ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 Справа № 917/277/15

за позовом Комунального виробничого підприємства "Кременчуцьке міське управління капітального будівництва", вул. Генерала Жадова, 12, м. Кременчук , Полтавська обл., 39600

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна фінансова інспекція в Полтавській області, вул. Шевченка, 1, м. Полтава, 36011

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмережбудмонтаж", вул. Редутна, 48, м. Кременчук, Полтавська обл., 39630

про стягнення 8 968,24 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: Штепа О.В., довіреність № 1 від 09.04.2015 р.;

від третьої особи : не з'явилися;

від відповідача: Міняйло Г.Ю., довіреність № 4 від 02.02.2015 р..

09.04.2015 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору : розглядається позовна заява Комунального виробничого підприємства "Кременчуцьке міське управління капітального будівництва" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмережбудмонтаж" 8 968,24 грн. завищеної останнім вартості підрядних робіт, виконаних відповідно до умов укладеного між сторонами 16.07.2012 р. Договору підряду № 15.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна фінансова інспекція в Полтавській області - представництво у судове засідання не забезпечила, її явка судом обов'язковою не визнавалась. На вимогу суду остання надала пояснення вх. № 3600 від 16.03.2015 р., у яких позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути спір за відсутності представника останньої.

Представник позивача на позовних вимогах наполягає за мотивами позовної заяви.

Представник відповідача проти позову заперечує за мотивами відзиву вх. № 5018 від 08.04.2015р..

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази,

встановив:

22.06.2012 р. між Комунальним виробничим підприємством "Кременчуцьке міське управління капітального будівництва" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмережбудмонтаж" (підрядник) було укладено договір підряду № 15 (а.с. 10-13, далі - Договір підряду), за умовами якого замовник доручав, а підрядник зобов'язувався забезпечити виконання комплексу будівельно-монтажних робіт відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та умов Договору, здати в обумовлені строки завершені роботи по акту приймання-передачі виконаних будівельних робіт замовнику, а замовник зобов'язувався оплатити результати виконаних будівельних робіт в порядку та на умовах Договору.

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- договірна ціна робіт визначається на підставі затвердженого кошторису, є динамічною та складає 156 169, грн. (п. 3.1 Договору підряду);

- фінансування об'єкту проводиться замовником згідно з планом видатків бюджету розвитку. Попередня оплата здійснюється на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 р. № 1404 "Питання попередньої оплати вартості товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" в розмірі до 30% вартості річного обсягу робіт (п. 12.1, п. 12.3 Договору підряду);

- передача виконаних будівельних робіт підрядником та приймання їх замовником оформлюється актом виконаних робіт по формі КБ-2 та КБ-3 (п. 13.1 Договору підряду);

- підписання акту приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами (п. 13.6 Договору підряду);

- розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість (форма № КБ-2, № КБ-3). Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи в п'ятнадцяти денний термін (п. 14.1 Договору підряду);

- цей договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2012 р. (п. 18.1 Договору підряду).

В додаток до Договору підряду між сторонами підписано календарний графік виконання робіт та договірну ціну в розмірі 156 169,57 грн. (а.с. 216-218).

16.07.2012 р. між Комунальним виробничим підприємством "Кременчуцьке міське управління капітального будівництва" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмережбудмонтаж" (підрядник) було укладено додаткову угоду № 1 до Договору підряду № 15 (а.с. 219), відповідно до якої сторони в зв'язку із збільшенням об'ємів робіт збільшили вартість будівництва, яка згідно з договірною ціною (а.с. 220-221, протокол погодження - а.с. 223) складає 175 451,17 грн..

На виконання умов Договору підряду відповідачем виконано підрядні роботи на загальну суму 151 218,78 грн., що підтверджується актом № 1приймання виконаних будівельних робіт за липень 2012 року ф. КБ-2в на суму 43 665,60 грн. (а.с. 224-230) та актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 року ф. КБ-2в на суму 36 808,80 грн. (а.с. 234-241). Відповідно до акту № 1 замовнику за договором передано обладнання, змонтоване підрядником (трансформатор) вартістю 70 744,38 грн.. Крім того, відповідачем пред'явлено позивачу рахунки на оплату вартості підрядних робіт (а.с. 161-163).

