ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 квітня 2015 року Справа № 29/5005/952/2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого,
Коваленка В.М. (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.,
розглянувши матеріали касаційної скаргитовариства з обмеженою відповідальністю "Укргранкорк", м. Дніпропетровськ
на постанову та ухвалувід 02.02.2015 Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.10.2014 господарського суду Дніпропетровської області
у справі№ 29/5005/952/2012 господарського суду Дніпропетровської області
за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Укргранкорк", м. Дніпропетровськ
до боржникафізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Дніпропетровськ
провизнання банкрутом
ліквідатор арбітражний керуючий Венська О.О.

В С Т А Н О В И В :

Повторно подана товариством з обмеженою відповідальністю "Укргранкорк" (далі - ТОВ "Укргранкорк", Товариство) касаційна скарга (без номеру, без дати) не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Норми Закону України "Про судовий збір" визначають правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з підпунктом 17 пункту 2 частини другої ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційних і касаційних скарг у справі про банкрутство справляється судовий збір у розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати.

Так, попередньо подана ТОВ "Укргранкорк" касаційна скарга на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 та ухвалу господарського суду Дніпропетровській області від 16.10.2014 була повернута заявнику ухвалою Вищого господарського суду України від 12.03.2015 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, оскільки заявником касаційної скарги - ТОВ "Укргранкорк", в порушення викладених вище норм, не додано доказів що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, згідно доданої до скарги квитанції № ПН 366 від 19.02.2015 про сплату судового збору за подання касаційної скарги у даній справі платником вказаного збору визначена фізична особа ОСОБА_7, а не заявник касаційної скарги - ТОВ "Укргранкорк", або його уповноважена особа - представник.

Інших доказів сплати саме скаржником - ТОВ "Укргранкорк" судового збору за подання касаційної скарги у даній справі на оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій до касаційної скарги додано не було.

Згідно ст. 2 Закону України "Про судовий збір" платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Отже, заявником ТОВ "Укргранкорк", в порушення викладених вище норм законодавства, до касаційної скарги не додані докази сплати судового збору за подання касаційної скарги, з якою він звернувся до Вищого господарського суду України.

Так, вказавши про усунення недоліків касаційної скарги при попередньому зверненні, про які було зазначено в ухвалі Вищого господарського суду України від 12.03.2015 (п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України), скаржником додано ксерокопію Наказу №11 від 18.02.2015, підписаного директором ТОВ "Укргранкорк" ОСОБА_8, згідно якого ОСОБА_7 Товариством видано 609 грн. 00 коп. на сплату судового збору за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 у справі № 29/5005/952/2012.

Однак, зазначений наказ не є належним доказом того, що фізична особа ОСОБА_7 є уповноваженим представником ТОВ "Укргранкорк". Разом з тим, до матеріалів касаційної скарги додана ксерокопія наказу, а не належним чином засвідчена копія. Доказів того, що ОСОБА_7 перебуває в трудових відносинах з Товариством не надано, тому колегія суддів не може прийняти його як належний доказ, оскільки відсутні правові підстави для видачі наказу щодо зазначеної особи.

До того ж, з квитанції № ПН 366 від 19.02.2015 не вбачається, що судовий збір сплачений ОСОБА_7 від імені Товариства та за подання саме Товариством касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 та ухвалу господарського суду Дніпропетровській області від 16.10.2014 у справі № 29/5005/952/2012.

Крім того, зазначена квитанція № ПН 366 від 19.02.2015 долучалась до матеріалів касаційної скарги ОСОБА_7, в прийнятті якої названій особі було відмовлено ухвалою Вищого господарського суду України від 12.03.2015 та ухвалено повернути фізичній особі ОСОБА_7 з Державного бюджету України судовий збір в сумі 609 грн. (шістсот дев'ять гривень) 00 коп., сплачений за квитанцією № ПН 366 від 19.02.2015, що свідчить про намагання Товариства та ОСОБА_7 зафіксувати сплату судового збору за однією і тією ж квитанцією.

За таких обставин, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню відповідно до норм п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись нормами ст.ст. 22, 33, 34, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Укргранкорк" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 та ухвалу господарського суду Дніпропетровській області від 16.10.2014 у справі № 29/5005/952/2012 повернути заявнику.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич