ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р.Справа № 922/820/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Торгсервіс", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Чебаненко В.Л. (дов. № 528/22 від 31.12.2014 року)

відповідача - Миронова С.В. (дов. б/н від 26.02.2015 року).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до товариства з обмежено відповідальністю фірма "Торгсервіс" (відповідач) про стягнення витрат згідно договору № 121/7 про закупівлю (поставку) товару від 07.03.2012 року у розмірі 23736,00 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані понесенням додаткових витрат позивачем згідно договору № 121/7 про закупівлю (поставку) товару від 07.03.2012 року, що пов'язані з перевезенням (поверненням) порожніх вагонів-цистерн після вивантаження власнику.

Судом, в межах строків, передбачених ст. 69 ГПК України розгляд справи відкладався з 02.03.2015 року на 11.03.2015 року, а з 11.03.2015 року на 08.04.2015 року.

01.04.2015 року позивач через канцелярію суду надав пояснення щодо правового обґрунтування до відзиву відповідача та пояснення щодо позовної заяви.

08.04.2015 року позивач через канцелярію суду надав документи для долучення до матеріалів справи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 08.04.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

07.03.2012 року між публічним акціонерним товариством «Центренерго» (далі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Торгсервіс" (далі - постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю (поставку) товарів №121/7 (т. 1 а.с. 21-27).

Відповідно до п.п.1.1., 1.2. договору постачальник зобов'язався поставити покупцю товари (продукцію) згідно умов Договору, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.1.3. договору найменування (номенклатура, асортимент), ціна, кількість, строки поставки та інші характеристики продукції зазначені в додатку до договору.

Згідно з п.1.5. договору умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2000 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору.

Відповідно до п.3.1. договору постачальник здійснює поставку продукції за умовами згідно додатку до договору.

Згідно з п.7.1.1. договору покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену продукцію.

Відповідно до п. 7.1.2. договору покупець зобов'язаний приймати поставлену продукцію згідно з Актом приймання-передачі продукції.

Згідно з п.4 додатку №1 до договору постачальник зобов'язався здійснювати поставку продукції залізницею на умовах поставки DDP (Вуглегірська ТЕС , Зміївська ТЕС, Трипільська ТЕС) відповідно до Правил «Інкотермс 2000».

Як вбачається з матеріалів справи, у період з лютого по квітень місяці 2012 р. зі станції відправлення Жовті води II Придніпровської залізниці відповідачем, на підставі договору, на адресу одержувача Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго» було відправлено залізничним транспортом товар Кислота сірчана покращена, що підтверджується залізничними накладними №№ 47735758, 46540662, 46190468, 46779732, 46721353 (т. 1 а.с. 30-34).

Згідно із вказаними вище накладними відправником вантажу є ДП «Схід ГЗК», одержувачем Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго», цистерни є власністю ТОВ «Фірма «Торгсервіс» .

Поставка продукції відповідачем підтверджується також видатковими накладними № 281 від 02.04.2012 р., № 264 від 12.03.2012 р., № 263 від 12.03.2012 р., № 269 від 12.03.2012 р., № 268 від 12.03.2012 р., Актами приймання-передачі продукції № 5 від 09.04.2012 р. № 2 від 27.03.2012 р., № 1 від 27.03.2012 р., № 4 від 27.03.2012 р., №3 від 27.03.2012 р. (т. 1 а.с. 35-44).

Як зазначає позивач, після прибуття продукції на адресу Вуглегірської ТЕС ПАТ «Центренерго», остання на виконання своїх обов'язків одержувача вантажу, що передбачені п. п. 35, 46 Статуту залізниць України, здійснила приймання, повне вивантаження (злиття) продукції із вагонів-цистерн відповідача.

Як свідчать матеріали справи, після вивантаження вантажу, цистерни, у яких було відвантажено продукцію по вказаних вище накладних, повернуто власнику цих цистерн за залізничними накладними №№ 50227743, 48715866, 48201867, 48959415, 48867253 (т. 1 а.с. 45-49), у яких зазначено відправником позивача та у графі 20 зазначена наступна інформація: «Вагони-цистерни, що перевозяться на своїх осях, з-під кислоти сірчаної технічної покращеної. Злита, очищена і пред'явлена до відправлення. Власником зазначено ТОВ «Фірма «Торгсервіс» .

Як зазначає позивач, відповідно до записів у графі 34 вказаних вище залізничних накладних, Переліків ТехПД-1 про рух коштів за договором № 412/807 від 01.01.2010 р. з ДП «Донецька залізниця», за перевезення (повернення) порожніх цистерн за даними накладними до їх власника Вуглегірською ТЕС ПАТ «Центренерго» сплачено залізниці провізну плату у розмірі 4 620,00 грн. з ПДВ (т. 1 а.с. 55-61).

У період з лютого по липень місяці 2012 р. зі станції відправлення Костянтинівка Донецької залізниці та Жовті Води II Придніпровської залізниці II відповідачем, на підставі договору, на адресу одержувача Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» було відправлено залізничним транспортом товар Кислота сірчана, що підтверджується залізничними накладними №№ 53862371, 46540654, 46601563, 103595, 46779567, 47735774, 45255924, 45007411, 45920758,47382684,45152881 (а.с.62-74).

Згідно із вказаними вище залізничними накладними відправником вантажу є «Костянтинівський держхімзавод» та ДП «СХТДГЗК», одержувачем Зміївська ТЕС ГІАТ «Центренерго». цистерна - власність ТОВ «Фірма «Торгсервіс».

Поставка продукції відповідачем підтверджується видатковими накладними № 260 від 12.03.2012 р., № 261 від 12.03.2012 р., № 262 від 12.03.2012 р., № 266 від 12.03.2012 р., № 267 від 12.03.2012 р., № 280 від 02.04.2012 р„ № 325 від 17.04.2012 р., № 381 від 03.05.2012 р., № 387 від 04.05.2012 р., № 524 від 11.06.2012 р., № 648 від 02.07.2012 р., Актами приймання-передачі продукції № 1 від 12.03.2012 р., № 2 від 12.03.2012 р„ № 3 від 12.03.2012 р., № 4 від 12.03.2012 р., № 5 від 16.03.2012 р., № 6 від 08.04.2012 р., № 7 від 21.04.2012 р., № 8 від 08.05.2012 ., № 9 від 08.05.2012 р., № 10 від 16.06.2012 р., № 11 від 05.07.2012 р. (т. 1 а.с. 75-96)

Як стверджує позивач, після прибуття продукції на адресу Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», остання на виконання своїх обов'язків одержувача вантажу, що передбачені п.п. 35, 46 Статуту залізниць України, здійснила приймання, повне вивантаження (злиття) Продукції із вагонів-цистерн Постачальника.

З матеріалів справи вбачається, що після вивантаження вантажу, цистерни, у яких було відвантажено продукцію по вказаних вище накладних, повернуто власнику цих цистерн за залізничними накладними №№ 44265833, 44420818, 44436087, 44564557, 44498244, 44822476, 44973881, 43193556, 43203587, 43203660, 43749837, 44001816 (а.с. 97-109), у яких зазначено відправником Зміївську ТЕС, одержувачем «Костянтинівський держхімзавод» та ДП «СХІД ЕЗК», а також у графі 20 зазначена наступна інформація: «Вагони-цистерни, що перевозяться на своїх осях, з-під Кислота сірчана. Порожня з-під сірчаної кислоти, під завантаження».

За твердженням позивача, відповідно до записів у графі 34 вказаних вище залізничних накладних, Довідок СТЕО «Південна залізниця» про рух коштів по Договору № 2267 від 20.02.2010 р., за перевезення (повернення) порожніх цистерн за даними накладними до їх власника Зміївською ТЕС ПАТ «Центренерго» сплачено залізниці провізну плату у розмірі 15 854,88 грн. з ПДВ.

Також, у період з квітня по травень місяця 2012 р. зі станції відправлення Жовті води II Придніпровської залізниці відповідачем, на підставі договору, на адресу одержувача Трипільська ТЕС ПАТ «Центренерго» було відправлено залізничним транспортом товар Кислота сірчана , що підтверджується залізничними накладними №№ 47735808, 49887312 (т. 1 а.с. 125, 127).

Згідно із вказаними вище накладними відправником є ДП «Схід ЕЗК» одержувачем вантажу є Трипільська ТЕС ПАТ «Центренерго», вагон - власність ТОВ Фірма «Торгсервіс».

Поставка продукції відповідачем підтверджується також видатковими накладними № 279 від 02.04.2012 р, № 382 від 03.05.2012 р., Актами приймання-передачі продукції № 2 від 09.04.2012 р., № 3 від 07.05.2012 р. (т. 1 а.с. 129-133).

Як зазначає позивач, після прибуття продукції на адресу Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго», остання на виконання своїх обов'язків одержувача вантажу, що передбачені п.п. 35, 46 Статуту залізниць України, здійснила приймання, повне вивантаження (злиття) Продукції із вагонів-цистерн Постачальника.

Після вивантаження вантажу, цистерни, у яких було відвантажено продукцію по вказаних вище накладних, повернуто власнику цих цистерн за залізничними окладними №№ 32979346, 33325259 (т. 1 а.с. 126-128), у яких зазначено відправником ПАТ «Центренерго» Трипільська ТЕС-3, у графі 20 зазначена наступна інформація: «Вагони-цистерни, що перевозяться на своїх осях, з-під кислоти сірчаної клас 8, АК №801. Злита повністю. Зливні прибори закриті. Вертається на станцію відправлення. Власник ООО фирма «Торгсервис».

За твердженням позивача, відповідно до записів у графі 34 вказаних вище залізничних накладних. Переліків ЄТехПД Південно-Західної залізниці № 0004 від 09.04.2012 р. № 0905 від 09.05.2014 р. про списання коштів з особового рахунку по Договору № 2036103 від 18.05.2010 р. за перевезення (повернення) порожніх вагонів (цистерн) за даними накладними до їх власника Трипільською ТЕС ПАТ «Центренерго» сплачено залізниці провізну плату у розмірі 3 261,12 грн. з ПДВ.

Внаслідок здійснення відповідачем постачання продукції згідно із договором у власних цистернах, Зміївська ТЕС, Трипільська ТЕС та Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго» змушені були відправити зазначені порожні цистерни їх власникам, за що сплатили залізниці провізну плату у загальному розмірі 23 736,00 гри, з ПДВ (4 620,00 грн. з ПДВ. + 15 854,88 грн. з ПДВ + 3 261,12 грн. з ПДВ).

Як стверджує позивач, відносини щодо перевезення вантажу залізничним транспортом виникли у зв'язку із укладенням договору саме для відповідача, оскільки згідно з п. 4 додатку № 1 до договору постачальник (відповідач) зобов'язаний поставити покупцеві (позивач) на умовах цього договору продукцію залізничним транспортом на умовах ООР (залізнична станція призначення) згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс 2000 р.».

Отже, витрати позивача у розмірі 23 736,00 грн. виникли на виконання умов договору відповідачем згідно укладених вантажовідправниками відповідача договорів перевезення продукції залізничним транспортом (накладні). Тобто, позивач поніс витрати, пов'язані із транспортом відповідача, яким було поставлено продукцію на ТЕС та відносно якого позивач не має жодних договірних відносин (оренда, тощо) з його власником.

Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що під час узгодження всіх суттєвих умов при укладенні даного договору сторони домовились про здійснення поставки залізницею без обумовлення якими видами цистерн буде здійснена поставка, а саме власними цистернами відповідача чи цистернами загального користування залізниці. Отже, при підписанні договору позивач погодився, що поставка може бути здійснена як власними цистернами відповідача так і цистернами загального користування залізниці. Отже, здійснивши поставку товару в власних вагонах-цистернах відповідач не порушив умов договору. Відповідач зазначає, що він виконав належним чином та в повному обсязі прийняті на себе зобов`язання по договору. Залізничні накладні № 44436087, №44564557, №44498244, №44822476, №44973881, №43203587, № 43203660, №43749837, №44001816 (т. 1 а.с. 99-103, 106-109) не містять відбитку штемпеля станції призначення - оформлені неналежним чином, а отже є недопустимими доказами по справі (ст. 59 ЦПК України). Також відповідач вказує на те, що в позовній заяві вказано, що на адресу одержувача Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" отримала товару 11 (одинадцять) вагонами цистернами, а відправила порожніх цистерн в кількості 12 ( дванадцять) одиниць. Порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», який залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній. Отже, відповідач не порушив пункту договору щодо поставки товару залізницею, тому відвантаження порожніх цистерн, згідно умов договору покладено на позивача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до А.З., А.4. ОВР «Інкотермс» продавець зобов'язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення; продавець зобов'язаний надати нерозвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженому для поставки.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, відповідачем здійснено постачання позивачу продукції відповідно до договору № 121/7 залізничним транспортом у цистернах, які є власністю ТОВ «Торгсервіс».

Згідно із ст.1 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача.

Отже, внаслідок укладення саме такого договору залізничного перевезення у вищезазначених цистернах, які є власністю ПАО "Дніпроазот", позивач став одержувачем вантажу, на якого нормами транспортного законодавства покладені відповідні обов'язки.

Статтею 46 Статуту залізниць України встановлено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання установлюються Правилами.

Відповідно до п.15 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.99 № 113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.99 за № 165/3458, за час перебування на під'їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься; якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

При цьому слід зазначити, що перебування чужих порожніх цистерн перешкоджає здійсненню належним чином господарської діяльності, що є порушенням права суб'єкта господарювання.

За викладених обставин немає підстав для висновку, що відповідачем при виконанні договору № 121/7 були враховані інтереси позивача та було забезпечено загальногосподарський інтерес, як це передбачено в ч.2 ст.193 ГК України.

Таким чином, внаслідок здійснення відповідачем постачання продукції згідно із договором № 121/7 у цистернах, які належать ТОВ фірма «Торгсервіс», позивач змушений був відправити зазначені порожні цистерни їх власнику, за що сплатив залізниці штраф у розмірі 23736,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Договором № 121/7 не передбачено умови про те, що на позивача покладається обов'язок по поверненню, після вивантаження, порожніх цистерн їх власнику, так само не передбачено й умови про покладення на позивача витрат по сплаті залізничного тарифу за повернення порожніх цистерн.

Відповідно до договору № 121/7 грошове зобов'язання позивача, як покупця продукції, обмежувалось оплатою вартості одержаної продукції, отже, відповідно до умов договору № 121/7 продукція повинна була бути поставлена у цистернах, які належать залізниці, й порожні цистерни були б повернуті на станцію призначення без понесення додаткових витрат на їх повернення власнику.

Щодо тверджень відповідача стосовно того, що порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України передбачено, що:

вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі;

вантажоодержувач (одержувач вантажу, вантажовласник) - зазначена у документі на перевезення вантажу (накладній) юридична чи фізична особа, яка за дорученням вантажовідправника отримує вантаж;

транспортні засоби - залізничний рухомий склад (вагони всіх видів, локомотиви, моторейковий транспорт) і контейнери.

Отже, вагоні, які бути повернуті залізницею є транспортним засобом, а не вантажем, як стверджує відповідач.

Крім того, цистерни, направлені позивачем, були прийняті відповідачем без заперечень.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у накладних, згідно яких цистерни було повернуто відповідачу, зазначено про те, що власником даних цистерн є ТОВ фірма "Торгсервіс", тобто відповідач.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями спричинив позивачу збитки у вигляді додаткових втрат по сплаті залізничного тарифу, у зв'язку з необхідністю повернення порожніх цистерн, та ці дії є такими, що порушують установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності.

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У ст. 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Стосовно тверджень відповідача щодо неправильного оформлення залізничних накладних, то суд зазначає, що предметом даного спору є оплата штрафу, крім того відповідач не заперечує проти здійснення поставки продукції та повернення йому вагонів, відправлених залізницею.

Твердження відповідача щодо невідповідності цистерн, які були повернуті залізницею спростовується матеріалами справи, оскільки відповідач не надав до суду доказів того, що ним не були отримані дані цистерни або були повернуті відправникові, тобто позивачу.

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що відповідачем були отримані цистерни від залізниці без будь-яких заперечень

Доводи відповідача про обов'язок відповідача нести витрати тільки до моменту поставки товару, не відповідають вимогам ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України. Та обставина, що відповідач, не погодивши із позивачем умову щодо постачання продукції на виконання договору № 121/7 у цистернах, які не належать залізниці, а є власністю іншої особи, що, відповідно до транспортного законодавства, яке є обов'язковим для усіх учасників договору залізничного перевезення, покладає на позивача, як одержувача продукції, додаткові витрати, свідчить про те, що відповідачем виконано свої зобов'язання за договором № 121/7 не належним чином.

Так само відсутні підстави у відповідача, як постачальника за договором № 121/7, відмежовуватись від факту спричинення витрат по сплаті позивачем залізничного тарифу за повернення порожніх цистерн їх власнику, адже такі дії вчинені позивачем саме з вини відповідача, який не забезпечив відвантаження продукції у рахунок виконання договору № 121/7 у цистернах, які належать залізниці, хоча відповідно до договору № 121/7 зобов'язання по відвантаженню продукції покладено саме на відповідача.

У відповідності до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із статтею 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Факт спричинення позивачу збитків, внаслідок понесення додаткових витрат на сплату залізниці тарифу за повернення порожніх цистерн у вищезазначеному розмірі, підтверджений наявними у справі документами, які є належними доказами, також доведена матеріалами справи вина відповідача, причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та спричиненням збитку і відповідачем не вжито заходів по зменшенню збитків, натомість своєчасне повернення порожніх цистерн позивачем мінімалізувало додаткові витрати по їх зберіганню.

Дана правова позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду від 24.02.2015 року по справі № 910/15966/14.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 23736,00 грн.

За приписами ст. 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача в сумі 1827,00 грн.

Керуючись ст. 124 Конституції України, статтями 11, 526 Цивільного кодексу України, статтями 20, 193, 224, 225 Господарського кодексу України, статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Торгсервіс» (61195, м. Харків, вул. Командарма Корка, 50, кв. 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1, ) суму збитків у розмірі 23736,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повне рішення складено 14.04.2015 р.

Суддя О.О. Ємельянова