РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/261/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДМАКС"
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Практікер Україна»
простягнення коштів

Судді Васильченко Т.В. (головуючий)

Любченко М.О.

Ломака В.С.

в присутності представників сторін:

від позивача Шевченко Д.В., довіреність №128 від 23.12.2014;
від відповідачане з'явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДМАКС" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" про стягнення 630915,80 грн. заборгованості, з якої 584595,63 грн. - основний борг, 26487,35 грн. - пеня, 2893,55 грн. - 3% річних та 16939,27 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов договору купівлі-продажу (національний) від 26.06.2009 поставив відповідачу визначений договором товар, втім відповідач, в порушення умов даного договору, свої зобов'язання по оплаті поставленого товару належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що зумовило нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2015 порушено провадження у справі №910/261/15-г та призначено до розгляду.

02.03.2015 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з підстав того, що накладні на які посилається позивач, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, в реквізитах накладних не зазначено прізвища та посади особи, яка її підписала.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2015 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів; в судовому засіданні у відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.03.2015.

16.03.2015 позивач, через відділ діловодства суду, подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 160935,33 грн. заборгованості, з якої: 129628,52 грн. - основний борг, 13402,94 грн. - пеня, 1168,91 грн. - 3% річних та 16734,96 грн. - інфляційні втрати.

В свою чергу, відповідач 16.03.2015, через відділ діловодства суду, подав клопотання про призначення економічної (судово-бухгалтерської) експертизи по справі.

В судовому засіданні 16.03.2015 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23.03.2015.

В судовому засіданні 23.03.2015, в зв'язку зі складністю справи, суд дійшов висновку про призначення колегіального розгляду даної справи.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 23.03.2015 призначено колегіальний розгляд справи №910/261/15-г у наступному складі суду: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Ломака В.С., Любченко М.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2015 справу №910/261/15-г прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Ломака В.С., Любченко М.О. та призначено до розгляду.

Розглянувши в судовому засіданні 06.04.2015 заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

Частина 4 статті 22 ГПК України визначає права, які належать лише позивачу. Відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки зменшення розміру позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є: заборгованість в розмірі 160935,33 грн., з якої: 129628,52 грн. - основний борг, 13402,94 грн. - пеня, 1168,91 грн. - 3% річних та 16734,96 грн. - інфляційні втрати.

Також, за результатами розгляду в судовому засіданні 06.04.2015 клопотання відповідача про призначення економічної (судово-бухгалтерської) експертизи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні в зв'язку з необґрунтованістю, оскільки відповідачем не доведено необхідність застосування відповідних методів та методик дослідження у даній справі, які не може бути зроблено господарським судом самостійно без залучення відповідних фахівців.

В судовому засіданні 06.04.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, відзив на позов, заяв чи клопотань до суду не подав.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 06.04.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, який приймав участь під час розгляду справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Практікер Україна» (Практікер) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДМАКС» (постачальник) був укладений договір купівлі-продажу (національний) №0408/01BD2009, пунктом 1.1 якого сторони погодили, що умови цього договору та всіх додатків до нього регулюють ділові відносини між Практікер та/або підприємствами для яких компанія Практікер виконує закупівельні обов'язки, з одного боку, та постачальником, з іншого боку (п. 1.1 договору).

За умовами п. 3.1 договору поставки здійснюються до місця прийняття товарів за рахунок постачальника на умовах DDP (доставлено, мито сплачене).

Кожне замовлення доставляється в узгоджену дату поставки, строк якої починає перебіг із дати замовлення. Вся кількість товару, замовлена на цю дату, доставляється за визначеною у замовленні адресою (п. 3.2 договору).

Пунктом 6.1 договору сторони визначили, що ціни, погоджені сторонами на відповідну дату замовлення, є чинними для всіх поставок, додаткових замовлень та подальших поставок впродовж строку дії договору, крім випадків, коли сторони письмово у явно вираженій формі погодяться про застосування нових цін. Збільшення ціни, зокрема внаслідок інфляції, також підлягає окремому погодженню сторонами у вказаній формі.

Додатки до цього договору, зокрема, договір про умови та загальні умови, загальні умови поставки та надання послуг, вважаються невід'ємними частинами даного договору купівлі-продажу (п. 9.1 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору за відсутності окремої угоди (в кінці цього договору), договір набуває чинності після підписання. Він може бути розірваний обома сторонами шляхом направлення повідомлення рекомендованим листом за шість місяців до закінчення кожного календарного року.

При цьому, 26.06.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Практікер Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДМАКС» були підписані загальні умови поставки та надання послуг №04080/03BD2009, які регулюють спеціальні умови поставок товарів Практікер постачальником та надання послуг постачальнику з боку Практікер на основі договору купівлі-продажу та договору про умови, укладеного між сторонами і є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу (п. 1.1 загальних умов).

