ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" квітня 2015 р.Справа № 916/728/15-г

За позовом: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України"; в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту);

До відповідача: Державне підприємство "Іллічівський морський торговельний порт"

про стягнення 30884,42 грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Скворцова О.В. по довіреності № 3060 від 18.09.2014р.

Від відповідача: Висоцька В.В. по довіреності №60 від 25.12.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України"; в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту), звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" про стягнення 30884,42 грн.

Ухвалою суду від 20.02.2015 року порушено провадження у справі № 916/728/15-г за зазначеним позовом.

По справі було оголошено перерву з 18.03.2015р. по 15.04.2015р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

Відповідач надав відзив на позов, відповідно якого вважає заявлені позовні вимоги безпідставним та необґрунтованими, а доводи, викладені Іллічівською філією ДП «АМПУ» у позовній заяві є такими, що не відповідають дійсності та за своєю суттю суперечать один одному, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 15.04.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Між ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та ТОВ «Магістральпроект» було укладено договір №008/300-0 від 02.04.2013 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець (ТОВ «Магістральпроект») зобов'язується за завданням Замовника (ДП «ІМТП») розробити робочий проект технічного переоснащення площадок з перевалки навалочних вантажів на території 3-го терміналу в ДП «ІМТП».

П. 2.2 зазначеного договору передбачено, що замовник здійснює авансовий платіж в розмірі 30%договірної ціни, при цьому відповідно до п. 2.1 Договору визначено загальна вартість робіт у розмірі 102948,08 грн. із ПДВ.

Так, сума авансу за договором у розмірі 30884,42 грн. із ПДВ була оплачена відповідно до ПД №802 від 17.04.2013. та підтверджена у акті звірки взаємних розрахунків між ДП «ІМТП» та ТОВ «Магістральпроект» станом на 13.06.2013.

За Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013р. №133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. №163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства „Адміністрація морських портів України" ( із змінами, внесеними Наказом МІУ №375 від 10.06.2013р.) (п.1, 3) реорганізовано державні підприємства морського транспорту шляхом виділу стратегічних об'єктів портової інфраструктури, іншого майна, прав та обов'язків стосовно них відповідно до розподільчих балансів та утворено внаслідок виділу державне підприємство «Адміністрація морських портів України», яке є правонаступником визначених державних підприємств морського транспорту (у тому числі ДП «ІМТП») у частині майна, прав та обов'язків відповідно до актів приймання-передачі та розподільчих балансів.

Згідно до акту приймання-передачі майна, майнових прав та зобов'язань №482/19 від

13.06.2013, на виконання наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 №163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ДП «ІМТП» передало, а ДП «Адміністрація морських портів України» прийняло майно, майнові права та зобов'язання, в числі яких: - Договір №300-0 від 02.04.2013 із ТОВ «Магістральпроект» (п. 81 розділу 18 Акту «перелік договорів на поставку ТМЦ (робіт, послуг) права та обов'язки за якими переходять від ДП «ІМТП» до ДП «АМПУ»); - Дебіторську заборгованість у сумі 30884,42, дебітор ТОВ «Магістральпроект», договір №300-0 від 02.04.2013. дата утворення 17.04.2013, рахунок обліку 631 (розділ 7.3 Акту «дебіторська заборгованість за виданими авансами»); - Податкове зобов'язання у сумі 5147,40, контрагент ТОВ «Магістральпроект», договір №300-0 від 02.04.2013, рах. обліку 641 (розділ 16 Акту «інші поточні зобов'язання»).

Таким чином позивач стверджує, що відповідно до об'єму переданих прав стосовно контрагента ТОВ «Магістральпроект», до ДП «АМПУ» в особі Іллічівської філії перейшли права та обов'язки Замовника, а також дебіторська заборгованість на суму 30884,42 грн., податкове зобов'язання у сумі 5147,40 грн. за договором №300-0 від 02.04.2013, яка по теперішній час обліковується на балансі ІФ ДП «АМПУ». При цьому ДП «АМПУ» в особ Іллічівської філії не одержувала від ТОВ «Магістральпроект» результат робіт, що є предметом Договору відповідно до п. 1.1.

Також позивач вказує, що за результатами звернення ІФ ДП „АМПУ" до ТОВ «Магістральпроект» стосовно виконання останнім на користь ДП «АМПУ» своїх зобов'язань за Договором, ТОВ «Магістральпроект» повідомило, що роботи за Договором на загальну суму 102 228,08 грн. із ПДВ, були виконані останнім на користь ДП «ІМТП» та здані по акту приймання-передачі №1/300-0 від 28.11.2013, підписаного ДП «ІМТП», копію якого ТОВ «Магістральпроект» додало до свого листа, та подальша оплата прийнятих робіт у розмірі 11343,66 грн. проведена ДП «ІМТП». ТОВ «Магістральпроект» було надано Позивачу копію акту здачі-приймання виконаних робіт №1/300-0 від 28.11.2013. із якого видно, що дійсно роботи «виготовлення робочого проекту «Технічне переоснащення площадок перевалки навалочних вантажів на території 3-го терміналу в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» вартістю 102228,08 грн. прийнято Відповідачем, а також копію акту звірки взаємних розрахунків між ДП «ІМТП» та ТОВ «Магістральпроект» станом на 31.08.2014, із якого вбачається, що в складі вартості робіт, виконаних ТОВ «Магістральпроект» на користь ДП «ІМТП», міститься оплачений відповідно до платіжного доручення №802 від 17.04.2013 аванс у сумі 30 884,42. дебіторська заборгованість за яким передана ДП «АМПУ».

Позивач також звертає увагу, що відповідно до п. 1.3 Договору строк здачі робіт по договору встановлено 50 календарних днів іпісля виконання її. 2.2 договору (перерахування авансу). Тобто, з урахування дати оплати авансового платежу (17.04.2013), строк виконання робіт за договором закінчується 06.06.2013. Пунктом 4.6 Договору встановлено, що у разі невиконання умов Договору виконавець зобов'язаний повернути авансовий платіж, отже Відповідач прийняв від ТОВ «Магістральпроект» роботи по акту здачі-приймання виконаних робіт №1/300-0 від 28.11.2013 із простроченням понад 5 місяців, при цьому позбавивши Позивача з урахуванням п. 4.6 Договору, ст. 530, 610, ч. З ст. 612, ч. 2 ст. 849 ЦК України, можливості звернутись до ТОВ «Магістральпроект» із вимогою щодо повернення 30 884,42 грн. авансового платежу у зв'язку із невиконанням останнім умов Договору.

Позивач вважає, що ДП «ІМТП», одержавши від ТОВ «Магістральпроект» результат робіт за Договором на суму авансового платежу 30 884.42 гри., дебіторська заборгованість, разом із правами та обов'язками за яким передана з 13.06.2013 ДП «АМПУ», є таким, що набув результат робіт (робочий проект «Технічне переоснащення площадок перевалки навалочних вантажів на території 3-го терміналу ДП «ІМТП») на зазначену суму за рахунок ДП «АМПУ», у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 1212, 1213 ЦК України має відшкодувати ДП «АМПУ» вартість таких робіт у розмірі 30 884,42 грн.

Відтак, керуючись ст. 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 1,2,12 ГПК України позивач звернувся до господарського суду із відповідним позовом про стягнення з Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" 30884,42 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Як свідчать матеріали справи, правовою підставою позову Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі, якою є Іллічівська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Іллічівського морського порту) зазначає ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, вказуючи на обов`язок відповідача відшкодувати позивачу вартість таких робіт у розмірі 30884,42 грн.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Цивільний кодекс України припускає можливість двох видів зобов'язань з безпідставного збагачення: перший вид -зобов'язання, що виникли внаслідок безпідставного придбання (майно набувача збільшується, майно потерпілого зменшується); другий вид - зобов'язання, що виникли внаслідок безпідставного збереження (збереження майна з боку набувача і зменшення або не збільшення майна з боку потерпілого).

За своїми ознаками факт придбання або зберігання майна (цінності) без відповідних правових підстав одним суб'єктом правовідносин за рахунок інших суб'єктів правовідносин передбачає виникнення зобов'язань особливого виду, які мають назву кондиційні, які відносяться до позадоговірних правовідносин і мають мету поновлення майнового положення того суб'єкту, за рахунок котрого інший суб'єкт безпідставно збагатився. Тому наявність або відсутність вини відповідача судом не встановлюється. Поняття "за рахунок іншої особи" означає, що одночасно відбувається два моменти: придбання або збереження майна однією особою та втрата майна іншою особою.

Факт набуття або збереження майна чи грошових коштів без належних правових підстав одним суб'єктом правовідносин за рахунок іншого суб'єкта правовідносин зумовлює виникнення зобов'язань особливого виду, які мають назву кондикційних.

Додатково такі вимоги можуть бути у тому випадку, коли особа володіла майном на законній підставі, яка згодом відпала ( у разі визнання недійсними договорів, у тому числі коли строк їх дії закінчився). Тобто, така особа є незаконним володільцем, і до неї може бути подано лише віндикаційний позов.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2013 року між ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та ТОВ «Магістральпроект» було укладено договір № 008/300-0, предметом якого була розробка робочого проекту технічного переоснащення площадок з перевалки навалочних вантажів на території 3-го терміналу ДП «ІМТП».

Відповідно до пункту 2.2 Договору Замовник (ДП «ІМТП») здійснює авансовий платіж в розмірі 30% договірної ціни протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами даного договору.