Розрахунок за отримані результати робіт та обладнання проведено позивачем, що підтверджується наданими ним копіями платіжних доручень № 209 від 09.07.2012 р. на суму 46 850,87 грн., № 241 від 08.08.2012 р. на суму 43 665,60 грн., № 264 від 14.09.2012 р. на суму 60 702,31 грн. (а.с. на звороті 161-163).

Державною фінансовою інспекцією у Полтавській області з 25.09.2013 р. по 17.12.2013 р. було проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального виробничого підприємства "Кременчуцьке міське управління капітального будівництва" за період з 01.01.2011 р. по 30.09.2013 р., що набрали форму акту від 06-21/564 від 24.12.2013 р. (витяг - а.с. 172-177), в ході якої було встановлено завищення Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмережбудмонтаж" вартості виконаних підрядних робіт за Договором на загальну суму 8 968,24 грн., зокрема, на суму 4 379,50 грн. за рахунок завищення вартості матеріалів та на суму 4 588,74 грн. за рахунок непідтвердження даними бухгалтерського обліку та первинними документами вартості роботи будівельних машин і механізмів, що є недотриманням пп. 3.2.7.7, 3.3.10, 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1-1-2000.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 01-12/78 від 11.02.2014 р. з вимогою щодо повернення переплаченої суми в розмірі 8 968,24 грн. внаслідок завищення вартості підрядних робіт, на яку листом № 1802 від 18.02.2014 р. відповідачем було надано відмову (а.с. 110-111).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмережбудмонтаж" 8 968,24 грн. завищеної останнім вартості підрядних робіт, виконаних відповідно до умов укладеного між сторонами 16.07.2012 р. Договору підряду № 15. В обґрунтування підстав позову позивач посилається також на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 р. у справі № 816/2307/14 (а.с. 112-119).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Загальні умови виконання підрядних робіт врегульовуються ст. 837 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором підряду підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 844 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Згідно ч. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України, зокрема, передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Укладання сторонами по справі договорів підряду, дії сторін по виконанню їх умов, в тому числі проведенню відповідних робіт відповідачем, їх прийняття та оплата позивачем є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах підряду. Таким чином, обсяг прав, обов'язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних робіт та договорами, залученими до матеріалів справи.

Відповідно п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2012 р. між Комунальним виробничим підприємством "Кременчуцьке міське управління капітального будівництва" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмережбудмонтаж" (підрядник) було укладено договір підряду № 15, ціна в якому з урахуванням додаткової угоди № 1 до нього встановлена за домовленістю сторін.

Частини 2 та 3 ст. 632 Цивільного кодексу України передбачає, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Як підтверджується матеріалами справи та не спростовується учасниками провадження, крім наданої суду додаткової угоди № 1 будь-яких інших додаткових угод про зміну договірної ціни Договору підряду не укладалося, позивачем виконані роботи були прийняті, зазначені акти перевірені та підписані, претензії щодо якості виконаних робіт та ціни відсутні.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 849 Цивільного кодексу України замовник за договором підряду має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи. Згідно ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір підряду укладено у формі вільного волевиявлення сторін та частково виконано сторонами. Даний договір не є розірваним або визнаним недійсним в судовому порядку. Акти приймання-передачі виконаних робіт форми КБ-2в були складені у двосторонньому порядку та підписані представниками обох сторін. Жодних зауважень або заперечень під час прийняття виконаних відповідачем робіт позивачем не заявлено. Вказані обставини не спростовуються сторонами та третьої особою.

Посилання в обґрунтування підстав позову на висновки планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального виробничого підприємства "Кременчуцьке міське управління капітального будівництва" за період з 01.01.2011 р. по 30.09.2013 р., що набрали форму акту Державної фінансової інспекції у Полтавській області від 06-21/564 від 24.12.2013 р., щодо завищення відповідачем у даній справі вартості робіт по актам приймання виконаних підрядних робіт судом як правомірне не оцінюється.

