ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2015 р.Справа № 922/637/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Семенов О.Є.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу", м. Харків
до Комунальне підприємство "Харківводоканал", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 1 291 978,02 грн.
за участю представників:

позивача - Тарасенко В.Ю.. за дов. № 953 від 26.12.2014 р.

відповідача - Пацурковска О.Н., за дов. № 6644 від 26.12.2015 р.

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства "Харківводоканал", про стягнення коштів у розмірі 1 291 978,02 грн. з яких: 85 194,72 грн. 3% річні; 638 141,51 грн. інфляційні втрати; 328 497,60 грн. пеня; 240 144,19 грн. штраф. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у розмір 25 840,71 грн.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 445 про постачання теплової енергії від 01 жовтня 2008 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 лютого 2015 року, вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження по справі № 922/637/15 та призначено справу до слухання у судовому засіданні на 18 лютого 2015 року. 18 лютого 2015 року по розгляду даної справи судом було оголошено перерву до 02 березня 2015 року. Ухвалою суду від 02 березня 2015 року розгляд справи було відкладено на 17 березня 2015 року. Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 березня 2015 року продовжено строк розгляду даного спору на 15 днів, до 17 квітня 2015 року, та відкладено розгляд справи на 14 квітня 2015 року.

26 березня 2015 року через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо розрахунку суми боргу (вх. № 12093 від 26 березня 2015 року), дані пояснення судом долучено до матеріалів справи.

В засіданні суду 14 квітня 2015 року представники сторін з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в засіданні суду позов визнав повністю та просив суд долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечує та визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі та просить суд розстрочити виконання рішення суду рівними частинами протягом 12 місяців у відповідності до узгодженого обома сторонами графіку розстрочення боргу, який надано разом з відзивом на позов. Дані документи судом долучено до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду за вх. № 14603 від 14 квітня 2015 року.

Представник позивача не заперечив проти розстрочення виконання рішення суду.

В судовому засіданні 14 квітня 2015 року учасники судового процесу не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01 жовтня 2008 року між позивачем (енергопостачальна організація) та відповідачем (споживач) було укладено договір № 445 про постачання теплової енергії (з доповненнями та змінами внесеними додатковими угодами).

Відповідно до п. п. 1.1, 2.1 договору, за цим договором енергопостачальна організація (позивач) бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами), в терміни передбачені цим договором. Теплова енергія постачається споживачу в обсягах, згідно з додатком 1 до цього договору та температури зовнішнього повітря, санітарних норм споживання та приєднаних теплових навантажень, у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення - в період опалювального сезону.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт виконання послуг з постачання теплової енергії та акт звірки розрахунків за її використання (у 2-х примірниках). Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду самостійно, ініціативним дорученням сплачує теплопостачальній організації вартість, зазначеної в додатку 1 до договору кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію споживач здійснює до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (п. п. 6.2, 6.3 договору).

У разі невиконання споживачем умов п. 6.3 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити енергопостачальній організації крім суми заборгованості пеню у розмірі 0,5 % від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу. Пеня сплачується протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання споживачем вимоги енергопостачальної організації. У разі несплати пені у вказаний строк споживач вважається таким, що має заборгованість за цим договором (п. 7.2.2 договору).

Відповідно до п. п. 10.1, 10.3, 10.4 договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 30 грудня 2009 року. Припинення дії договору не звільняє споживача від повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання, передбачені договором № 445 про постачання теплової енергії від 01 жовтня 2008 року, та поставив відповідачеві теплову енергію за період з жовтня 2013 року по листопад 2014 року на загальну суму 4 263 455,34 грн. Даний факт підтверджується актами виконаних робіт, а саме: № 1464 від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 р. на суму 3 331,49 грн.; № 1610 від 30.11.2013 р. за листопад 2013 р. на суму 4 764,19 грн. та № 1464 від 30.11.2013 р. за листопада 2013 р. на суму 176 280,48 грн.; № 1829 від 31.12.2013 р. за грудень 2013 р. на суму 9 082,69 грн. та № 1943 від 31.12.2013 р. за грудень 2013 р. на суму 745 535,15 грн.; № 188 від 31.01.2014 р. за січень 2014 р. на суму 8 908,04 грн. та № 189 від 31.01.2014 р. за січень 2014 р. на суму 1 151 215,09 грн.; № 343 від 28.02.2014 р. за лютий 2014 р. на суму 745 242,84 грн. та № 340 від 28.02.2014 р. за лютий 2014 р. на суму 6 945,36 грн.; № 5528 від 31.03.2014 р. за березень 2014 р. на суму 523 592,74 грн. та № 525 від 31.03.2014 р. за березень 2014 р. на суму 4 508,64 грн.; № 725 від 24.04.2014 р. за квітень 2014 р. на суму 1 118,18 грн. та № 729 від 24.04.2014 р. за квітень 2014 р. на суму 128 664,66 грн.; № 1523 від 30.11.2014 р. за листопад 2014 р. на суму 823 608,46 грн. та № 1532 від 30.11.2014 р. за листопад 2014 р. на суму 9 215,66 грн. (арк. спр. 32-41). Однак відповідач здійснював оплати частково і несвоєчасно із значною затримкою, остаточно вся сума заборгованості за період з жовтня 2013 року по листопад 2014 року була погашена тільки 30 січня 2015 року.

Виходячи з вище викладеного позивачем заявлено до стягнення 1 291 978,02 грн. з яких: 85 194,72 грн. 3% річні за період з 15 листопада 2013 року по 31 грудня 2014 року; 638 141,51 грн. інфляційні втрати за період з листопада 2013 року по грудень 2014 року; 328 497,60 грн. пеня за період з 15 листопада 2013 року по 30 грудня 2014 року; 240 144,19 грн. штрафу у розмірі 7%.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як свідчать матеріали справи, період нарахування позивачем штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за розрахунком визначено вірно, що дає підстави суду задовольнити позовні вимоги позивача стягнувши з відповідача 1 291 978,02 грн. з яких: 85 194,72 грн. 3% річних за період з 15 листопада 2013 року по 31 грудня 2014 року; 638 141,51 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2013 року по грудень 2014 року; пеня в розмірі 328 497,60 грн. за період з 15 листопада 2013 року по 30 грудня 2014 року; штраф у розмірі 240 144,19 грн.

Разом з тим, розглянувши клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду рівними частинами протягом 12 місяців (вх. № 7970 від 02 березня 2015 року) з врахуванням узгодженого між сторонами графіку розстрочення (вх. № 14603 від 14.04.2015 р.), суд встановив наступне.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарському суду надано право при прийнятті рішення відстрочити або розстрочити його виконання. При розгляді питання про надання відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду судом повинні бути з'ясовані наявні обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

В обґрунтування клопотання про розстрочення виконання рішення суду Комунальне підприємство "Харківводоканал" посилається на те, що на теперішній час Комунальне підприємство "Харківводоканал" не має можливості негайно та одноразово оплатити всю суму заборгованості у зв'язку із знаходженням Комунального підприємства "Харківводоканал" у вкрай важкому фінансовому становищі, що підтверджується довідкою про кредиторську та дебіторську заборгованість КП "Харківводоканал" (арк. спр. 73 - 75).

Дослідивши надані до клопотання докази у їх сукупності, суд вважає, що Комунальним підприємством "Харківводоканал" доведено наявність обставин, які свідчать про збитковість господарської діяльності Комунального підприємства "Харківводоканал" та є достатніми для підтвердження винятковості обставин, з якими закон пов'язує можливість розстрочки виконання рішення суду.

Виходячи з вище викладеного, заява Комунального підприємства "Харківводоканал" про розстрочення виконання рішення суду рівними частинами протягом 12 місяців (сума з урахуванням судового збору становить 1 317 817,58 грн.), наступним чином: - до 01.05.2015 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.06.2015 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.07.2015 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.08.2015 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.09.2015 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.10.2015 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.11.2015 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.12.2015 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.01.2016 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.02.2016 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.03.2016 р. - 109 818,00 грн.; - до 01.04.2016 р. - 109 819,58 грн. підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України і, відповідно до якої, витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 25 839,56 грн. покладаються на відповідача та враховані судом при наданні розстрочення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 509, 546-551, 610, 611, 625, 626, 627 ЦК України, ст. 230 ГК України, ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 69, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (61018, місто Харків, вулиця Балакірєва, будинок 3, р/р 82 в Філії ХОУ АТ "Ощадбанк" м. Харків, МФО 351823, ) 85 194,72 грн. 3% річних; 638 141,51 грн. інфляційних втрат; 328 497,60 грн. пені; 240 144,19 грн. штрафу та 25 839, 56 грн. судового збору.

Розстрочити виконання рішення суду шляхом сплати 1 317 817,58 грн. протягом дванадцяти місяців за графіком:

- до 01.05.2015 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.06.2015 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.07.2015 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.08.2015 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.09.2015 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.10.2015 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.11.2015 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.12.2015 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.01.2016 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.02.2016 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.03.2016 р. - 109 818,00 грн.;

- до 01.04.2016 р. - 109 819,58 грн.;

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 17.04.2015 р.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/637/15