ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Справа № 5019/2861/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Саранюка В.І. - доповідача у справі
суддівІванової Л.Б. Кочерової Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Радчук Ніни Іванівни
на постанову відРівненського апеляційного господарського суду 16.02.2015
у справі господарського суду№ 5019/2861/11 Рівненської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Універсал Банк"
дофізичної особи - підприємця Радчук Ніни Іванівни
простягнення в сумі 24 510, 74 грн.
за участю представників:

від позивача - не з'явилися

від відповідача - Радчук Н.І., Кузьменюк Н.М.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Рівненської області від 09.12.2014 у справі № 5019/2861/11 відмовлено у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (позивач) про стягнення з фізичної особи - підприємця Радчук Ніни Іванівни (відповідач) 24 510,74 грн. заборгованості.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 у даній справі, скасовано рішення господарського суду Рівненської області від 09.12.2014 та прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги позивача, стягнуто з відповідача на користь позивача 13 544,41 грн. заборгованості по кредиту, 4 255,67 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 6 710,66 грн. заборгованості по підвищеним відсоткам, 1 411,50 грн. судового збору за подання позовної заяви. З відповідача стягнуто на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги.

Не погоджуючись із вказаними судовими актами, фізична особа - підприємець Радчук Ніна Іванівна звернулася з касаційною скаргою, в якій просить Вищий господарський суд України скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 та залишити в силі рішення господарського суду Рівненської області від 09.12.2014 у даній справі.

В касаційній скарзі заявник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 30.05.2006 між Відкритим акціонерним товариством "Банк Універсальний" (Банк) та фізичною особою - підприємцем Радчук Ніною Іванівною (Позичальник) укладено кредитний договір (із відкриттям невідновлювальної кредитної лінії) № 08/16/КЛЮ/2006, відповідно до якого Банк здійснює фінансування господарської діяльності Позичальника шляхом кредитування з лімітом кредитної лінії 20 000 грн.

Відповідно до пунктів 4.1.1., 4.1.2. договору для надання кредиту та здійснення платежів за рахунок кредитних коштів Банк відкриває Позичальнику кредитний рахунок № 0301. Датою відкриття кредитної лінії вважається дата перерахування коштів з кредитного рахунку (утворення строкової заборгованості по кредитному рахунку).

Згідно з пунктом 4.1.3. договору надання та погашення кредитів в межах кредитної лінії, здійснюється відповідно до щомісячних графіків.

Пунктами 5.1.1., 5.1.2. договору передбачено, що Банк зобов'язується відкрити Позичальнику рахунок для здійснення розрахунків по видачі, сплаті та обслуговуванню кредитної лінії. Банк зобов'язується видати Позичальнику кредит на умовах, передбачених даним договором.

У пункті 4.1.4 договору встановлено, що факт прийому платіжних доручень Позичальника до оплати за рахунок коштів кредиту оформляються спеціальними відмітками Банку - кредитора на екземплярі такого доручення, що залишається у Позичальника.

В матеріалах справи міститься заява фізичної особи - підприємця Радчук Ніни Іванівни від 31.05.2006, в якій остання просила Банк видати кредитні кошти з кредитної лінії в сумі 20 000 грн. шляхом оплати платіжного доручення з позичкового рахунку № 0301. Оплата за готову продукцію.

Крім того, матеріали справи містять два розпорядження відділу обліково-операційної роботи ПАТ "Універсал Банк" про видачу ФОП Радчук Н.І. 20 000,00 грн. згідно з кредитним договором № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.06. Видачу кредиту доручено здійснити з позичкового рахунку № 0301. Доручено видати кредитні кошти з позичкового рахунку № 0301. Підставою є заява Позичальника та рахунок Б182 від 31.05.2006.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 27.12.2007 до кредитного договору № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006, укладеної Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Банк Універсальний", та фізичною особою - підприємцем Радчук Ніною Іванівною внесено зміни, згідно з якими Банк здійснює фінансування господарської діяльності Позичальника шляхом кредитування на наступних умовах: вид кредитування - невідновлювальна кредитна лінія; ліміт кредитної лінії - 18 200,00 (вісімнадцять тисяч двісті), валюта кредиту - гривня, термін кредитної лінії - 60 місяців, дата видачі кредиту - 30 травня 2006 року, дата погашення кредиту - 29 травня 2011 року, ціль використання коштів кредитної лінії - поповнення обігових коштів, плата за користування кредитом - 18,0 % річних.

