ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р.Справа № 916/483/15-г

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Н.В. Комендатенко

за участю представників:

від позивача - Дорошенко А.О.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройкераміка" про стягнення 471437,82 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройкераміка" про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 273 від 13.05.2008 р. в загальній сумі 352899,04 грн., у т.ч. 347974,46 грн. - заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 4801,88 грн. - заборгованості за реактивну електричну енергію, 110,70 грн. - пені, 12,00 грн. - 3% річних, посилаючись на наступне.

13.05.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання електричної енергії № 273, за умовами якого ПАТ „Одесаобленерго" продає електричну енергію ТОВ „Стройкераміка" для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а ТОВ „Стройкераміка" оплачує ПАТ „Одесаобленерго" вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 9.4. договору останній укладено на строк до 31.12.208 р. та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про припинення його дії або про перегляд його умов. Так, позивач вказує, що оскільки до цього часу жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії або перегляд умов останнього, даний договір було пролонговано на 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014 роки.

Пунктами 2.3.1., 2.3.3. договору встановлено обов'язки споживача виконувати умови договору, оплачувати позивачу вартість електричної енергії згідно з умовами додатків „Порядок розрахунків" та „Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії".

13.05.2008 р. сторонами підписано додаток № 9 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" до договору. Цей порядок складено відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, погодженої НКРЕ, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17.01.2002 р. № 19, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.02.2002 р. за № 93/6381.

Пунктом 9 додатку № 9 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" до договору встановлено, що споживач зобов'язаний письмовим повідомленням забезпечувати передачу показань розрахункових електролічильника реактивної електроенергії за розрахунковий період згідно з графіком додатку № 2 до договору. Плата за споживання та генерацію реактивної електроенергії визначається згідно, п. 5 додатку № 9 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" договору.

Наразі позивач зазначає, що 25.04.2013 р. відбулись чергові загальні збори акціонерів ВАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго", на яких серед іншого було прийнято рішення про внесення змін до статуту ВАТ „ЕК Одесаобленерго", у тому числі щодо зміни найменування товариства на Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" та зміни його місцезнаходження. Вказані зміни обумовлені необхідністю приведення діяльності товариства у відповідність до норм діючого законодавства, а саме до вимог Закону України „Про акціонерні товариства", Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", Податкового та Цивільного кодексів України. Так, відповідно до ст. 1 статуту ПАТ „Одесаобленерго" останнє визнається правонаступником ВАТ „Одесаобленерго".

Як зазначає позивач, у грудні 2014 р. обсяг перетікання реактивної електричної енергії дорівнював 26133 кВАр.год на суму 4801,88 грн., що підтверджується актом про обсяги спожитої електричної енергії у грудні 2014 р. та рахунком-фактурою № 273/2 від 25.12.2014 р., який був отриманий представником відповідача 25.12.2014 р. та термін оплати по якому був встановлений до 01.01.2015 р. Проте, за ствердженнями позивача, неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасного проведення розрахунків за цим договором призвело до виникнення у відповідача заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії у грудні 2014 р. в розмірі 4801,88 грн.

Поряд з цим відповідно до п. 2.3.2. договору відповідач зобов'язався дотримуватись режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 договору та режиму роботи електроустановки.

Згідно п. 5.1. договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії з помісячним розподілом (по формі додатку „Обсяги постачання електричної енергії споживачу").

Пунктом 5.2. договору передбачено, що узгоджені обсяги споживання електричної енергії оформлені додатком до договору „Обсяги постачання електричної енергії споживачу" є договірними величинами споживання електричної енергії.

У додатку № 1 до договору сторони узгодили щомісячні обсяги споживання електричної енергії на 2014 рік, а саме: січень - 10000 кВт.год.; лютий - 60000 кВт.год.; березень - 120000 кВт.год.; квітень - 120000 кВт.год.; травень -120000 кВт.год.; червень - 120000 кВт.год.; липень - 120000 кВт.год.; серпень - 120000 кВт.год.; вересень - 120000 кВт.год.; жовтень - 120000 кВт.год.; листопад -100000 кВт.год.; грудень - 30000 кВт.год.

Згідно із п. 5.5. договору споживач має право протягом поточного розрахункового періоду, зазначеного у додатку „Порядок розрахунків" до цього договору, звернутись письмово до постачальника за коригуванням договірної величини споживання електричної енергії та граничної величини електричної потужності.

Відповідно до п.п. 2, 3 додатку № 1 до договору споживач має право протягом розрахункового періоду, але не пізніше ніж за день до зазначеного у додатку „Порядок розрахунків" до договору розрахункового дня, звернутися до постачальника електричної енергії із заявою на коригування договірної величини споживання електричної енергії. Договірні величини споживання електричної енергії на кожен місяць, визначені додатком, можуть бути скориговані постачальником електричної енергії не вище максимально припустимого обсягу споживання електричної енергії (згідно з величиною дозволеної потужності та режимом роботи, зазначеним у додатку „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" до договору) при виконанні споживачем наступних умов: надання постачальнику письмового звернення; виконання оплати обсягу електричної енергії на розрахунковий період з урахуванням обсягу коригування, у відповідності до умов, визначених у додатку „Порядок розрахунків" до договору до дати звернення.

