ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа № 922/4530/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Якименко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№1269Х/3)на рішення господарського суду Харківської області від 28.01.15 у справі № 922/4530/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптечне об'єднання "Біокон", м.Київ

про витребування майна

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014р. позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м.Харків, звернувся до господарського суду з позовною заявою про витребування у відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптечне об'єднання "Біокон", м.Київ, з незаконного володіння нежитлового приміщення, загальною площею 59,1 кв.м., розташованого на 1-му поверсі будівлі за адресою: м.Харків, АДРЕСА_1, що складається з робочого залу, кабінету, коридору, 2-х підсобних приміщень, санвузла та вітрини, шляхом виселення відповідача з вказаного нежитлового приміщення, з посиланням на те, що Договір оренди № 2/04 від 04.04.2013р., згідно якого відповідач користувався спірним нежитловим приміщенням, припинив свою дію 04.10.2014р. та просив стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору, посилаючись на невиконання відповідачем обов'язку по поверненню орендованого приміщення,чим відповідач порушує законні права позивача як власника приміщення на підставі ст..ст. 291,387,763,785, 1212 ЦК України.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ТОВ "Аптечне об'єднання "Біокон" не займає спірне приміщення з 25.12.2013р., у зв'язку з чим відповідач неодноразово надсилав позивачеві акти приймання-передачі приміщення, але позивач умисно ухиляється від їх підписання та просив відмовити у задоволенні позову, у зв'язку з відсутністю предмету позову.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.01.2015 року по справі №922/4530/14 (головуючий суддя: Кухар Н.М., судді:Буракова А.М., Аюпова Р.М.) позовні вимоги задоволено повністю. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптечне об'єднання "Біокон" з незаконного володіння нежитлове приміщення, загальною площею 59,1 кв.м., розташоване на 1-му поверсі будівлі за адресою: м.Харків, АДРЕСА_1, що складається: з робочого залу, кабінету, коридору, 2-х підсобних приміщень, санвузла та вітрини, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптечне об'єднання "Біокон" з даного нежитлового приміщення. З посиланням на невиконання умов договору оренди в частині повернення орендованого приміщення. Стягнуто з ТОВ "Аптечне об'єднання "Біокон" на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - витрати з оплати судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі зазначив, що сторони досягли домовленості про розірвання договору шляхом обміну листами, але позивач не підписав додаткової угоди щодо розірвання договору та акти приймання - передачі приміщення ,після закінчення строку договору у жовтні 2014р. позивач не виконав обов'язок прийняти приміщення та свідомо ухилився від підписання надісланих актів.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що рішеннями судів по справі №922/5183/13 встановлено, що самовільне та у встановленому порядку звільнення орендованого приміщення відповідачем не підтверджує факт повернення відповідачем орендованого по Договору приміщення позивачу, як того вимагає п. п. 2.1., 2.2. Договору.

В судовому засіданні 23.03.2015р. оголошена перерва до 8.04.2015р. о 12год.30 хв. для надання додаткових пояснень сторонами. Позивач та відповідач надали додаткові письмові пояснення по обставинам справи.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що 04.04.2013р. між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивачем) та ТОВ "Аптечне об'єднання "Біокон" (відповідачем) укладено Договір оренди № 2/04, згідно п. 1.1. якого позивач (орендодавець) передав, а відповідач (орендар) у строкове платне користування, а саме в оренду, приміщення загальною площею 59,1 кв.м., розташоване на 1-му поверсі будівлі, за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, до складу якого входять: робоча зала, кабінет, коридор, 2 підсобних приміщення, санвузол та вітрини. Протягом строку оренди зазначене приміщення мало використовуватися орендарем у якості приміщення під аптеку (п. 1.2. Договору).

Пунктами 2.2.,4.9 договору передбачено, що повернення приміщення проводиться орендарем на підставі акту приймання-передачі приміщення; орендар зобов'язався не пізніше дня припинення дії даного договору оренди вивезти з примішення своє майно, а також повернути арендодавцю приміщення в стані, в якому було отримано орендарем.

Пунктами 11.1.,11.5.2 договору оренди визначено термін його дії - до 04.10.2014р.; про свій намір продовжити строк даного Договору оренди орендар зобов'язаний письмово повідомити орендодавця не пізніше ніж за 60 днів до початкової дати спливу строку дії Договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що факт передачі приміщення в оренду підтверджується двостороннє підписаним Актом приймання-передачі приміщення до Договору оренди № 2/04 від 04.04.2013р., згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв приміщення загальною площею 59,1 кв. м., розташоване за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги посилання відповідача на дострокове розірвання договору та звільнення приміщення з 25.12.2013р. виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи відповідач посилаючись на те, що проведення господарської діяльності аптеки у орендованому приміщенні було економічно невигідним для підприємства, 11.10.2013р. направив на адресу позивача пропозицію про розірвання договору через істотну зміну обставин.