Кредитний договір (з відкриттям невідновлювальної кредитної лінії) № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006 та додаткова угода до нього № 1 від 27.12.2007 підписана сторонами.

Банком перераховано з позичкового рахунку № 0301 на рахунок підприємця Бури Я.Я. 20 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 53_19 від 31.05.2006, з призначенням платежу оплата за дошку згідно з рахунком Б182 від 31.05.2006.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується відповідачем (претензія від 21.03.2013 (т.1, а.с. 156) та банківськими виписками, ФОП Радчук Ніна Іванівна здійснила часткову оплату заборгованості за кредитним договором № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006.

Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося до суду з позовом про стягнення з ФОП Радчук Ніни Іванівни кредитної заборгованості.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог вказав на те, що Банк не виконав взятих на себе зобов'язань, кредитні гроші не перерахував, тому кредитний договір (із відкриттям невідновлювальної кредитної лінії) № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006 є неукладеним.

Апеляційний господарський суд, не погоджуючись з правовою позицією місцевого господарського суду скасував рішення господарського суду Рівненської області від 09.12.2014 у справі № 5019/2861/11 та задовольнив позовні вимоги позивача.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Постанова мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано копію меморіального ордеру від 31.05.2006 № 53_72, залученого позивачем до матеріалів справи листом від 09.12.2014 № 019/1147 до слухання у даній справі з посиланням на те, що вказаний меморіальний ордер та виписки по особовому рахунку надані на вимогу господарського суду Рівненської області (ухвали від 06.11.2014, 17.11.2014, 02.12.2014).

ФОП Радчук Н.І. приступила до погашення боргу, а через два роки звернулася до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" з претензією про повернення безпідставно набутих коштів.

Кредитний договір № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006 в установленому законом порядку недійсним не визнавався, тому є чинним.

Колегією суддів взято до уваги факт повернення ФОП Радчук Н.І. коштів, призначенням яких зазначено: оплата по договору кредиту № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006 та простроченна заборгованості по кредиту згідно договору № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006, що підтверджується випискою по особовому рахунку ФОП Радчук Н.І. з 01.01.2004 по 28.11.2014.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що повертаючи грошові кошти з посиланням на договір № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006 ФОП Радчук Н.І. підтвердила дійсність кредитного договору, що фактично свідчить про визнання відповідачем заборгованості та взяття на себе зобов'язань за даним кредитним договором.

Колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

В постанові від 25.06.2011 по справі № 7/221-09 Верховний суд України вказав на те, що визнання договору неукладеним може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками його виконання.

Тому висновки суду першої інстанції щодо неукладенності договору є помилковими.

Кредитний договір № 08/16/КЛЮ/2006 від 30.05.2006 підписаний сторонами та скріплений печатками. Крім того, матеріали справи містять докази часткового виконання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1048 даного Кодексу передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Судом першої інстанції, відмовляючи в позові, та судом апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не надано аналізу нормам кредитного договору стосовно цільового призначення кредиту, яким чином кредитні кошти отримує позичальник, дата відкриття кредитної лінії, не надано аналізу меморіальним ордерам № 53_19 від 31.05.2006, № 53_72 від 31.05.2006, підставам перерахування коштів ФОП Бури Я.Я., рахунку № Б182 від 31.05.2006.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі, що не було зроблено судами попередніх інстанцій, тому рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Радчук Ніни Іванівни задовольнити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області від 09.12.2014 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 у справі № 5019/2861/11 скасувати.

Справу № 5019/2861/11 направити на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя В. Саранюк

Судді Л. Іванова

Н. Кочерова