ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Справа № 925/1725/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової Т.В. (доповідач)
суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скаргиЧеркаської міської ради
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.02.15
у справі№925/1725/14 Господарського суду Черкаської області
за позовомЧеркаської міської ради
доПриватного підприємства "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант"
простягнення 55051,50 грн
В судовому засіданні взяли участь представники: від позивача: Літовкіна Л.В. - за дов. від 10.04.15; від відповідача: Полішкевич М.В. - за дов. від 27.11.14.

Черкаською міською радою у вересні 2014 року заявлений позов про стягнення з Приватного підприємства "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант" 55051,50 грн, з яких: 53 517,81 грн заборгованості з орендної плати та 1533,69 грн пені. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на порушення відповідачем зобов'язань зі сплати орендних платежів за період з 01.12.11 до 31.07.14 за договором від 13.02.06. При цьому, позивач посилався на приписи статей 129, 288 Податкового кодексу України, статті 21 Закону України "Про оренду землі", статей 96, 206 Земельного кодексу України, статей 526, 629 Цивільного кодексу України. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.11.14, ухваленим суддею Анісімовим І.А., позовні вимоги задоволено повністю. Суд першої інстанції установив порушення відповідачем зобов'язань зі сплати орендних платежів у спірний період. При цьому, суд зазначив, що з 01.01.11 у зв'язку із закінченням нормативного терміну будівництва та зміною грошової оцінки земельної ділянки орендна плата нараховується відповідачеві за ставкою 2140,00 грн у місяць. Судове рішення обґрунтовано приписами статей 1, 13 Закону України "Про оренду землі", статей 216, 218, 526, 611 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України. Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Новікова М.М. - головуючого, Зубець Л.П., Мартюк А.І., постановою від 10.02.15, перевірене рішення у справі скасував в частині задоволення позовних вимог про стягнення 51375,93 грн основного боргу та 1479,84 грн пені. Прийняв рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 2141, 88 грн заборгованості за договором оренди землі та 53, 85 грн пені. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Суд апеляційної інстанції зазначив про недоведеність обставин щодо завершення будівництва і того, що орендована відповідачем земельна ділянка перейшла до категорії земель житлової забудови, тому дійшов висновку, що річна орендна плата за земельну ділянку до завершення будівництва, має розраховуватись виходячи з 1070,34 грн в місяць. Окрім цього, апеляційний суд вказав на те, що Порядок встановлення розмірів річної орендної плати за земельні ділянки, затверджений рішенням Черкаської міської ради, прийнятий вже після укладення договору оренди. Черкаська міська рада звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову у справі скасувати, а рішення просить залишити в силі. Обгрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує на порушення апеляційним судом приписів статті 35 Господарського процесуального кодексу України та неврахування того, що відповідач погодився з судовим рішенням у іншій справі № 15/5026/73/2012, в якій вже було здійснено розрахунок боргу за ставкою 2140,00 грн. Скаржник не погоджується з висновком суду про те, що рішення Черкаської міської ради №4-385 від 22.04.08 не може поширюватись на договірні відносини, які виникли з 13.02.06, оскільки судовим рішенням у вказаній справі вже було стягнуто борг з урахуванням вказаного рішення. Скаржник посилаючись на приписи статей 1, 21 Закону України "Про оренду землі", статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 530 Цивільного кодексу України, лист Управління Держземагентства у Черкаському районі Черкаської області від 17.03.14 №01-09/57, наголошує на наявності заборгованості у спірному розмірі. Від Приватного підприємства "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант" відзиву на касаційну скаргу судом не отримано. Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В. та пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача і відповідача, переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне. Судами попередніх інстанцій установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Черкаської міської ради від 31.01.06 № 9-86 Приватному підприємству "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант" надана в оренду терміном на 49 років земельна ділянка площею 8630 кв.м, яка знаходиться у м. Черкаси в житловому районі "Перемога" між будинками на вул. Смілянській, 12 6 та на вул. 30-річчя Перемоги, 8, під розташування та подальшу експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за рахунок земель Черкаської міської ради. За функціональним використанням земельна ділянка віднесена: на період будівництва - до категорії земель рекреаційного призначення та інші відкриті землі (землі, що зайняті поточним будівництвом); після завершення будівництва - до категорії земель житлової забудови. Судами також установлено, що 13.02.06 між сторонами укладено договір оренди цієї земельної ділянки, умовами якого визначено порядок розрахунку орендної плати за користування земельною ділянкою, а саме: грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Черкаси від 07.02.06 №121-гр.-2006 на час укладання цього договору становить на нормативний термін будівництва, але не пізніше вводу об'єкта в експлуатацію - 519 699,00 грн; земель комерційного використання - 1 039 311,00 грн; річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі: 1 % від її грошової оцінки, і на час укладання цього договору, становить 5197,00 грн - за землі, що зайняті поточним будівництвом, на нормативний термін будівництва, але не пізніше вводу об'єкта в експлуатацію; 1% від її грошової оцінки, і на час укладання цього договору, становить 10 393,00 грн - за землі житлової забудови. Пунктом 4.2 договору сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Розмір грошової оцінки та орендної плати не є сталим і змінюється у зв'язку з проведенням її щорічної індексації та внесенням змін на підставі вимог діючого законодавства. В таких випадках розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної орендної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору. Судами також установлено, що рішенням Черкаської міської ради від 13.05.10 №5-656 "Про затвердження показників грошової оцінки земель м. Черкаси", змінені показники грошової оцінки земель в м. Черкаси, зокрема базова вартість одного квадратного метра земельної ділянки земель м. Черкаси встановлена у розмірі 127,48 грн, тоді як попередній розмір становив 39,32 грн. Вказане рішення набуло чинності з 17.05.11, згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.11 у справі № 2-а-791/11/2316. Листом від 17.03.14 № 01-09/57 Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області повідомило відповідача, що нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки, яка знаходиться в житловому районі "Перемога" між будинками на вул. Смілянській, 126 та на вул. 30-річчя Перемоги, 8, становить: площею 8630,00 кв.