Позивач листом від 21.10.2013р. повідомив відповідача про можливість розгляду пропозиції щодо розірвання договору на взаємовигідних умовах лише за умови сплати заборгованості по орендній платі, виплаті пені, сплаті комунальних послуг та відшкодуванню заподіяної шкоди з псування приміщення через залиття водою.

Як зазначає відповідач, орендна плата на вимогу позивача сплачена відповідачем 23.10.2013р.

Суд першої інстанції вважав дане твердження відповідача хибним, оскільки зазначений вище лист позивача від 21.10.2013р. був отриманий відповідачем лише 25.10.2013р., про що свідчить підпис представника відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач вказував, що листами від 06.12.2013р. за № 06-1/12/13 та від 20.10.2014р. за № 216/10 на адресу позивача направлялися для підписання акти приймання-передачі приміщення за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, але дані акти позивачем не підписані; відповідно до наданого відповідачем Акту, складеного представниками КП "Жилкомсервіс" (дільниця № 49), ТОВ "АО "Біокон" не використовує спірне приміщення з 25.12.2013р.

Позивач зазначав, що примірники акту, які були надіслані на його адресу відповідачем у грудні 2013р., він не отримував, їм отримано лист відповідача від 20.10.2014р. № 216/10 з актом приймання-передачі приміщення, який був датований відповідачем - 25.12.2013р. з посиланням на те, що згідно листа від 06.12.2013р. вих.№ 06-1/12/13, договір оренди № 2/04 від 04.04.2013р. є розірваним, та повідомленням про те, що приміщення буде повернуто позивачу після підписання ним акту станом на минулий час.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 11.3.4 договору передбачено, що договір оренди може бути припинений на вимогу орендатора коли пожаром, який стався не з вини орендаря або стихійного лиха, приміщенню причинена шкода і орендар не може користуватись приміщенням у відповідності з договором.

Як свідчать матеріали справи відповідач не надав доказів підтверджуючих підстави для односторонньої відмови орендаря від договору оренди та передбачені п.11.3.4 договору або досягнення згоди про розірвання договору між сторонами.

Колегія суддів вважає, що договір оренди в установленому порядку не розірваний і на час звернення відповідача з пропозицією підписати акти приймання - передачі у грудні 2013р. підстави для прийняття приміщення були відсутні, так як договір оренди № 2/04 від 04.04.2013р. був діючим до 04.10.2014р.

Зазначене підтверджується рішенням господарського суду Харківської області від 04.03.2014р. у справі № 922/5183/13, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 24.06.2014р., були задоволені позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ "АО "Біокон" заборгованості з орендної плати за Договором оренди № 2/04 від 04.04.2013р. та відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ "АО "Біокон" про розірвання зазначеного договору оренди.

Під час розгляду справи № 922/5183/13 судами встановлено, що самовільне та у встановленому порядку звільнення орендованого приміщення відповідачем не підтверджує факт повернення відповідачем орендованого по Договору приміщення позивачу, як того вимагає п. п. 2.1., 2.2. Договору; акт КП "Жилкомсервіс", на який посилається позивач як на доказ звільнення ним орендованого приміщення, підписаний особами щодо яких не надано доказів про наявність у них відповідних повноважень на складання акта повернення приміщення.

При розгляді справи № 922/5183/13 даний акт був визначений судами таким, що не є належним та допустимим доказом, в розумінні ст. 36 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Суд першої інстанції зазначив, що працівники КП "Жилкомсервіс", надали пояснення, що над входом у спірне приміщення ще влітку 2014 року була вивіска "Аптека", проте вони не звертали увагу на те, чи знаходиться у даному нежитловому приміщені та чи здійснює в ньому господарську діяльність TOB "Аптечне об'єднання "Біокон"; фотофіксацію орендованого нежитлового приміщення за Договором оренди № 2/04 від 04.04.2013р., що розташоване за адресою: м.Харків, АДРЕСА_1, вони у період з 16.12.2013р. по 04.10.2014р. не проводили.

В матеріалах справи (арк. 92) містяться надані позивачем фотознімки, з яких вбачається, що станом на 12.06.2014р. над входом до спірного приміщення за адресою пр. Гараріна, 68 ще знаходиться вивіска "Аптека".

Працівники КП "Жилкомсервіс" зазначали, що 18.12.2014р. (під час розгляду даної справи) інженером, мастером та бухгалтером дільниці № 59 КП "Жилкомсервіс" було складено Акт обстеження нежитлового приміщення за усною заявою, за адресою: АДРЕСА_1, , згідно якого у даному приміщенні, власником - орендодавцем якого є ОСОБА_1, на момент виходу комісії господарська та трудова діяльність не ведеться, приміщення закрито.

Суд першої інстанції встановив, що з пояснень працівників КП "Жилкомсервіс" доступ до спірного приміщення для його обстеження їм надав представник ТОВ "АО "Біокон", у якого в розпорядженні знаходиться ключ до даного приміщення, тобто на момент розгляду справи у відповідача був доступ до спірного приміщення, що підтвержує факт факт володіння або користування майном.

Відповідно до приписів ст. 795 Цивільного кодексу України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Повернення наймачем предмета договору найму також оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

При цьому слід зауважити, що акт приймання-передачі приміщення складається за наслідком вчинених дій щодо передачі чи повернення приміщення, про що зазначається в акті (дата повернення, показники лічильників, стан приміщення, фото фіксація приміщення, повернення ключів від приміщення, перевірка обладнання, зауваження щодо недоліків приміщення тощо), після чого підписується уповноваженими сторонами.

Такої ж думки дійшов і Вищий господарський суд України у своїй постанові від 24.06.2014р. по справі № 922/5183/13 за участю тих самих сторін, а також у постанові від 27.07.2010р. по справі № 61/338-09 за аналогічною справою, в якій брала участь одна зі сторін.

В зв'язку з тим, що відповідач про свій намір продовжити строк дії договору оренди позивача не повідомив дія договору закінчилась 04.10.2014р.

Пунктами 2.2.,4.9 договору передбачено, що повернення приміщення проводиться орендарем на підставі акту приймання-передачі приміщення; орендар зобов'язався не пізніше дня припинення дії даного договору оренди вивезти з примішення своє майно, а також повернути арендодавцю приміщення в стані, в якому було отримано орендарем.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що відповідачем не виконані усі необхідні дії щодо повернення орендарю спірного приміщення, приміщення не повернуто, у зв'язку з чим акт приймання-передачі приміщення не був підписаний позивачем.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв в якості доказів копію листа за вих. №213/11 від 26.11.2013р. про розпломбування РРО Марія-301 МТМ та копію довідки №1407998 від 26.11.2013р., оскільки довідка № 1407998 від 26.11.2013р. видана суб'єкту господарювання ПАТ "Біокон", яке припинило свою діяльність 02.11.2012р. та вказана довідка та лист № 213/11 від 26.11.2013р. не мають відношення до предмету спору.

Суд першої інстанції не прийняв докази, надані відповідачем на підтвердження факту передачі приміщення позивачеві, а саме: документи, які свідчать про здійснення ремонту орендованих приміщень, оскільки факт проведення ремонтних робіт заперечується позивачем, а в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення даного ремонту.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що оскільки предметом позовних вимог у даній справі є витребування майна з незаконного володіння шляхом виселення після закінчення строку дії договору оренди, предметом доказування за цими вимогами має бути факт наявності або відсутності спірного майна у відповідача та невиконання відповідачем обов'язку по поверненню орендованого приміщення.

При цьому неведення господарської діяльності у орендованому нежитловому приміщенні, про що працівниками КП "Жилкомсервіс" складено Акт від 18.12.2014р., не є доказом того, що спірне майно не знаходиться у користуванні відповідача та повернуто позивачу.

Суд першої інстанції зробив правомірний висновок, що подані відповідачем докази не доводять факту повернення позивачеві орендованого ним приміщення та відмовив у задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що відповідачем невиконані умови договору в частині повернення орендодавцеві орендованого майна після закінчення дії Договору оренди.

Однак суд першої інстанції наряду з правомірним застосуванням норм ст.ст. 785, 795 ЦК України безпідставно посилався на норми ст.ст.387,1212 ЦК України, оскільки наявність між сторонами договірних зобов'язань передбачає обов'язок відповідача повернути отримане в користування приміщення після закінчення строку дії договору оренди.

Рішення суду в цій частині не відповідає нормам діючого законодавства, тобто підставою для задоволення позову є порушення вимог ст.ст. 785, 795 ЦК України, на які обґрунтовано посилався суд першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що відповідач не надав доказів підтверджуючих, що після закінчення строку договору у жовтні 2014р. позивач не виконав обов'язок прийняти приміщення та свідомо ухилився від підписання надісланих актів, так як крім надсилання актів відповідач дії по поверненню приміщення, передбачені договором оренди, не здійснював.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, частково відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 525,759,785,795, Цивільного кодексу України, ст.ст.101 -105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення

Рішення господарського суду Харківської області від 28.01.2015 р. по справі №922/4530/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 14.04.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.