При цьому суд виходить з того, що акт державної фінансової інспекції є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Зазначений акт не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому викладені в ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Щодо посилання позивача на нанесення відповідачем збитків внаслідок завищення ціни на підрядні роботи суд дійшов наступного висновку.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною (ст. 224 Господарського кодексу України).

Крім того, відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов'язок по відшкодуванню збитків настає для суб'єктів господарювання у разі порушення господарського зобов'язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (ст.ст. 224, 225 Господарського України, ст. 623 Цивільного кодексу України) або внаслідок завдання шкоди без договірних правовідносин (глава 82 Цивільного кодексу України).

За загальним правилом, закріпленим у ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, для притягнення до цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування заподіяних ним збитків є наявність складу правопорушення : протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. При цьому чинне законодавство передбачає принцип вини контрагента або особи, яка завдала шкоду як підставу для відшкодування заподіяних збитків (шкоди) : за приписами п. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З матеріалів справи вбачається, що обсяги та вартість робіт, відображених в актах виконаних робіт, підписаних позивачем та відповідачем, відповідають обсягам та вартості, визначеним у відповідній проектно-кошторисній документації, позивачем не надано суду документальних доказів, які б свідчили про неправомірні дії відповідача в завищенні вартості послуг та нанесенні збитків позивачу, а тому суд приходить до висновку, що матеріалами справи не доведено вчинення відповідачем протиправних дій у вигляді завищення ним вартості підрядних робіт, що виключає притягнення останнього до цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування заподіяних ним збитків у вигляді майнової шкоди з огляду на відсутність повного складу правопорушення. Крім того, предметом доказування в даній справі, враховуючи зміст позовних вимог, є встановлення наявності або відсутності факту порушення відповідачем вимог законодавства при виконанні зобов'язань за договорами підряду. Однак, акт ревізії державної фінансової інспекції не є належним і допустимим доказом на підтвердження порушення відповідачем зобов'язань за договорами і завдання позивачеві збитків, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Судом при вирішенні спору також враховано приписи наказу Держбуду України № 174 від 27.08.2000 р., яким затверджено Державні будівельні норми України Правила визначення вартості будівництва (ДБН Д. 1.1-1-2000), що встановлюють основні правила визначення вартості нового будівництва, розширення, реконструкції та технічного переоснащення підприємств, будівель і споруд, ремонту житла, об'єктів соціальної сфери і комунального призначення та благоустрою, а також реставрації пам'яток архітектури та містобудування, і носять обов'язковий характер при визначенні вартості будов (об'єктів), будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної власності. Пунктом 3.3.1 ДБН визначено, що договірна ціна - це кошторис вартості підрядних робіт, за яку підрядна організація, визначена виконавцем робіт, згодна виконати об'єкт замовлення. Договірна ціна входить до складу вартості будівництва і використовується при проведенні взаєморозрахунків. Вартість прямих витрат при взаєморозрахунках за обсяги виконаних робіт визначається на підставі нормативних витрат трудових і матеріально-технічних ресурсів, виходячи з фізичних обсягів виконаних робіт та уточнених цін ресурсів, передбачених в договірній ціні (пункт 3.3.10.1 ДБН Д. 1.1 -1 -2000).

Крім того, слід зазначити, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2014 р. у справі № 816/2307/14 не встановлено будь-якого обов'язку відповідача оплатити визначену як ціна позову у даній справі суму, а тому обґрунтування підстав позову з посиланням на обов'язковість виконання вказаного судового рішення суд не оцінює як правомірне.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На наявність будь-яких інших правових підстав позову позивач не посилається.

За викладеного, позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача, а тому суд дійшов висновку про відмову в позові.

Понесені позивачем при пред'явленні позову судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Повне рішення складене 14.04.2015 р..

СУДДЯ О.В.КІВШИК

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.