Згідно з п. 2.3 загальних умов кількість, строки та місце поставок будуть визначені згідно з даною угодою у замовленні, яке оформлюється Практікер у текстовому редакторі і надсилається постачальнику.

При цьому, замовлення виконуються у зазначений в замовленні строк поставки. Поставка частинами може здійснюватися лише зі згоди Практікер. Строк поставки відраховується з дати замовлення (п. 3.1 загальних умов).

Пунктом 3.7 загальних умов сторони погодили, що замовлення вважається виконаним, коли постачальник поставив у визначений магазин замовлені Практікер товари, а також було встановлено, що поставка відповідає усім досягнутим домовленостям, угоді та логістичній системі Практікер. Постачальник повинен поставити замовлені товари у вказаний у замовленні магазин. Поставка товарів здійснюється до пункту прийняття товару магазином.

Строк оплати визначається згідно зі ст. 4 договору про умови і залежно від того, яка з цих подій сталась пізніше, відраховується або з дня передачі товарів за даною угодою, або з дня отримання усіх необхідних документів щодо поставленого товару головним офісом Практікер (п. 5.1 загальних умов).

14.02.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Практікер Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДМАКС» було укладено договір про умови №0408023, відповідно до умов якого мінімальна вартість замовлення складає 15000,00 грн., знижка - 0%, знижка постачальника - 0%, строк платежу 20 днів з надходження товару (п. 1-4 договору про умови).

Додатком № 2 від 01.03.2011 до договору купівлі-продажу (національного) №0408/01BD2009 від 26.06.2009 сторони змінили порядкові номери договорів, зокрема №0408/01BD2009 на №040811.

На виконання взятих на себе зобов'язань по договору, позивач у період з 29.10.2014 по 14.11.2014 передав представнику відповідача узгоджений товар на загальну суму 158097,22 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які підписані сторонами без заперечень.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначених товарів.

Позаяк, відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу (національний) №040811 щодо оплати поставленого товару, оплату в повному обсязі не здійснив, у зв'язку з чим, з урахуванням наявних в матеріалах справи заяв про припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних вимог та актів прийомки-передачі послуг, наданих відповідачем позивачу, виникла заборгованість в сумі 129628,52 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4 договору про умови від 14.02.2013 сторони визначили, що строк платежу складає 20 днів, підстава - надходження товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині своєчасної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 129628,52 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом п. 5.1 загальних умов поставки та надання послуг сторони визначили, що у випадку порушення терміну оплати товару Практікер сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої в строк вартості товару за кожен день прострочення до дати повної оплати товару.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем за поставлений йому товар, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та п. 5.1 загальних умов поставки та надання послуг, позивачем нараховано за період з 19.11.2014 по 16.03.2015 та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 13402,94 грн.

Окрім того, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в сумі 1168,91 грн. за період з 19.11.2014 по 16.03.2015 та інфляційні втрати в сумі 16734,96 грн. за період з листопада 2014 по лютий 2015.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Водночас, в результаті перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, за розрахунком суду, в сумі 15323,68 грн., оскільки, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Таким чином, загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача становить 15323,68 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 1411,28 грн. позивачу належить відмовити.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, а доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, не приймаються судом, оскільки відповідачем не надано жодних доказів того, що вказані накладні підписані не уповноваженою особою, а неналежне оформлення видаткової накладної не свідчить про відсутність факту поставки товару, який до того ж частково оплачувався відповідачем.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, відповідно п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зменшення розміру позовних вимог згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" є підставою для повернення зайво сплаченої суми судового збору.

Отже, оскільки позивач в процесі розгляду справи зменшив свої позовні вимоги до 160935,33 грн., то судовий збір в сумі 9399,61 грн. підлягає поверненню позивачу, оскільки при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 12618,32 грн.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Практікер Україна» (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 8-б, 2 поверх; ідентифікаційний код 33938302) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДМАКС" (04073, м. Київ, вул. Фрунзе, 160-а; ідентифікаційний код 32376008) 129628 (сто двадцять дев'ять тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 52 коп. основного боргу, 13402 (тринадцять тисяч чотириста дві) грн. 94 коп. пені, 1168 (одну тисячу сто шістдесят вісім) грн. 91 коп. 3% річних, 15323 (п'ятнадцять тисяч триста двадцять три) грн. 68 коп. інфляційних втрат та 3190 (три тисячі сто дев'яносто) грн. 48 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "БУДМАКС" (04073, м. Київ, вул. Фрунзе, 160-а; ідентифікаційний код 32376008) з Державного бюджету України 9399 (дев'ять тисяч триста дев'яносто дев'ять) грн. 61 коп. зайво сплаченого судового збору, перерахованого платіжним дорученням №23010626 від 06.01.2015, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.2015.

Головуючий суддя Т.В. Васильченко

Судді М.О. Любченко

В.С. Ломака