Як вказує позивач, у розрахунковому періоді січень 2014 р. споживач звернувся до ПАТ „Одесаобленерго" з проханням щодо коригування розміру договірної величини споживання електричної енергії в сторону збільшення. Листом від 03.02.2014 р. № 19/31158 позивач повідомив останнього про відмову в коригуванні договірної величини споживання зв'язку із відсутністю оплати заявленого об'єму електроспоживання. Поряд з тим враховуючи, що на дату звернення споживачем було оплачено 31802,16 грн., що відповідає кількості електроспоживання на рівні 27307 кВт.год., розмір договірної величини споживання електричної енергії у січні 2014р. було скориговано до рівня 27 307 кВт.год.

Згідно п. 4.2.2. договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

Пунктом 4 додатку № 1 до договору передбачено, що у випадку перевищення договірних величин споживання електричної енергії, споживач несе відповідальність частиною шостою статті 26 Закону України „Про електроенергетику".

Як зазначає позивач, договірна величина споживання електричної енергії у січні 2014 р. склала 27307 кВт.год., у той час як фактично було спожито 310453 кВт.год., тому перевищення договірних величин складає різницю вищезазначених показників, а саме 283146 кВт.год., що складає суму в розмірі 276719,59 грн.

Як вказує позивач, повідомлення № 013/02-243 від 04.02.2014 р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за січень 2014 р. було вручено відповідачу 04.02.2014 р., про що свідчить його підпис на вказаному повідомленні.

Аналогічно 27.02.2014 р. ТОВ „Стройкераміка" звернулося до ПАТ „Одесаобленерго" коригування ліміту споживання електроенергії в сторону збільшення до рівня 115000 кВт.год. Однак, у зв'язку із відсутністю оплати заявленого ліміту споживання листом № 013/02-422 від 28.02.2014 р. споживачу було повідомлено про відмову в коригуванні договірної величини споживання. Відтак, договірна величина споживання електричної енергії у лютому 2014 р. склала 60000 кВт.год., у той час як фактично було спожито 111110 кВт.год., тому перевищення договірних величин складає різницю вищезазначених показників, а саме 51110 кВт.год., що складає суму в розмірі 51411,55 грн. Як вказує позивач, повідомлення № 013/02-434 від 03.03.2014 р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за лютий 2014 р. було вручено відповідачу 03.03.2014 р., про що свідчить його підпис на вказаному повідомленні.

Також 27.06.2014 р. споживач звернувся до ПАТ „Одесаобленерго" щодо коригування договірної величини споживання електроенергії в сторону збільшення до рівня 199186 кВт.год. Однак, у зв'язку із відсутністю оплати заявленого ліміту споживання листом № 013/02-1184 від 03.07.2014 р. споживача було повідомлено про відмову в коригуванні договірної величини споживання. Як зазначає позивач, договірна величина споживання електричної енергії у червні 2014 р. залишилася на рівні 120000 кВт.год., у той час як фактично було спожито 199138 кВт.год., тому перевищення договірних величин складає різницю вищезазначених показників, а саме 79138 кВт.год. на суму 90003,65 грн. Повідомлення № 013/02-1199 р. від 03.07.2014 р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за червень 2014 р. було вручено відповідачу 03.07.2014р., про що свідчить його підпис на вказаному повідомленні.

Крім того, позивач вказує, що договірна величина споживання електричної енергії у липні 2014 р. склала 120000 кВт.год., у той час як фактично було спожито 195591 кВт.год., тому перевищення договірних величин складає різницю вищезазначених показників, а саме 75591 кВт.год. на суму 93445,59 грн. Як зазначає позивач, що з урахуванням відмови споживачу у корегуванні договірної величини споживання у зв'язку з відсутністю відповідної оплати заявленого ліміту, що було доведено до відома останнього листом № 013/02-1371 від 28.07.2014 р., 03.08.2013 р. відповідачу було вручено повідомлення № 02/1987 від 31.07.2013 р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за липень 2013 р., про що свідчить його підпис на повідомленні.

Як вказує позивач, договірна величина споживання електричної енергії у серпні 2014 р. складає 120000 кВт.год., у той час як фактично було спожито 143921 кВт.год., тому перевищення договірних величин складає різницю вищезазначених показників, а саме 23921 кВт.год. на суму 29425,22 грн. З огляду на відмову споживачу у корегуванні договірної величини споживання за серпень 2014 р., що було доведено до відома останнього листом № 013/02-1638 від 28.08.2014 р., 03.09.2014 р. відповідачу було вручено повідомлення № 013/02-1661 від 02.09.2014 р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за серпень 2014 р., про що свідчить його підпис на вказаному повідомленні.

Наразі позивач посилається на положення абз. 3 п. 2 Додатку № 5 „Порядок розрахунків" до договору, яким передбачено, що остаточний розрахунок за перевищення договірних величин споживання електричної енергії здійснюється споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Як вказує позивач, вищезазначена заборгованість була визнана відповідачем у повному обсязі, про що свідчить укладена між ПАТ „Одесаобленерго" та ТОВ „Стройкераміка" та скріплена печатками сторін угода про порядок погашення заборгованості № 95-14 від 17.09.2014 р. Так, у п. 1.2.угоди закріплене наступне: „Боржник визнає перед кредитором свої грошові зобов'язання станом на 16.09.2014 р. в сумі 374549,24 грн. за перевищення договірної величини електроспоживання і зобов'язується розрахуватися в термін до 20.03.2015 р. відповідно до встановленого в угоді графіку".

Пунктом 2.4 угоди зазначено у разі невиконання або неналежного виконання графі погашення боргових зобов'язань, зазначеного у п. 1.2. угоди, в тому числі прострочення внесення хоча б одного платежу за графіком більш ніж на 10 днів, кредитор має право в односторонньому порядку без додаткового повідомлення боржника відмовитись від зазначеної в п. 1.2 угоди про порядок погашення заборгованості реструктуризації звернутись до господарського суду Одеської області з позовною заявою про примусове стягнення всієї суми вказаних зобов'язань.

Як вказує позивач, відповідач не дотримувався встановленого угодою графіку, постійно допускав прострочення у внесенні платежів, зокрема на момент звернення до суду з позовом відповідачем було здійснено оплату в сумі 193030,14 грн., що є значно меншою ніж передбачено графіком погашення заборгованості (згідно з графіком станом на 20 січня споживач зобов'язаний був погасити 265 549,24 грн.).

У зв'язку із тим, що відповідач неналежно виконував умови договору у частині обсягів споживання електричної енергії та проведення розрахунків за договором про постачання електричної енергії призвело до виникнення у відповідача заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у січні 2014 р., лютому, 2014 р., червні 2014 р., липня 2014 р., серпні 2014 р., у розмірі 347 974,46 грн.

До того ж п. 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3.-2.3.4. договору (вартість електричної енергії, за перетікання реактивної електричної енергії), з порушенням термінів, визначеній додатком „Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Зі змісту п. 7 додатку № 5 „Порядок розрахунків" до договору вбачається, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

У зв'язку із тим, що відповідач у період з 02.01.2015 р. по 02.02.2015 р. належним чином не виконував договірні зобов'язання в частині своєчасної оплати вартості реактивної електричної енергії, позивачем нарахована відповідачу пеня у розмірі 110,70 грн. та 3% річних в сумі 12,00 грн.

Відтак, заявлена позивачем до стягнення сума складається з заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 4801,57 грн., заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у розмірі 347974,46 грн., пені у розмірі 110,70 грн., 3% річних у розмірі 12,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.02.2015 р. позовну заяву ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/483/15-г, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

13.03.2015 року позивачем було подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог до 471437,82 грн., згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 101494,62 грн., заборгованість за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у розмірі 347974,46 грн., заборгованість за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 10386,69 грн.; пеню за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 4565,87 грн.; 3% річних за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 308,65 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасну оплаті вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 5379,21 грн.; пеню за несвоєчасне внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 592,50 грн.; 3% річних за несвоєчасне внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 36,47 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 699,35 грн. Вказану заяву позивач обґрунтовує тим, що станом на 13.03.2015 р. відповідач не здійснював оплати по заявленим у позові сумам заборгованості та штрафним санкціям, поряд з цим відповідачем не було своєчасно сплачено заборгованість за спожиту у січні 2015 р. активну електричну енергію та за перетікання реактивної електричної енергії у грудні 2014 р. і січні 2015 р. Зокрема, позивач вказує, що за січень 2015 р. ТОВ „Стройкераміка" було спожито 54971 кВт.год енергії на суму 101515,62 грн., що підтверджується актами приймання-передавання наданих послуг та рахунком-фактурою № 273/1 від 28.01.2015р. на оплату вартості спожитої електричної енергії, який було отримано представником відповідача 28.01.2015 р., про що свідчить підпис останнього в рахунку; термін оплати вказаного рахунку до 04.02.2015 р. При цьому відповідно до абз. 2 п. 2 додатку № 5 „Порядок розрахунків" до договору, оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, нарахувань по протоколах порушень при користування електричною енергією, рахунків за перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами цього договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Однак, за спожиту активну електричну енергію у січні 2015 р. відповідачем не було здійснено оплати. Таким чином, неналежне виконання вищевказаних умов договору в частині своєчасного проведення розрахунків за договором про постачання електричної енергії призвело до виникнення у ТОВ „Стройкераміка" заборгованості, яка з урахуванням здійсненої станом на 01.01.2015 р. передплати у розмірі 21,00 грн., складає за спожиту активну електричну енергію у січні 2015 р. в розмірі 101494,62 грн. До того ж, як вказує позивач, у січні 2015 р. обсяг перетікання реактивної електричної енергії дорівнював 24391 кВАр.год на суму 5584,81 грн., що підтверджується актом про обсяги спожитої електричної енергії у січні 2015 р. та рахунком-фактурою № 273/2 від 28.01.2015 р., який був отриманий представником відповідача 28.01.2015 р., термін оплати по якому визначено до 04.02.2015 р. Так, за ствердженнями позивача, заборгованість за перетікання реактивної електричної енергії за грудень 2014 р. - січень 2015 р. відповідачем не сплачена, що в свою чергу призвело до виникнення у ТОВ „Стройкераміка" заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії за вказаний період в сумі 10386,69 грн. Разом з тим за неналежне виконання зобов'язань за договором про постачання електричної енергії № 273 від 13.05.2008р. позивачем на суму боргу за спожиту активну та перетікання реактивної електричної енергії відповідно до ст.ст. 549, 625 ЦК України, ст.ст. 220,230 ГК України додатково нараховано відповідачу за період з 02.01.2015р. по 13.03.2015 р. пеню, 3% річних та інфляційні з урахуванням збільшеного періоду прострочення сплати заборгованості.

Відповідач відзив на позов не надав, також представник відповідача у судові засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, вказаною в позовній заяві. Проте, надіслані судом копії ухвали суду про порушення провадження у справі та ухвали про відкладення розгляду справи були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими поштовими повідомленнями, що містяться в матеріалах справи, за закінченням строку зберігання згідно довідки Укрпошти ф. 20 на поштових конвертах.

Як передбачено приписами ст. 64 ГПК України, у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Так, у пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Крім того, у пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 зазначено, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, як зазначено в абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

13.05.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго" (постачальник) та ТОВ „Стройкераміка" (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 273, відповідно до п. 1.1. якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

В п. 2.1 договору передбачено, що під час виконання умов цього договору з питань, що не обумовлені ним, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПККЕ).

Відповідно до п. 2.2. договору постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору. В свою чергу відповідач як споживач згідно з п. 2.3.3 договору зобов'язується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків „Порядок розрахунків та „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Згідно з п. 5.1. договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік споживач не пізніше 01 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії з помісячним розподілом (по формі додатку „Обсяги постачання електричної енергії споживачу"). У разі ненадання споживачем зазначених відомостей про розмір очікуваного обсягу електричної енергії на наступний рік до 01 листопада поточного року, а також неузгодження між сторонами обсягів електричної енергії на наступний рік по формі додатку „Обсяги постачання електричної енергії споживачу" діючий додаток 1 на поточний рік до договору вважається продовженим на наступний рік, тобто помісячні обсяги споживання електричної енергії зазначені у додатку 1 до договору є договірними величинами на наступний рік, до укладення сторонами нового додатку 1 до договору.

Відповідно до п. 9.4. договору останній набрав чинності з дня його підписання і укладено на строк до 31 грудня 2008 року. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як з'ясовано судом, жодна із сторін не зверталась з відповідною заявою про відмову від договору № 273 від 13.05.2008 р. після закінчення строку його дії, у зв'язку з чим вказаний договір був пролонгований на наступні 2009-2015 роки та є діючим.

При цьому слід зазначити, що під час дії договору у відповідності з вимогами Закону України „Про акціонерні товариства" постачальником електроенергії - ВАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" було змінено назву на Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго". Зокрема, 25.04.2013 р. відбулись чергові загальні збори акціонерів ВАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго", на яких було прийнято рішення про внесення змін до статуту ВАТ „ЕК Одесаобленерго", зокрема щодо зміни найменування товариства на Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" та зміни його місцезнаходження, що обумовлено необхідністю приведення діяльності товариства у відповідність до норм діючого законодавства, а саме до вимог Закону України „Про акціонерні товариства", Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", Податкового та Цивільного кодексів України. Так, відповідно до ст. 1 статуту ПАТ „ЕК Одесаобленерго" останнє визнається правонаступником ВАТ „ЕК Одесаобленерго".

За ствердженнями позивача, останній сумлінно виконував свої обов'язки за договором, на відміну від відповідача, який недобросовісно ставився до покладених згідно з договором на нього зобов'язань, зокрема не своєчасно та не в повному обсязі розраховувався за спожиту активну електричну енергію та не дотримувався встановлених договором граничних величин споживання електричної енергії.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, укладений між сторонами по справі договір, за яким позивач здійснює постачання електроенергії відповідачу, є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як випливає зі змісту вищевказаного договору № 273, позивач взяв на себе зобов'язання постачати споживачеві електроенергію в обсягах та з врахуванням визначених договором умов, натомість відповідач як споживач згідно з договором зобов'язався оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків до договору.

Відповідно до п. 7.1 договору облік електроенергії, спожитої споживачем та або субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Згідно п. 7.5. договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка „Графік зняття показів засобів електричної енергії" оформлюються такі документи:

- акт про використану електричну енергію;

- акт результатів замірів електричної енергії.

Так, відповідно до п. 1. додатку № 2 „Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії" до договору, покази засобів обліку, відповідно до додатку „Перелік об'єктів споживача", фіксуються 24 числа кожного місяця о 00-24 годині.

Пунктом 2 додатку № 2 „Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії" до договору передбачено, що споживач зобов'язаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, оформити „Акт про обсяги спожитої електричної енергії" у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, і в перший день наступного розрахункового періоду надати нарочно постачальнику за адресою: смт. Овідіополь, вул. Дзержинського, 127.

Згідно з п. 4 додатку № 5 „Порядок розрахунків" до договору, обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається за „Актом про обсяги спожитої електроенергії" за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показів. Розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого споживачем „Акта про обсяги спожитої електроенергії" як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу, який діяв на кінець розрахункового періоду на обсяг спожитої в розрахунковому періоді електроенергії (п. 5 додатку № 5 „Порядок розрахунків" до договору).

Згідно п. 1 додатку № 5 „Порядок розрахунків", що є невід'ємною частиною договору, розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 24 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

При цьому споживач здійснює оплату за електроенергію самостійно поточними платежами в наступні терміни: до 08 числа розрахункового місяця - 50%, до 18 числа розрахункового місяця - 50% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору „Обсяги постачання електричної енергії споживачу" або вартості величини очікуваного споживання при значному відхиленні споживання електроенергії в розрахунковому періоді. Розмір суми платежу розраховується споживачем самостійно як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу на очікуваний обсяг споживання електричної енергії, визначених на поточний розрахунковий період. Остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами цього договору здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку (п. 2 додатку № 5).

Пунктом 6.11 ПКЕЕ передбачено, що тривалість періоду здійснення споживачем розрахунків зазначається у договорі та/або на платіжному повідомленні, тобто має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунка.

Як з'ясовано судом, у січні 2015 р. відповідачем було спожито 54971 кВт.год електричної енергії на суму 101 515,62 грн., що підтверджується актом про обсяги спожитої електричної енергії та рахунком-фактурою на оплату вартості спожитої електричної енергії, отриманим представником відповідача (а.с. 133-134).

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, постачання позивачем відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії відповідачем є підставою виникнення у останнього зобов'язання оплатити таку електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства згідно виставленого рахунку-фактури на оплату вартості спожитої електроенергії, копії яких поряд з вказаними актами наявні в матеріалах справи.

У відповідності до ст. 26 Закону України „Про електроенергетику" споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Пунктом 1.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996 р. передбачає, що електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару.

Відповідно до п.п. 1 п. 8.1. Правил постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України.

Згідно із п. 10.2. Правил споживач зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії відповідно до умов договору.

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, відповідач не здійснив повної оплати за спожиту активну електричну енергію у період з грудні 2014 р. - січні 2015 р. , внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка з урахуванням наявної у відповідача станом на 01.01.2015 р. передплати в сумі 21,00 грн. становить 101494,62 грн.

Так, наявність вказаної суми боргу відповідач не спростував, докази її погашення в матеріалах справи відсутні. Так, частиною другою статті 22 ГПК України передбачено, що сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання тощо; обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ч. 2 ст. 43 ГПК України), якими в силу ст. 32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наразі несплатою позивачу вищевказаної суми заборгованості за спожиту активну електроенергію за договором № 273 відповідач порушив умови вказаного договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми заборгованості за спожиту активну електроенергію в розмірі 101494,62 грн.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Також пунктом 2.3.4 договору передбачено, що відповідач зобов'язався здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею ПАТ „Одесаобленерго" та електроустановками відповідача згідно з додатком „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

Згідно з п. 9 додатку № 9 до договору „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" споживач зобов'язаний письмовим повідомленням забезпечувати передачу показань розрахункових електролічильників реактивної електроенергії за розрахунковий період згідно з графіком додатку № 2 до договору.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2014 р. відповідачем було обчислено плату за перетікання реактивної електричної енергії виходячи з обсягу 13 767 кВАрг на суму 504,27 грн., що підтверджується актом про обсяги спожитої електричної енергії та рахунком-фактурою на оплату вартості перетікання реактивної електричної енергії, отриманим представником відповідача

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2014 р. обсяг перетікання реактивної електричної енергії дорівнював 26133 кВАр.год на суму 4801,88 грн., що підтверджується актом про обсяги спожитої електричної енергії у грудні 2014 р. (а.с. 78) та рахунком-фактурою № 273/2 від 25.12.2014 р. (а.с. 79), який був отриманий представником відповідача 25.12.2014 р. та термін оплати по якому був встановлений до 01.01.2015 р. Також у січні 2015 р. обсяг перетікання реактивної електричної енергії дорівнював 24391 кВАр.год на суму 5584,81 грн., що підтверджується актом про обсяги спожитої електричної енергії у січні 2015 р. (а.с. 132) та рахунком-фактурою № 273/2 від 28.01.2015 р. (а.с. 134), який був отриманий представником відповідача 28.01.2015 р., термін оплати по якому визначено до 04.02.2015 р.

Як встановлено судом, відповідач не здійснив оплати за перетікання реактивної електричної енергії, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість за перетікання реактивної електричної енергії за грудень 2014 р. - січень 2015 р. у розмірі 10386,69 грн. (4801,88 грн. + 5584,81 грн.).

Так, пунктом 1.1. Правил передбачає, що плата за перетікання реактивної електроенергії - плата за послуги, які електропередавальна організація або власник технологічних електричних мереж змушені надавати споживачу, якщо він експлуатує електромагнітно незбалансовані електроустановки.

Відповідно до п. 6.33 Правил величина плати за перетікання реактивної електроенергії на межі розділу електромереж визначається електропередавальною організацією відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17 січня 2002 року № 19, та зазначається у відповідному договорі між електропередавальною організацією та споживачем, електроустановки якого приєднані до електричних мереж електропередавальної організації.

Пунктом 3.1 Методики передбачено, що розрахунки за перетікання реактивної електроенергії з мережі електропередавальної організації та за генерацію в її мережу згідно з відповідними додатками до договорів, передбаченими Правилами, здійснюються з усіма споживачами (крім населення), які мають сумарне середньомісячне споживання активної електроенергії за всіма точками обліку на одній площадці 5000 кВт.год. та більше.

Пунктом 6.34. Правил встановлено, що споживачі, електроустановки яких приєднані до мереж, що належать електропередавальній організації, вносять плату за перетікання реактивної електроенергії на поточний рахунок електропередавальної організації відповідно до умов договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або договору про постачання електричної енергії.

Положеннями п. 6.35. Правил регламентовано, що плата за перетікання реактивної електричної енергії призначена для адресного економічного стимулювання ініціативи споживача до впровадження технологічних заходів на вирішення питань з компенсації перетікань реактивної електричної енергії.

Згідно із п.п. 8 п. 10.2. Правил споживач електричної енергії зобов'язаний здійснювати компенсацію перетікань реактивної електричної енергії з метою енергозбереження та дотримання показників якості електричної енергії.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 10386,69 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії в розмірі 347974,46 грн. суд зазначає наступне.

Згідно із п. 1.1. Правил договірна величина споживання електричної енергії - узгоджена в договорі між постачальником електричної енергії і споживачем величина обсягу електричної енергії на відповідний розрахунковий період.

Відповідно до п. 2.3.2. договору споживач зобов'язаний дотримуватись режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 договору та режиму роботи електроустановки.

Аналогічно в п.п. 22 п. 10.2. Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний забезпечувати виконання встановлених режимів електроспоживання.

Згідно з п. 5.1. договору для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії з помісячним розподілом (по формі додатку „Обсяги постачання електричної енергії споживачу").

Узгоджені обсяги споживання електричної енергії оформлені додатком № 1 є договірними величинами споживання електричної енергії (п. 5.2 договору). Так, у додатку № 1 до договору сторони узгодили щомісячні обсяги споживання електричної енергії на 2014 рік, а саме: січень - 10000 кВт.год.; лютий - 60000 кВт.год.; березень - 120000 кВт.год.; квітень - 120000 кВт.год.; травень - 120000 кВт.год.; червень - 120000 кВт.год.; липень - 120000 кВт.год.; серпень - 120000 кВт.год.; вересень - 120000 кВт.год.; жовтень - 120000 кВт.год.; листопад - 100000 кВт.год.; грудень - 30000 кВт.год.

Відповідно до п.п. 2, 3 додатку № 1 до договору, споживач має право протягом розрахункового періоду, але не пізніше ніж за день до зазначеного у додатку „Порядок розрахунків" до договору розрахункового дня, звернутися до постачальника електричної енергії із заявою на коригування договірної величини споживання електричної енергії. Договірні величини споживання електричної енергії на кожен місяць, визначені додатком, можуть бути скориговані постачальником електричної енергії не вище максимально припустимого обсягу споживання електричної енергії (згідно з величиною дозволеної потужності та режимом роботи, зазначеним у додатку „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" до договору) при виконанні споживачем наступних умов: надання постачальнику письмового звернення; виконання оплати обсягу електричної енергії на розрахунковий період з урахуванням обсягу коригування, у відповідності до умов, визначених у додатку „Порядок розрахунків" до договору до дати звернення.

Згідно п. 5.5 договору споживач має право протягом поточного розрахункового періоду, зазначеного у додатку „Порядок розрахунків" до цього договору, звернутись письмово до постачальника за коригуванням договірної величини споживання електричної енергії та граничної величини електричної потужності.

Пунктом 4.4. Правил передбачено, що споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії.

За результатами розгляду споживачу надсилається повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин або обґрунтована відмова здійснення коригування. Повідомлення про рівні відкоригованих договірних величин обсягу споживання та електричної потужності є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 6.14. Правил перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2014 року відповідач звернувся до ПАТ „Одесаобленерго" з проханням щодо коригування розміру договірної величини споживання електричної енергії в сторону збільшення. Листом № 19/31158 від 03.02.2014 року позивач повідомив останнього про відмову в коригуванні договірної величини споживання у зв'язку із відсутністю оплати заявленого об'єму електроспоживання. При цьому з урахуванням того, що на дату звернення споживачем було оплачено 31 802,16 грн., що відповідає кількості електроспоживання на рівні 27307 кВт.год., розмір договірних величин споживання електричної енергії у січні 2014 року позивачем було скориговано до рівня 27307 кВт.год, в той час як фактично відповідачем було спожито 310453 кВт.год. Відтак, відповідачем було допущено перевищення договірної величини споживання електричної енергії у січні 2014 р. на 283146 кВт.год, що є різницею вищезазначених показників (310453 кВт.год. - 27307 кВт.год.). Так, відповідне повідомлення № 013/02-243 від 04.02.2014 р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за січень 2014 р. було вручено відповідачу 04.02.2014 р., про що свідчить його підпис на вказаних повідомленнях. Відтак, за розрахунком позивача, сума сплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії в січні 2014 р. у кількості 283146 кВт.год склала 276719,59 грн. (283146 кВт.год. х 0,9773 грн. тариф).

27.02.2014 р. ТОВ „Стройкераміка" звернулося до ПАТ „Одесаобленерго" її коригування ліміту споживання електроенергії в сторону збільшення до рівня 115000 кВт.год. Однак, у зв'язку із відсутністю оплати заявленого ліміту споживання листом № 013/02-422 від 28.02.2014 р. споживача було повідомлено про відмову в коригуванні договірної величини споживання. Отже, договірна величина споживання електричної енергії у лютому 2014 р. склала 60000 кВт.год., у той час як відповідачем фактично було спожито 111110 кВт.год., тому перевищення договірних величин складає різницю вищезазначених показників, а саме 51110 кВт.год. на суму 51411,55 грн. (51110 кВт.год. х 1,0059 грн. тариф). Повідомлення № 013/02-434 від 03.03.2014 р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за лютий 2014 р. було вручено відповідачу 03.03.2014р., про що свідчить його підпис на вказаному повідомленні.

27.06.2014 р. відповідач звернувся до ПАТ „Одесаобленерго" щодо коригування договірної величини споживання електроенергії в сторону збільшення до рівня 199186 кВт.год. Однак, у зв'язку із відсутністю оплати заявленого ліміту споживання листом № 013/02-1184 від 03.07.2014р. споживача було повідомлено про відмову в коригуванні договірної величини споживання. Таким чином, договірна величина споживання електричної енергії у червні 2014 р. залишилася на рівні 120000 кВт.год., у той час як фактично було спожито 199138 кВт.год., тому перевищення договірних величин склало різницю вищезазначених показників, а саме 79138 кВт.год. на суму 90003,65 грн. (79138 кВт.год. х 1,1773 грн. тариф). Повідомлення № 013/02-1199 р. від 03.07.2014 р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за червень 2014 р. було вручено відповідачу 03.07.2014р., про що свідчить його підпис на вказаному повідомленні.

Аналогічно у корегуванні договірної величини споживання в липні 2014 р. відповідачу було відмовлено у зв'язку із відсутністю відповідної оплати заявленого ліміту, про що було сповіщено відповідача листом № 013/02-1371 від 28.07.2014 р. Так, у липні 2014 року відповідачем було допущено перевищення договірної величини споживання електричної енергії на 75591 кВт.год., що є різницею показників між договірною величиною споживання електричної енергії 120000 кВт.год. і спожитою електроенергією 195591 кВт.год., відповідно сума перевищення склала 93 445,59 грн. (75591 кВт.год. х 1,2362 грн. тариф). Повідомлення № 013/02-1380 р. від 293.07.2014 р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за липень 2014 р. було вручено відповідачу 29.07.2014р., про що свідчить підпис його представника на вказаному повідомленні.

Договірна величина споживання електричної енергії у серпні 2014 р. склала 120000 кВт.год., оскільки у корегуванні договірної величини споживання за серпень 2014 р. споживачу було відмовлено, що було доведено до відома останнього листом № 013/02-1638 від 28.08.2014 р. Проте, фактично відповідачем було спожито 143921 кВт.год., тому перевищення договірних величин складає різницю вищезазначених показників, а саме 23 921 кВт.год. на суму 29 425,22 грн. (23 921 кВт.год. х 1,2301 грн. тариф). Повідомлення № 013/02-1661 від 02.09.2014р. про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за серпень 2014 р. було вручено відповідачу 03.09.2014 р., про що свідчить його підпис на вказаному повідомленні.

Згідно п. 4.2.2. договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

Пунктом 4 додатку № 1 до договору передбачено, що у випадку перевищення договірних величин споживання електричної енергії, споживач несе відповідальність згідно з частиною шостою статті 26 Закону України „Про електроенергетику".

Згідно ч. 6 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Таким чином, відповідальність у вигляді додаткової плати за перевищення договірної величини споживання електроенергії прямо встановлено ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та умовами укладеного між сторонами договору.

Згідно із п. 6.16. Правил обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору. Визначені відповідно до законодавства України вартість різниці між обсягом фактично спожитої величини і обсягом договірної величини електричної енергії, а також вартість різниці між найбільшою величиною споживаної електричної потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду в години контролю максимуму навантаження, та договірною граничною величиною електричної потужності зараховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Як зазначає позивач, нарахована відповідачу плата за перевищення договірних величин споживання електричної енергії не була сплачена відповідачем згідно з положеннями абз. 3 п. 2 додатку до договору № 5 „Порядок розрахунків" на протязі 5 операційних днів з дня отримання відповідного рахунку, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість по вказаній платі.

Наявність заборгованості підтверджується укладеною між ПАТ „Одесаобленерго" та ТОВ „Стройкераміка" угодою про порядок погашення заборгованості № 95-14 від 17.09.2011 р., в п. 1.2. якої зазначено, що боржник визнає перед кредитором свої грошові зобов'язання станом на 16.09.2014 р. в сумі 374549,24 грн. за перевищення договірної величини електроспоживання і зобов'язується розрахуватись в термін до 20.03.2015 р. відповідно до встановленого в Угоді графіку.

Пунктом 2.4 Угоди зазначено у разі невиконання або неналежного виконання графіку погашення боргових зобов'язань, зазначеного у п. 1.2. Угоди, в тому числі прострочення внесення хоча б одного платежу за графіком більш ніж на 10 днів, кредитор має право в односторонньому порядку без додаткового повідомлення боржника відмовитись від зазначеної в п. 1.2 Угоди про порядок погашення заборгованості реструктуризації та звернутись до господарського суду Одеської області з позовною заявою про примусове стягнення всієї суми вказаних зобов'язань.

За ствердженнями позивача, відповідач не дотримувався встановленого Угодою графіку, постійно прострочував платежі та станом на день звернення до суду з позовною заявою здійснив оплату в сумі 193 030,14 грн., що є значно меншою ніж передбачено графіком погашення заборгованості (згідно з графіком станом на 20 січня споживач зобов'язаний був погасити 265 549,24 грн.

Враховуючи вищезазначене, ПАТ „Одесаобленерго" скористалося своїм право передбаченим п. 2.4. Угоди про порядок погашення заборгованості та відмовилося зазначеної в ній реструктуризації заборгованості.

Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору в частині обсягів споживання електричної енергії та проведення своєчасної оплати за договором у ТОВ „Стройкераміка" існує заборгованість за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у січні 2014 р., лютому 2014 р., червні 2014 р., липні 2014 р. та серпні 2014 р. в загальному розмірі 347 974,46 грн., яка визнана відповідачем в актах звірки від 26.01.2015 р. та від 02.03.2015 р., копії яких містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, суд вважає цілком правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача 347 974,46 грн. за перевищення відповідачем договірних величин споживання електричної енергії у заявленому періоді.

Поряд з вказаним в ч. 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" зазначено, що споживач енергії несе відповідальність, зокрема, за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень частини 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, п. 4.2.1 договору передбачає, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4. цього договору (вартість електричної енергії , за перетікання реактивної електричної енергії), з порушенням термінів, визначених додатком „Порядок розрахунків" споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Зі змісту п. 7 додатку № 5 „Порядок розрахунків" до договору вбачається, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені.

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов'язання за договором № 273 щодо здійснення оплати вартості спожитої активної електроенергії та вартості перетікання реактивної електричної енергії, а також те, що сторонами у договорі погоджено нарахування пені по день фактичної оплати, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за період з 05.02.2015 р. по 13.03.2015 р. за несвоєчасну оплати вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 4565,87 грн., а також за період з 02.01.2015 р. по 13.03.2015 р. за несвоєчасну оплату вартості перетікання реактивної електричної енергії, відповідачу у розмірі 592,50 грн., виходячи з облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період прострочення, розрахунки яких додано до заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 130-131). Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення вказаних сум пені.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред'явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов'язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

В п. 7 додатку № 5 „Порядок розрахунків" до договору зазначено, що сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

З огляду на те, що в укладеному сторонами по справі договорі № 273 не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості спожитої активної електроенергії та вартості перетікання реактивної електричної енергії, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних за період з 05.02.2015 року по 13.03.2015 року (37дн.) на суму несплаченої вартості спожитої активної електричної енергії, що складають 308,65 грн. (101494,62 грн. /100%х 3% / 365 дн. х 37 дн.). Також цілком правомірним є нарахування позивачем 3% річних за порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії за період з 02.01.2015 року по 13.03.2015 року, виходячи з існуючої суми боргу у вказаному періоді, що за наданим позивачем розрахунком (а.с. 131) склали в сумі 36,47 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов'язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (Постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 р. N 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.97р. N 62-97р).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 р. N 52/30).

У п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 р. зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Так, суд вважає обґрунтованим здійснення позивачем нарахування інфляційних за порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати вартості спожитої активної електроенергії, а також за порушення зобов'язання щодо сплати вартості перетікання реактивної електричної енергії. Враховуючи викладене та з урахуванням Рекомендацій Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі від 03.04.1997 р. N 62-97р., судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань на несвоєчасну сплачену суму вартості спожитої активної електроенергії за період з 05.02.2015 р. по 13.03.2015 р. в сумі 5379,21 грн. та встановлено правильність вказаного розрахунку (101494,62 грн. (сума боргу) х 1,053 (сукупний індекс інфляції) - 101494,62 грн.). Також вірним є здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань на несвоєчасну сплачену суму 4801,88 грн. вартості перетікання реактивної електроенергії за період з 02.01.2015 р. по 04.02.2015 р., що склали 148,86 грн. (4801,88 грн. грн. (сума боргу) х 1,031 (сукупний індекс інфляції) - 4801,88 грн.), та на суму боргу 10386,89 грн. за перетікання реактивної електроенергії за період з 05.02.2015 р. по 13.03.2015 р., що склали 550,49 грн. (10386,89 грн. (сума боргу) х 1,053 (сукупний індекс інфляції) - 10386,89 грн.), що разом складає 699,35 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 101 494,62 грн., заборгованість за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 10386,69 грн., заборгованість за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у розмірі 347974,46 грн., пеня за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 4565,87 грн. та за несвоєчасне внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 592,50 грн., 3% річних за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 308,65 грн. та за несвоєчасне внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 36,47 грн., інфляційні втрати за несвоєчасну оплаті вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 5379,21 грн. та за несвоєчасне внесення плати за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 699,35 грн., що разом складає 471437,82 грн.

У зв'язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, та рішення відбулось на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, слід віднести за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройкераміка" про стягнення 471437,82 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройкераміка" (67813, Одеська область, Овідіопольський район, с. Калаглія, вул. Чапаєва, 55, ; р/р 001 в АБ „Південний", МФО 328209) на користь Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго" (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, б. 28„Б"; ; р/р 777 в Одеському обласному управлінні ПАТ „Ощадбанк" м. Одеси, МФО 328845) заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 101494/сто одна тисяча чотириста дев'яносто чотири/грн. 62 коп., заборгованість за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 10386/десять тисяч триста вісімдесят шість/грн. 69 коп., заборгованість за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у розмірі 347974/триста сорок сім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири/грн. 46 грн., пеня за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 4565/чотири тисячі п'ятсот шістдесят п'ять/грн. 87 коп., пеня за несвоєчасну сплату перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 592/п'ятсот дев'яносто дві/грн. 50 коп., 3% річних за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 308/триста вісім/грн. 65 коп., 3% річних за несвоєчасну оплату перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 36/тридцять шість/грн. 47 коп., інфляційні втрати за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 5379/п'ять тисяч триста сімдесят дев'ять/грн. 21 коп., інфляційні втрати за несвоєчасну оплату перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 699/шістсот дев'яносто дев'ять/грн. 35 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 9428/дев'ять тисяч чотириста двадцять вісім/грн. 76 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 14 квітня 2015 р.

Суддя В.С. Петров