджений комітетом кредиторів та до нього не додані докази, які б підтверджували проведену ліквідатором роботу.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до повноважень ліквідатора відноситься реалізація майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Судами встановлено та прийнято до уваги, що ліквідатором здійснена реалізація всього майна банкрута, тому колегія суддів погоджується з висновком судів щодо недоцільності призначення нового ліквідатора на стадії затвердження ліквідаційного звіту та балансу.

Частиною 2 статті 26 Закону передбачено, що майно банкрута, що є предметом застави включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Черговість задоволення вимог кредиторів, якої повинен дотримуватись ліквідатор, передбачена статтею 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідальність щодо недотримання цієї черговості покладається на ліквідатора, оскільки дотримання цієї черговості є його обов'язком.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ліквідатором отримано кошти від продажу матеріальних активів в розмірі 1 200 000,00 грн. та здійснено наступні витрати: погашення кредиторських вимог 1-ї черги, забезпечених заставою: ПАТ "ОТП Банк" 1 118 170,70 грн.;

- додаткова винагорода ліквідатору 3% від погашеної кредиторської заборгованості 36 000,00 грн.;

- оплата послуг ліквідатора за період з 11.10.2012р. по 15.04.2013р. 12 121,38 грн.;

- відшкодування витрат ліквідатора 8 113,34 грн.;

- послуги незалежної оцінки комплексу будівель 5 500,00 грн.;

- аналіз фінансово-господарського стану підприємства 2 000,00 грн.;

- послуги біржі за проведення аукціону з реалізації активів 15 000,00 грн.;

- оплата послуг долучених спеціалістів - бухгалтера - 3 000,00 грн.;

- послуги банку по веденню та закриттю поточного рахунку 101,28 грн.

Отже, суди дослідили, що ліквідатором під час здійснення витрат та погашення кредиторських вимог 1-ої черги не враховано оплату послуг попереднього ліквідатора боржника арбітражного керуючого Бончака С.А.

В зв'язку з цим, ліквідатор Тищенко О.І. звернувся до місцевого суду зі скаргою на бездіяльність заставного кредитора, в якій зазначає що кредитор ПАТ "ОТП Банк" повинен повернути кошти отримані від реалізації майна банкрута в сумі 13 430, 00 грн. для їх подальшого спрямування арбітражному керуючому Бончаку С.А.

Однак, колегія суддів касаційного суду вважає правомірною відмову у задоволенні скарги суду першої інстанції, яку підтримав апеляційний господарський суд, оскільки відповідно до статті 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. При цьому, суди врахували, що майно банкрута, що є предметом застави, використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя згідно ч. 2 ст. 26 Закону про банкрутство.

Разом з тим, суди зазначили, що ліквідатором не надано обґрунтованого перерахунку вимог всіх кредиторів першої черги, які підлягають задоволенню з урахуванням вимог Закону щодо пропорційності їх задоволення.

Водночас, колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованою відмову в затверджені звіту про оплату послуг ліквідатора за період з 26.03.2013р. по 30.11.2014р., оскільки відповідно до ч. 14 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду.

Крім того, суди правомірно визнали обґрунтованими вимоги скарги арбітражного керуючого Бончака С.А. на дії ліквідатора боржника Тищенко О.І. стосовно невиконання останньою вимог ухвали Господарського суду Полтавської області від 19.09.2013р. про оплату послуг арбітражного керуючого Бончака С.А. за час здійснення ним повноважень ліквідатора боржника.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, як це передбачено вимогами ст. 1119 ГПК України.

Отже, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, вимогам чинного законодавства та відсутність підстав для їх зміни або скасування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 16 лютого 2015 року та ухвали Господарського суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року у справі № 7/70.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Тищенко О.І. залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 16 грудня 2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16 лютого 2015 року у справі № 7/70 залишити без змін.

Головуючий: Б.М. Поляков

Судді: В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич