УХВАЛА

про повернення позовної заяви

14.04.2015Справа № 910/8809/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит», м. Київ
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Енерго Україна», м. Київ
До відповідача-2: Третя особа без самостійних вимог: про Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Інвест», м. Київ Товариство з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Енерго Ємільчине», Житомирська обл., с.м.т. Ємільчине звернення стягнення на предмет застави
Суддя Комарова О.С.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Банк Національний кредит», 08 квітня2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 04-11/1568 від 07.04.2015 року до відповідача-1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Енерго Україна» та відповідача-2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Інвест», за участі третьої особи без самостійних вимог - Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Енерго Ємільчине», Житомирська обл., с.м.т. Ємільчине, про звернення стягнення на предмет застави.

Подана позовна заява 04-11/1568 від 07.04.2015 року Публічним акціонерним товариством «Банк Національний кредит» про звернення стягнення на предмет застави не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України надає можливість судді витребувати від сторін лише ті документи, які можуть бути необхідні саме для вирішення спору.

Документи, що підтверджують надсилання відповідачу копії позовної заяви з усіма додатками безпосередньо не пов'язані з розглядом спору та забезпеченням його правильного і своєчасного вирішення.

Статтею 57 Господарського процесуального кодексу України встановлює перелік документів, які додаються до позовної заяви. Зокрема, відповідно до пункту 2 частини 1 цієї відповідної статті, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачам у справі в розумінні вимог ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, є лист з описом вкладення, бланк якого відповідно до п. 61 «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З доданих до матеріалів позовної заяви описів вкладення в цінні листи від 07.04.2015р. суд дійшов висновку про направлення копії іншої позовної заяви відповідачам та третій особі, а саме б/н б/д, а не тієї, що є належною та надісланою досуду № 04-11/1568 від 07.04.2015 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Енерго Україна», Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Інвест» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Енерго Ємільчине», що свідчить про невиконання Публічним акціонерним товариством «Банк Національний кредит» в цій частині встановлених чинним законодавством України відповідних процесуальних вимог та призводить до наслідків, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд дійшов висновку, що зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, проте у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач, та поданих ним доказів.

Окрім того, за приписами ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі, або належним чином засвідчені копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що в якості доказу направлення відповідачам та третій особі копій позовної заяви з доданими до неї документами Публічним акціонерним товариством «Банк Національний кредит» додано копії фіскальних чеків №№ 3357, 3358, 3356 від 07.04.2015 р., копії списків згрупованих цінних відправлень та копії описів вкладення до вказаного поштового відправлення від 07.04.2015 р., а тому не можуть бути доказами виконання позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що є порушенням вищезазначених норм.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачам та третій особі позовної заяви та доданих до неї документів є описи вкладень в поштовий конверт та документи, що підтверджують надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

При цьому ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України визначає тільки можливість, а не обов'язковість об'єднання кількох вимог в одній позовній заяві.

Під вимогою слід розуміти матеріально - правову вимогу позову, яка складає його предмет. Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України визнаються будь - які фактичні дані, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, виходячи з положень ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, підставами об'єднання позовних вимог для позивача, який звертається з позовом до суду є наявність між такими позовними вимогами одного із зв'язків:

- одна підстава виникнення;

- одні докази, якими підтверджуються заявлені вимоги.

Отже, об'єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому. Відтак, допускається можливість об'єднання в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

В поданій позовній заяві № 04-11/1568 від 07.04.2015 року об'єднано кілька вимог, а саме:

- звернути стягнення на предмет застави за договором застави майна № 04-1598/1-1 від 06.06.2011 року;

- звернути стягнення на предмет застави за договором застави обладнання № 04-877/1-1 від 12.12.2013 року;

- звернути стягнення на предмет застави за договором застави майна № 04-1597/1-1 від 06.06.2011 року.

Втім, сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки при вирішенні спору підлягають встановленню обставини щодо підстав, якими обґрунтовується стягнення заборгованості за кожним з договорів, що укладені між сторонами.

Таким чином, для встановлення обставин справи, судом має бути досліджено 3 (три) окремих договори.

Якщо суд, вирішуючи питання про прийняття справи до розгляду, встановить, що порушено правила поєднання вимог чи об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, він відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

При цьому суд враховує, що навіть у випадку, коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 пункту 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2014 року № 910/14842/14.

Досліджуючи матеріали позовної заяви № 04-11/1568 від 07.04.2015 року, суд також дійшов висновку про наявність підстав для застосування вимог п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Нормами ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Особа, яка є представником, повинна мати належним чином посвідчені повноваження на ведення справи в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, надають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище відповідно до приписів ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акту органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, як було зазначено вище, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

За умовами пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Від імені позивача позовну заяву підписано представником Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» Вдовиченком А.А. Проте додана до позовної заяви ксерокопія довіреності № 173 від 25.12.2014 року на зазначеного представника належним чином не засвідчена (взагалі ніяк не засвідчена), тому не є належним доказом, в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст.57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Отже, позовна заява з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику без розгляду для усунення допущеного порушення.

Одночасно, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63 вказаного Кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 28, 32, 36, 38, 54, 56, 57, 58, п.п.1, 5, 6 ч.1 ст.63, ст.ст.65, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 04-11/1568 від 07.04.2015 року Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Енерго Україна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеллет-Інвест» про звернення стягнення на предмет застави з доданими до неї документами повернути заявникові без розгляду.

Роз'яснити Публічному акціонерному товариству «Банк Національний кредит», що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя О.С. Комарова