На виконання умов Договору сума авансового платежу в розмірі 30 % від його ціни, що складає 30 884,42 грн., була перерахована на рахунок ТОВ «Магістральпроект» Державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт», що підтверджується п/д № 802 від 17.04.2013 року.

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про морські порти», на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 04 березня 2013 року № 133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту», наказу Міністерства інфраструктури України від 19 березня 2013 року № 163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України»», було утворено державне підприємство «Адміністрація морських портів України», до якого відповідно до розподільчих балансів та актів приймання передачі перейшли певні права та обов'язки за зобов'язаннями реорганізованих державних підприємств, в т.ч. ДП «ІМТП».

Позивач в позовній заяві зазначає, що «ДП «ІМТП» за рахунок ДП «АМПУ» одержало від ТОВ «Магістральпроект» роботи із виготовлення робочого проекту «Технічне переоснащення площадок перевалки навалочних вантажів на території 3-го терміналу в ДП «Іллічівськийморський торговельний порт» на суму 30 884,42 грн.».

Дана обставина не відповідає дійсності, оскільки жодних належних доказів перерахування позивачем на рахунок ТОВ «Магістральпроект» авансу в розмірі 30 884,42 грн. Іллічівською філією ДП «АМПУ» надано не було.

Крім того, спірні правовідносини не підпадають під дію глави 83 Цивільного кодексу України, зокрема статті 1212 ЦК України, оскільки по-перше, відсутній факт набуття ДП «ІМТП» за рахунок ДП «АМПУ» будь-якого майна, а саме робочого проекту «Технічне переоснащення площадок перевалки навалочних вантажів на території 3-го терміналу в ДП «Іллічівський морський торговельний порт».

Також, позивач посилається на положення частини 2 статті 1213 ЦК України, відповідно до якої у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Суд звертає увару на те, що в порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією від 31.12.2014 року № 67/15-07-08-80. В свою чергу, ДП «ІМТП» було направлено відповідь від 19.01.2015 року № 37/04-13, з якої вбачається, що ДП «Іллічівський морський торговельний порт» не заперечувало щодо передачі ІФ ДП «АМПУ» робочого проекту «Технічне переоснащення площадок перевалки навалочних вантажів на території 3-го терміналу» за умови оплати Іллічівською філією заборгованості в розмірі 60 000,00 грн. ТОВ «Магістральпроект» за виконані роботи та перерахування на р/р ДП «ІМТП» 42 228,08 грн. (30 884,42 грн. - аванс, та 11 343,66 грн. - часткова оплата за виконані роботи).

Тобто, в даному випадку положення статті 1213 ЦК України також не підлягають застосуванню, оскільки робочий проект «Технічне переоснащення площадок перевалки навалочних вантажів на території 3-го терміналу» не підпадає під визначення «безпідставно набуте майно», яке неможливо повернути.

Крім того, зі змісту позовної заяви також вбачається, що за результатами звернення Іллічівської філії ДП «АМПУ» до ТОВ «Магістральпроект» стосовно виконання останнім на користь ДП «АМПУ» своїх зобов'язань за Договором, ТОВ «Магістральпроект» повідомило, що роботи за Договором № 300-0 були виконані останнім на користь ДП «ІМТП» та здані по акту приймання-передачі № 1/300-0 від 28.11.2013 року, підписаного ДП «ІМТП», копію якого ТОВ «Магістральпроект» додало до свого листа, та подальша оплата прийнятих робіт проведена ДП «ІМТП».

Слід відзначити, що відповідно до вимог чинного законодавства та Договору № 008/300-0 від 02.04.2013 року, будь які зміни чи доповнення до нього складаються у письмовій формі і вважаються дійсними після їх підписання сторонами.

Однак будь-яких трьохсторонніх угод до Договору № 008/300-0 від 02.04.2013 року щодо заміни замовника з ДП «ІМТП» на ІФ ДП «АМПУ» на адресу відповідача не надходило ( що не заперечувалась представником позивача), у зв'язку з чим останнім були прийняті відповідні роботи за Договором, що підтверджується актом приймання-передачі № 1/300-0 від 28.11.2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, відповідно до наведеної норми обов'язковою умовою набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, коли мала місце помилка, обман, випадковість інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК України).

Підсумовуючи викладене, наведені обставини повністю спростовують посилання позивача на набуття відповідачем спірних грошових коштів поза правовою підставою, передбаченою законом, та, відповідно, унеможливлюють застосування при вирішенні даного спору положень ст. 1212 ЦК України. Господарський суд зазначає, що приписи названої законодавчої норми застосовуються до правовідносин, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними нормами права.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

З огляду на вищевикладені обставини справи, з урахуванням положень чинного законодавства, суд, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність заявлених позивачем позовних вимог, у зв'язку з чим відмовляє в їх задоволенні.

Згідно ст. 49 ГПК України, за умови відмови судом в задоволенні позовних вимог, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов