ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.04.2015 Справа № 920/314/15
Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Григор'євій О.І. розглянув матеріали справи № 920/314/15

за позовом - Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», м. Суми,

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Сумська», м. Суми,

про стягнення 5743,73 грн.,

за участю представників:

позивача - Шеханіна М.М. за довіреністю № 04-3/619 від 16.03.2015 року, Сачави Ю.М. за довіреністю № 04-3/620 від 16.03.2015 року,

відповідача - не з'явився.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 5743,73 грн.. яка виникла станом на 01.01.2015 року у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору про надання послуг № 194 від 22.02.2013 року, укладеного між сторонами, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Відповідач відзиву на позов суду не подав, свого представника в судове засідання не направив.

Копія ухвали про порушення провадження у справі № 920/314/15 від 26.02.2015 року, надіслана судом відповідачеві за адресою, яку вказано позивачем у позовній заяві та зазначено відповідачем у договорі про надання послуг № 194 від 22.02.2013 року, повернута відділенням поштового зв'язку на адресу суду з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обов'язковою, а відтак нез'явлення представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2013 року між сторонами укладено договір № 194 про надання послуг з мікробіологічного дослідження кремових, борошняних виробів, води, змивів (далі - договір), відповідно до умов якого позивач (виконавець) зобов'язався за завданням відповідача (замовника) надати послуги з мікробіологічного дослідження кремових, борошняних виробів, води, змивів відібраних на виробництві за адресою: м. Суми, вул. Путивльська, 19 в порядку та на умовах даного договору, а відповідач (замовник) зобов'язався своєчасно прийняти та оплатити вартість наданих послуг в порядку та на умовах, визначених договором.

За умовами пункту 2.2 договору, загальна вартість лабораторних досліджень відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору становить 14962,60 грн., у тому числі ПДВ в розмірі 2493,76 грн.

Пунктом 2.3 договору визначено, що тарифи на послуги мікробіологічних досліджень визначаються згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2003 року № 1351 «Про затвердження тарифів (прейскурантів) на роботи і послуги, що виконуються і надаються за плату установами та закладами державної санітарно-епідеміологічної служби».

Порядок розрахунків між сторонами передбачено у пункті 3 договору, відповідно до якого вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календарного місяця та фіксується в актах про надання послуг. Акт про надання послуг підписується сторонами за фактично надані послуги. Замовник (відповідач) зобов'язаний перерахувати суму, зазначену в акті про надання послуг протягом, 30 календарних днів з моменту підписання такого акту.

Відповідно до пункту 6.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.01.2014 року.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на виконанням умов укладеного між сторонами договору, ним починаючи з березня 2013 року щомісячно проводився відбір та мікробіологічні дослідження зразків крему, борошняних виробів, води та змивів на виробництві відповідача, за адресою: м. Суми, вул. Путивльська, 19, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (а.с. 14-16), які підписано замовником (відповідачем) без претензій та зауважень щодо якості виконаних робіт, проте відповідач вартість наданих позивачем послуг не оплатив в повному обсязі, відповідно до умов договору, у зв'язку з чим має заборгованість перед позивачем в розмірі 5743,73 грн.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов'язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського Кодексу України, яка також передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України та частини сьомої статті 193 Господарського Кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог статті 629 цього ж Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Надання позивачем послуг з мікробіологічного дослідження кремових, борошняних виробів, води, змивів, відібраних на об'єкті відповідача за договором № 194 від 22.03.2013 року, підтверджується актами здачі-приймання робіт (а.с. 14-16), які підписано змовником (відповідачем) без претензій та зауважень щодо якості виконаних робіт та довідкою позивача № 13 від 27.01.2015 року про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за період 2013-2014 роки в сумі 5743,73 грн. (а.с. 17).

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем, в порядку положень статті 6 Господарського процесуального кодексу України, направлено відповідачеві претензію № 04-3/1433 від 19.06.2014 року про сплату заборгованості за надані послуги.

Відповідач у відповіді № 352 від 18.08.2014 року на зазначену претензію позивача визнав факт наявності заборгованості перед позивачем за надані послуги за договором № 194 від 22.03.2013 року та зобов'язався провести погашення заборгованості до 01.11.2014 року, але остаточного розрахунку за вищезгаданим договором не провів, і відповідно до наданих позивачем матеріалів заборгованість відповідача перед позивачем складає 5743,73 грн.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що факт надання позивачем послуг з мікробіологічного дослідження кремових, борошняних виробів, води, змивів, відібраних на об'єкті відповідача за договором № 194 від 22.03.2013 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідач, в свою чергу, будь-яких заперечень (відзиву на позов) не подав, доказів оплати наданих послуг не подав, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 5743,73 грн. визнаються судом обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 3, 11-16, 20, 526, 530, 610-612, 629 Цивільного кодексу України, статтями 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Сумська» (40009, м. Суми, вул. Путивльська, буд. 19, Ідентифікаційний код 37430216) на користь Державної установи «Сумський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» (40022, м. Суми, вул. Привокзальна, буд 27, Ідентифікаційний код 38523259) заборгованість в сумі 5743,73 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.04.2015 року.

Суддя П.І. Левченко