м (землі, зайняті поточним будівництвом) - 1 284 402,90 грн; площею 8 630,00 кв.м (землі житлової забудови) - 2 568 805,80 грн. Як убачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду є вимога Черкаської міської ради про стягнення з Приватного підприємства "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант" 55051,50 грн, з яких: 53 517,81 грн боргу з орендної плати за період з 01.12.11 до 31.07.14 та 1533,69 грн пені. За приписами статті 1 Законом України «Про оренду землі» орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Поняття договору оренди землі визначено статтею 13 цього ж Закону, за приписами якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначено Законом України "Про оцінку земель", і відповідно до абзацу п'ятого статті 5 цього Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідно до статей 15, 18 Закону України "Про оцінку земель", підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5 - 7 років. Згідно з пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад. Статтею 73 вказаного Закону встановлена обов'язковість актів і законних вимог органів та посадових осіб місцевого самоврядування та передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання усіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Скасовуючи рішення у справі та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив, зокрема з недоведеності обставин щодо закінчення будівництва і того, що орендована відповідачем земельна ділянка перейшла до категорії земель житлової забудови, тому вважав нарахування орендних платежів правомірним виходячи з 1070,34 грн в місяць. Втім, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції підставно врахував, що оскільки нормативний термін будівництва в договорі не встановлений, то для визначення цього терміну та дати його закінчення застосовуються рішення Черкаської міської ради, якими регулюються ці питання. Так, пунктом 2.11 "Порядку встановлення розмірів річної орендної плати за земельні ділянки, якими Черкаській міській раді надано право розпоряджатися", затвердженому рішенням Черкаської міської ради від 22.04.08 № 4-385 визначено, що у разі надання земельної ділянки для розміщення нових (або реконструкції існуючих) об'єктів рухомого або нерухомого майна, розмір орендної плати встановлюється на нормативний термін будівництва (реконструкції), але не більше, ніж на 2 роки, в розмірі 3 відсотків від її нормативної грошової оцінки. За закінченням даного терміну, розмір орендної плати визначається на загальних підставах (незалежно від того, чи прийнятий об'єкт в експлуатацію). Рішенням Черкаської міської ради від 13.05.10 № 5-655 "Про призупинення дії пункту 2.11 додатку до рішення Черкаської міської ради від 22.04.08 № 4-385" було призупинено дію вищевказаного пункту 2.11 та надано право орендарям, які не отримали дозвіл на виконання будівельних робіт, сплачувати орендну плату за ставками, встановленими для земель, зайнятих поточним будівництвом, тобто, в розмірі 3-х відсотків від нормативної грошової оцінки землі, до 31.12.10. Рішення міської ради від 13.05.10 № 5-655 набуло чинності з 26.05.10, тобто з дати його опублікування в газеті "Місто" № 22 від 26.05.10. Таким чином, як вірно установив суд першої інстанції, з 01.01.11 у зв'язку із закінченням нормативного терміну будівництва (майже 4 роки) та зміною грошової оцінки земельної ділянки орендна плата має нараховуватись відповідачеві за ставкою 2 140,00 грн у місяць. Висновок апеляційного суду про те, що вказане рішення міськради не розповсюджується на договір від 13.02.06 визнається помилковим, оскільки до компетенції міської ради відноситься регулювання земельних відносин, рішення ради є обов'язковими до виконання, при цьому, враховується і те, що укладаючи договір оренди земельної ділянки сторони передбачили можливість зміни розміру орендної плати без внесення змін та доповнень до цього договору. Суд першої інстанції також установив, що позивачем за період з 01.12.11 до 31.07.14 нараховано відповідачеві орендну плату у розмірі 85 626,81 грн, втім останній розрахувався частково на суму 32109,00 грн, і заборгованість відповідача становить 53 517,81 грн. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги містить і стаття 193 Господарського кодексу України. За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, неналежне виконання. Частиною 1 статті 612 цього ж Кодексу унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 4.6 договору сторони передбачили, що за несвоєчасне внесення орендної плати стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку. З огляду на установлений судом першої інстанції факт прострочення відповідачем зобов'язань зі сплати орендних платежів у заявленому до стягнення розмірі, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача основного боргу та пені визнається правомірним. Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Проте, суд апеляційної інстанції викладеного не врахував, тому висновок апеляційного суду про скасування рішення у справі визнається помилковим. Враховуючи те, що суд першої інстанції установив усі обставини, які входять до предмета доказування при вирішенні даного спору, висновок місцевого суду про задоволення позову в повному обсязі, визнається законним. Таким чином, доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи. За приписам статей 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема залишити в силі рішення першої інстанції, при цьому, підставами для скасування постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. З огляду на викладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення у справі. Водночас, за приписами статті 11111 Господарського процесуального кодексу України у разі коли за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову про скасування судового рішення, у постанові зазначається про розподіл судових витрат. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 913, 50 грн судового збору за розгляд касаційної скарги.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.02.15 у справі №925/1725/14 скасувати.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.14 у цій справі залишити в силі.

Стягнути з Приватного підприємства "Інвестиційно-будівельна компанія "Будгарант" (18000, м.Черкаси, вул.Чехова, б.33, код 33752870) на користь Черкаської міської ради (18000, м.Черкаси, вул.Б.Вишневецького, б.36, код 25212542) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. судового збору за розгляд касаційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Черкаської області.

Касаційну скаргу Черкаської міської ради задовольнити.

Головуючий суддя Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

В.Швець