ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" квітня 2015 р. Справа № 918/63/15

Господарський суд Рівненської області в складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань Морозу С.Ю.

розглянувши матеріали справи за позовом Рівненської міської ради

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання договору укладеним

Сторони не забезпечили участі в судове засідання своїх повноважних представників.

Обставини справи: У січні 2015 року Рівненська міська рада (далі Рада) звернулась до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2) про визнання договору про пайову участь замовника будівництва у розвитку інфраструктури міста Рівного укладеним.

В обґрунтування позову зазначає, що Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього закону. На виконання статті 40 зазначеного Закону, Рівненською міською радою 27.12.2012 року було прийняте рішення №2703 "Про пайову участь у розвитку інфраструктури місті Рівного", згідно з п.2 якого замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Враховуючи, що норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Рішення Рівненської міської ради від 27.12.2012 року №2703 "Про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Рівного", яке прийняте в межах чинного законодавства та підлягає обов'язковому виконанню відповідно до ст. 144 Конституції України та ст. 73 ЗУ "Про місцеве самоврядування", передбачають обов'язок для особи (замовника), який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, шляхом укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Рівного, Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради підготовлено проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Рівного та в порядку ст. 179, 181 Господарського кодексу України надіслано листом відповідачу.

З огляду на наведені обставини, позивач стверджуючи, що відповідач неправомірно ухиляється від перерахування замовником коштів для створення і розрахунку інфраструктури міста Рівного, а також від підписання надісланих примірників договору, чим порушується загальний порядок укладення договорів, передбачений статтею 181 Господарського кодексу України, просив суд визнати договір про пайову участь замовника будівництва об'єкта "Продовження будівництва житлового будинку та будівництво господарської будівлі на АДРЕСА_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у розвитку інфраструктури міста Рівного, укладеним на умовах поданого Управлінням містобудування та архітектури проекту цього договору з розрахунком, який є невід'ємною частиною договору у редакції наведеній у позовній заяві.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 30 січня 2015 року порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 10 лютого 2015 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.03.2015 року строк розгляду спору в порядку ч.3 ст. 69 ГПК України продовжено на 15 днів.

В судове засідання 07.04.2015 року відповідач не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством порядку, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 46). Відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

Позивач у судове засідання 07.04.2015 року не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується підписом представника останнього у розписці про відкладення розгляду справи (а.с. 44). Витребуваних судом документів не надав.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін та на підставі вимог статті 75 ГПК України - за наявними в ній матеріалами, оскільки чергове відкладення розгляду справи призведе до виходу за межі граничного строку розгляду спору передбаченого статтею 69 ГПК України.

Вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 ст. 649 Цивільного кодексу України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина 7 статті 179 Господарського кодексу України).

Статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладення господарських договорів.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

17.02.2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності", статтею 40 якого встановлено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Частинами 2-3 вказаної статті закону визначено, що Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Таким чином, укладання договору про пайову участь між органом місцевого самоврядування і Замовником є обов'язковим на підставі Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а тому спір про спонукання до укладання такого договору підлягає розгляду судом, на підставі ч. 1 ст. 187 Господарського Кодексу України.

Рішенням №2703 від 27.12.2012 року про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Рівного (а.с. 11) Рівненська міська рада вирішила, зокрема, затвердити порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури міста Рівного, затвердити Примірну форму договору про пайову участь замовника у розвитку інфраструктури міста Рівного з розрахунком величини пайової участі.

11.09.2014 року Управлінням містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі Управління) на адресу відповідача направлявся лист (а.с.18-22) з проектом договору, який повернуто відправнику з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 23), відповідно до якого Управління запропонувало ОСОБА_2 звернутись до Рівненської міської Ради із заявою щодо укладення договору про пайову участь замовника будівництва у розвитку інфраструктури м. Рівного та надати необхідні документи.

Разом з тим, з наданого позивачем проекту договору про пайову участь замовника будівництва у розвитку інфраструктури міста Рівного, про визнання укладеним якого просить Рада (а.с. 4-7), вбачається, що замовником будівництва є ОСОБА_2.

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази що свідчили б про те що Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 є замовником будівництва, та докази того що саме ФОП ОСОБА_2 ухиляється від укладення спірного договору, у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання укладеним договору про пайову участь замовника будівництва об'єкта "Продовження будівництва житлового будинку та будівництво господарської будівлі на АДРЕСА_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у розвитку інфраструктури міста Рівного, на умовах поданого Управлінням містобудування та архітектури проекту цього договору з розрахунком, який є невід'ємною частиною договору.

За статтею 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В матеріалах справи також відсутні відомості про те, що даний спір випливає з господарської діяльності відповідача, такі докази не надані позивачем і на вимогу суду.

Твердження позивача, про порушення саме відповідачем як суб'єктом підприємницької діяльності своїх обов'язків є недоведеними.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що відповідач - ФОП ОСОБА_2 не порушує права позивача у спірних правовідносинах, відтак у позові слід відмовити.

Проте суд зазначає, що відмова в задоволенні позовних вимог Ради до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 не позбавляє її права на звернення з позовом за захистом порушених прав до фізичної особи (громадянина) у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при укладенні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Таким чином, судовий збір, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, залишається за позивачем.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено "14" квітня 2015 року.

Суддя Пашкевич І.О.