ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р.Справа № 922/1791/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховою А.В.

розглянувши справу

за позовом Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче", с. Охоче
до Охоченської сільської ради, с. Охоче
про стягнення коштів в розмірі 12 359,00 грн.
за участю представників сторін:

представник позивача - Старжинської О.О., довіреність 02.03.2015р.;

представник відповідача - голова Охоченської сільської ради Татарчук О.В., рішення від 26.12.2012р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства "Охоче", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Охоченської сільської ради, в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті водопостачання в сумі 12 359,00 грн.; витрати на судовий збір віднести на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 27.03.2015 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.04.2015р. о 10:45 год.

В судовому засіданні 16.04.2015р. представник позивача позов підтримав частково, а саме в частині стягнення заборгованості по оплаті водопостачання в розмірі 4 186,20 грн., в частині стягнення заборгованості в розмірі 8 172,80 грн. просив припинити провадження у справі підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з частковою сплатою відповідачем боргу. Також, на виконання вимог ухвали господарського суду від 27.03.2015р. надав клопотання, в якому просить суд залучити до матеріалів справи додаткові документи. Надані документи судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Відповідач в судовому засіданні 16.04.2015р. проти задоволення позову не заперечував, підтвердив оплату заборгованості в розмірі 8 172,80 грн.

У судовому засіданні 16.04.2015р. сторони наголосили на тому, що ними надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27 січня 2014 року між Охоченською сільською радою (Замовник) та Сільськогосподарським приватним акціонерним товариством "Охоче" (Постачальник) було укладено договір на постачання №5 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується у 2014 році надати Замовникові послуги з водозабезпечення жителів с. Охоче водою для технічних потреб згідно технічних норм на 1 людину через водопровідну мережу сільської ради, а Замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Додатковою угодою №3 від 19.08.2014 року до Договору постачання №5 від 27.01.2014р. сторони внесли зміни щодо графіку постачання води.

Відповідно до п. 3.1. Договору розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після пред'явлення Постачальником рахунка на оплату послуг та підписання сторонами акта здачі-прийому виконаних робіт.

Цей Договір набирає чинності з 01 січня 2014 року і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (п. 9.1. Договору).

З матеріалів справи судом встановлено, що на протязі 2014 року позивач виконував свої зобов'язання за договором належним чином та постачав воду мешканцям с. Охоче в повному обсязі, що підтверджується актами здачі-приймання робіт, підписаними обома сторонами.

Позивачем за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. було надано послуги з водопостачання на суму 79 167,50 грн., проте відповідач сплатив лише 66 808,50 грн.

Станом на 20.03.2015р. заборгованість відповідача за спірним Договором складала 12 359,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи 26 березня 2015 року відповідачем було частково сплачено заборгованість в розмірі 8 172,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4 від 26.03.2015р.

Зважаючи на вищевикладене, згідно п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд припиняє провадження у справі в частині стягнення заборгованості за спірним договором в сумі 8 172,80 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням здійсненої відповідачем часткової сплати суми основного боргу, заборгованість по оплаті водопостачання за спірним Договором складає 4 186,20 грн. Факт наявності цієї заборгованості визнається й відповідачем.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості перед позивачем у сумі 4 186,20 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України та покладає судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн. на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 509, 525, 526, 530, 610, 629 Цивільного кодексу України, статтями 173, 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Охоченської сільської ради (63262, Харківська обл., Нововодолазький район, село Охоче, вул. Заозерна, буд. 52, код. ) на користь Сільськогосподарського приватного акціонерного товариства «Охоче» (63262, Харківська обл., Нововодолазький район, село Охоче, вул. Пролетарська, буд. 3, ) заборгованість по оплаті водопостачання в сумі 4 186 (чотири тисячi сто вiсiмдесят шість) грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вiсiмсот двадцять сім) грн. 00 коп.

В частині стягнення заборгованості в розмірі 8 172,80 грн. - провадження у справі припинити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.04.2015 р.

Суддя Т.О. Пономаренко

справа № 922/1791/15