ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р.Справа № 922/904/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю НВП "Адепт", м. Харків
про стягнення коштів, повернення майна
за участю представників сторін:

позивача - Ворожбянов А.М., за довіреністю № 08-11/4849/2-14 від 29.12.2014, Грєнкова І.В. за довіреністю № 08-11/4838/2-14 від 29.12.2014 року,

відповідача - Козуб О.І, за довіреністю № 1/2015 від 21.01.2015, Обраменко І.О. за довіреністю від 01.04.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада, м. Харків (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю НВП "Адепт", м. Харків, відповідно до якого просить зобов'язати відповідача повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова, в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку площею 1,1422 га, яка розташована по вул. Саратовській, 51 у м. Харкові. Також, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь доходи, отримані від безпідставно набутого майна в розмірі 897 709,33 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що не здійснення відповідачем плати за використання земельної ділянки в розмірі, визначеному земельними актами, тобто за регульованими державою цінами, які є фактично звичайною ціною, призвело в результаті до одержання ним доходів, посилаючись при цьому на положення статей 1212-1214 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.02.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 10.03.2015 року о 10:15 годині.

У судовому засіданні 10.03.2015 року було оголошено перерву до 23.03.2015 року о 10:30 год.

До господарського суду Харківської області 16.03.2015 року від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 9925), відповідно до якого останній просить суд здійснювати фіксування судового процесу у справі № 922/904/15 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вказане клопотання представника позивача було прийнято судом до розгляду та задоволене, з урахуванням чого запис розгляду даної судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: КП "Діловодство спеціалізованого суду" та для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер CICX - 08776.

У судовому засіданні 23.03.2015 року було оголошено перерву до 08.04.2015 року о 10:30 год.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Окрім того, представник позивача 31.03.2015 року до суду надав клопотання (вх. № 12503), відповідно до якого останній просив суд долучити до матеріалів справи судову практику, що склалась з розгляду даної категорії справи, в якості обґрунтування правової позиції Харківської міської ради. Також, 07.04.2015 року представник позивача надав до суду письмові пояснення по справі (вх. № 13829).

Всі надані представником позивача документи були прийняті судом до розгляду, досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, з підстав викладених у наданому до суду 10.03.2015 року та 08.04.2015 року відзиві на позовну заяву (вх. № 8936 та № 13956). Окрім того, представник відповідача 26.03.2015 року до суду надав клопотання (вх. № 11945), відповідно до якого останній просив суд долучити до матеріалів справи копію Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 06.09.2010 року.

В той же час, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься клопотання (вх.№ 8934) відповідача надане до суду 10.03.2015 року, про зупинення провадження у справі № 922/904/15 до набрання рішенням суду законної сили за результатом розгляду по суті Господарським судом Харківської області позовної заяви ТОВ НВП " Адепт" у справі № 922/488/15, яке залишається судом без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

05.11.1998 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Адепт" (відповідач) на підставі Договору купівлі-продажу та Акту прийому-передачі придбало у Акціонерного товариства Фірми "КЖБІ і К" об'єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м.Харків, вул.Саратовська, 51, право власності на які було зареєстровано у КП "Харківське МіськБТІ" 15.01.1999р. за реєстровим № 2639.

Так, звертаючись з даним позовом до суду, позивач, посилаючись на набуття відповідачем права власності об'єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м.Харків, вул.Саратовська, 51 та на те, що відповідач використовує земельну ділянку площею 1,1422 по вказаній адресі, для обслуговування зазначених нежитлових будівель без належно оформленого права володіння та/або користування земельної ділянки, що в свою чергу свідчить про використання останньої без достатньої правової підстави та є підставою для стягнення з відповідача на свою користь доходу від безпідставно набутого майна в розмірі 897 709,33 грн.

Встановлені судом обставини справи свідчать, що на спірній земельній ділянці відповідачу на праві приватної власності належать нежитлові будівлі (нерухоме майно) Ж-1 - нежитлове приміщення площею 1962,6 кв.м.; Д-3 - нежитлове приміщення - 1405,3 кв.м. ; И-1 нежитлове приміщення - 933,9 кв.м. ; К-1 нежитлове приміщення - 867,5 кв.м. ; З-1 нежитлове приміщення - 788,8 кв.м. Л-2 нежитлове приміщення - 499,2 кв.м., загальною площею 6457,3 кв.

В той же час суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

Таким чином, будь-яке переміщення вказаної нерухомості є неможливим без її знецінення (знищення) та зміни її призначення.

Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на безпідставне користування відповідачем спірною земельною ділянкою та в якості правових підстав позову вказує положення ст. 1212 - 1214 Цивільного кодексу України. Проте, суд не погоджується з такими висновками позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи викладене, можна дійти висновку, що зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

По-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК).

Так, відповідно до частини 1 статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Статтею 1214 Цивільного кодексу України передбачено визначення реального розміру неодержаного прибутку.

Як вбачається зі змісту статей 1212, 1213, 1214 ЦК України, зокрема, із вжитого в них терміну "потерпілий", ці статті застосовуються до деліктних правовідносин, коли фізичній або юридичній особі завдано шкоди шляхом порушення їх охоронюваних законом прав, зокрема, - майнових.

Отже, суд зазначає, що для застосування вищезазначених норм ЦК України має бути доведено факт протиправності дій відповідача.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, яким у постанові від 06.11.14 у справі №922/1087/14 вказано, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення ст. 22 Цивільного кодексу України та ч.2 ст. 224 Господарського кодексу України. Для застосуванні такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

Проте, позивачем не доведено наявність вищевказаних елементів цивільного правопорушення в діях відповідача.

Враховуючи викладене, застосування 1212, 1213, 1214 ЦК України в даному випадку є неправомірне.

Так, як вже зазначалось вище, на спірній земельній ділянці в м.Харкові, вул.Саратовська, 51 відповідачу на праві приватної власності належать нежитлові будівлі (нерухоме майно).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 30 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на час укладення договору в 1993 р., при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об'єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Згідно чинного земельного законодавства, використання землі здійснюється або на праві власності, або на праві користування земельною ділянкою (в даному випадку - договору оренди земельної ділянки).

Судом встановлено, що на підставі листів Aкціонерного товариства Фірми "КЖБІ і К" та TOB НВП "Адепт" рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 877 від 14.07.1999р. було припинено користування AT Фірми "КЖБІ і К" частиною земельної ділянки та передано її TOB НВП "Адепт", у зв'язку з чим 21.03.2001р. між сторонами у справі було укладено відповідний Договір на право тимчасового користування землею № 2360, зареєстрований 29.03.2001р.

Відповідно до умов укладеного між сторонами Договору на право тимчасового користування землею № 2360 від 21.03.2001р., відповідач прийняв у тимчасове користування земельну ділянку за адресою м.Харків, вул.Саратовська, 51, площею 1,1422 га, строком до 04.01.2024р. для експлуатації виробничих та допоміжних будівель і споруд.

Листом від 12.06.2004р. № 40 відповідач звернувся до міського голови м.Харкова Шумілкіна В.А. з проханням припинити право користування частиною земельної ділянки площею 27 кв.м., яка знаходиться у тимчасовому користуванні ТОВ НПП "Адепт" по вул.Саратовська, 51 (Договір № 2360 від 29.03.2001р.).

Як вбачається з Технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, складеної на замовлення позивача, рішенням сесії Харківської міської ради № 88/05 від 27.04.2005р. (п. 1.4 Додатку 1) припинено дію Договору на право тимчасового користування землею № 2360 від 21.03.2001р. за добровільною відмовою позивача з посиланням на лист TOB НВП "Адепт" № 40 від 12.06.2004р., в той час, як із тексту цього листа вбачається, що відповідач просив припинити право користування лише частиною земельної ділянки площею 0,0027 га, а не всієї земельної ділянки, та не просив припиняти дію Договору на право тимчасового користування землею № 2360 від 21.03.2001р.

Крім того, у вищезазначеному рішенні зазначено про припинення права користування відповідача частиною земельної ділянки, площею 0,0027 га по вул.Саратовській, 51, а також про необхідність відповідачу оформити право оренди земельної ділянки по вул.Саратовській, 51, яка залишається у його користуванні.

Так, з моменту укладення Договору на право тимчасового користування землею по теперішній час відповідач безперервно користується вищезазначеною земельною ділянкою у відповідності з її цільовим призначенням, та, як платник єдиного податку, належним чином сплачує необхідні платежі. Вказану обставину також підтверджує Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складений 06.09.2010р. Управлінням Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Адепт", м.Харків звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання недійсним та скасування пункту 1.4 Додатку 1 до рішення сесії Харківської міської ради № 88/05 від 27.04.2005р., а також про визнання чинним Договору на право тимчасового користування землею № 2360, зареєстрованого 29.03.2001р., щодо користування земельною ділянкою за адресою: м.Харків, вул.Саратовська, 51, площею 1,1422 га, строком до 04.01.2024р., для експлуатації виробничих та допоміжних будівель і споруд.

Так, рішенням господарського суду Харківської області від 01.04.2015 року по справі № 922/488/15 позовні вимоги задоволено повністю визнано недійсним та скасовано пункт 1.4. Додатку 1 до Рішення ХХХV сесії Харківської міської ради ІV скликання "Про припинення та надання у користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам" від 27.04.2005р. № 88/05; визнано чинним Договір на право тимчасового користування землею № 2360, зареєстрований 29.03.2001р., щодо користування земельною ділянкою за адресою: м.Харків, вул.Саратовська, 51, площею 1,1422 га, строком до 04.01.2024р. для експлуатації виробничих та допоміжних будівель і споруд.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд зазначає, що обов'язок по доведенню існування в законі підстав для зобов'язання відповідача повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова, в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку площею 1,1422 га, яка розташована по вул. Саратовській, 51 у м. Харкові та стягнення з відповідача на свою користь доходи, отримані від безпідставно набутого майна в розмірі 897 709,33 грн. покладений на позивача.

Проте, в даному випадку цей тягар доказування позивачем не витриманий. Доказів в обґрунтування своєї позиції у справі не надано.

В силу принципу змагальності судового процесу (ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України) ризик ненадання необхідних доказів несе сторона, котра на них посилається.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх позовних вимог, а відтак позовні вимоги є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на Законі, а отже не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України та, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог покладає їх на позивача.

З огляду на наведене, відповідно до ст. 41 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16, 179, 181, 316 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 206 Земельного Кодексу, ст.ст. 269, 287, 289 Податкового Кодексу України, ст.15 Закону України "Про оренду землі", ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" та ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 14.04.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/904/15