ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Справа № 918/1521/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоПолянського А.Г.
суддівКравчука Г.А.,
Мачульського Г.М. (доповідач),
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду
від18.02.2015
у справі№918/1521/14
Господарського суду Рівненської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Радивилівтеплосервіс"
простягнення суми
за участю

- позивача:Смакота Н.І. (довіреність від 18.04.2014р.),
В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд з даним позовом, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) просило стягнути з Комунального підприємства "Радивилівтеплосервіс" (далі - відповідач) 172 618,41 грн. заборгованості, 26 834,81 грн. пені, 6 110,09 грн. три відсотки річних, 21 768,53 грн. інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу не розрахувався за поставлений протягом січня - квітня 2013 року та жовтня - грудня 2013 року газ, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що також стало підставою для нарахування йому пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.12.2014 (суддя Войтюк В.Р.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.02.2015 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., Сініцина Л.М., Гудак А,В.), провадження в частині стягнення заборгованості в сумі 172 618,41 грн. припинено, а в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати вказані вище рішення в частині відмови у позові та прийняти нове, яким позов в цій частині задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 28.12.2012 між позивачем (Продавець) та відповідачем (Покупець) укладено договір №13/27051-БО-28 купівлі-продажу природного газу за умовами п.1.1 якого Продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ ввезений на територію України позивачем, за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ на умовах договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для вироблення теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами. (п. 1.2 договору).

Відповідно до умов п.3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу - газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за природний газ проводиться Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Пунктом 11 договору встановлено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 серпня 2012 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013р., а в частинні проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

10.07.2013 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу природного газу №13/27051-БО-28, якою змінено ціну за поставлений газ.

На виконання умов договору №13/27051-БО-28 купівлі-продажу природного газу позивач у період з січня 2013 року по грудень 2013 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 2 673 618,41 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу.

21.10.2014 та 22.10.2014 між Територіальним органом Казначейства у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської ОДА, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської ОДА, Фінансовим управлінням Радивилівської РДА, Радивилівською районною державною адміністрацією, відповідачем, позивачем укладено договори про організацію взаєморозрахунків, відповідно №861/30 та №865/30.

Пунктами 1 договорів встановлено, що предметом договорів є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п.24 ст.14 та п.2 ст.16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 №30 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування".

Умовами пунктів 2 договорів визначено, що сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договорів.

Відповідно до п. 12 договорів про організацію взаєморозрахунків з метою виконання договорів сторони зобов'язуються: 1) забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з "Порядком та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування"; 2) не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договорів; 3) перерахувати кошти наступній стороні; 4) обмінюватися наявною інформацією для задоволення взаємних інтересів у процесі виконання договорів; 5) забезпечити проведення взаєморозрахунків відповідно до договору та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїми платіжними дорученнями можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому договорами. Умовами п.13 договорів встановлено, що

Договори підписано повноважними представниками та скріплено відбитками печаток сторін.

Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого природного газу відповідно до умов договору №13/27051-БО-28 не виконав, позивачем крім основного боргу в розмірі 172 618,41 грн. було нараховано та заявлено до стягнення 26 834,81 грн. - пені, 21 768,53 грн. - інфляційних втрат, 6 110,09 грн. - 3% річних.

Таким чином в оскарженій частині судових рішень позивач обґрунтовував свої вимоги положеннями умов договору купівлі-продажу природного газу №13/27051-БО-28 від 28.12.2012.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, своє рішення про припинення провадження в частині вимог про стягнення боргу та відмову у позові в іншій частині вимог мотивував тим, що відповідачем 26.11.2014 після подання позову заборгованість було погашено, що підтверджується платіжними дорученнями №1 та №2, а вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенню, оскільки договорами від 21.10.2014 та 22.10.2014 №861/30 та №865/30 сторони погодили новий порядок і строки розрахунків, тому підстав застосовувати несприятливі для відповідача наслідки за порушення грошового зобов'язання у відповідності до попередніх умов договору купівлі-продажу природного газу, немає.

При цьому суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, пославсь на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 09.09.2014 №3-101гс14, від 09.09.2014 №3-102гс14, від 09.09.2014 №3-105гс14, від 16.09.2014 №3-111гс14, від 30.09.2014 №3-114гс14 у подібних правовідносинах.

Так, зокрема, відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 09.09.2014 зі справи №3-102гс14 (у господарських судах справа № 5011-35/1272-2012-42/527-2012), найвищий судовий орган вказав про відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої умовами договору поставки природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

Отже, як зазначено Верховним Судом України, для застосування санкцій, передбачених умовами договору поставки природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до умов якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Звернувшись у суд з даним позовом про стягнення пені, інфляційних втрат, та річних, у справі що переглядається у касаційному порядку в частині, що оскаржується, позивач обґрунтовував свої вимоги положеннями умов договору купівлі-продажу природного газу №13/27051-БО-28 від 28.12.2012, та як правильно зазначено судами без врахування умов договорів про організацію взаєморозрахунків.

З викладеного вбачається, що як у справі, яка переглядається у касаційному порядку, так і у справі, переглянутій Верховним Судом України, правовідносини є подібними та із однаковим нормативно-правовим регулюванням.

Відповідно до приписів статті 11128 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на момент прийняття рішення місцевим господарським судом, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

За вказаних обставин оскільки прийняті у справі судові рішення обґрунтовано мотивовані вказаною нормою права, а відповідно наведеними правовими висновками Верховного Суду України, підстави для їх скасування відсутні, а позивач, як учасник спору у цих справах, мав врахувати такі правові висновки Верховного Суду України ще при подачі даного позову 24.10.2014.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111, 11128 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.02.2015 у справі Господарського суду Рівненської області №918/1521/14, залишити без змін.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Судді Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський