ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Справа № 904/5186/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого, Коробенка Г.П. Сибіги О.М.
перевіривши матеріали касаційної скаргиміського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі"
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2015
у справігосподарського суду Дніпропетровської області
за позовомміського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі"
докомунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради
простягнення 24 490,30 грн.
в судовому засіданні взяли участь представники:
від позивача:не з'явились;
від відповідача:не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 27.10.2014 господарського суду Дніпропетровської області (суддя Мілєва І.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою від 16.02.2015 Дніпропетровського апеляційного господарського суду (судді: Подобєд І.М. - головуючий, Величко Н.Л., Іванов О.Г.) рішення від 27.10.2014 господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що належних доказів приєднання систем опалення у вказаних позивачем приміщень, що перебували на балансі відповідача, до теплових мереж позивача та наявності точки розподілу на тепловій мережі позивача, в якій здійснюється продаж позивачем відповідачеві теплової енергії, а отже, і можливості купівлі відповідачем у позивача теплової енергії як товарної продукції, позивачем господарським судам не надано. Сторонами у справі не укладено відповідного договору на надання послуг з постачання теплової енергії.

Не погоджуючись з судовими рішеннями МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на невідповідність висновків викладених в оскаржуваних судових рішеннях обставинам справи, що призвело до порушення господарськими судами норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 11, 1212, 1213 Цивільного кодексу; ст.ст. 5, 19, 24 Закону України "Про теплопостачання" ст.ст. 43, 84 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник у касаційній скарзі посилається на те, що приміщення, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будьонного, 34 знаходиться в єдиній системі централізованого опалення житлового будинку, що належить до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід'ємною частиною відповідно до будівельних норм. Факт постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами та паспортами готовності до опалювального сезону.

Інші учасники судового процесу не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, відзиви на касаційну скаргу до Вищого господарського суду України на момент прийняття постанови у справі не надали.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Господарськими судами встановлено, що предметом позову в даній справі є зобов'язання відповідача відповідно ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України сплатити на користь позивача вартість безпідставно спожитої теплової енергії за період часу, коли означене приміщення знаходилося на балансі позивача.

Спірне нежитлове приміщення перебувало на балансі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" з 30.12.2011 по 25.12.2013. Договір на постачання теплової енергії під час користування відповідачем вказаним спірним приміщенням з МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" не укладався.

Рішенням Дніпропетровської міської ради №26/15 від 14.09.2011 "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська" визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська з централізованого опалення та гарячого водопостачання - МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі".

На виконання вказаного вище рішення 01.10.2012 позивач та КП "Житлово-експлуатаційне підприємство №22" Дніпропетровської міської ради уклали договір №050699 про використання внутрішньобудинкових систем з гарячого водопостачання та централізованого опалення.

Зазначений договір визначає умови використання внутрішньобудинкових систем між балансоутримувачем (КЖЕП № 25) та виробником (позивач) теплової енергії при наданні послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води власникам квартир, орендарям, чи квартиронаймачам у житловому будинку (будинках), що знаходяться на балансі балансоутримувача (додаток № 1) - п.1.1 договору.

Посилання господарських судів на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2013 у справі №904/8443/13, (залишеного без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.02.2014), яким відмовлено у позові МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" до КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради про зобов'язання укласти договір про постачання теплової енергії, є безпідставним, оскільки в ньому йдеться про відмову в зобов'язанні укласти договір на майбутнє, за межами спірного періоду та за наявності рішення виконкому міськради № 629 від 25.12.2013 про передачу приміщень з балансу відповідача на баланс іншого комунального підприємства.

Відповідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності таких умов: по-перше, щоб мало місце набуття або зберігання майна; по-друге, щоб набуття або зберігання було здійснено за рахунок іншої особи; по-третє, щоб були відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна.

Проте, суди не встановили належним чином факту наявності чи відсутності наведених умов.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій послались на недоведеність фактів підключення вказаних позивачем приміщень до теплопостачання, постачання позивачем теплової енергії до цих приміщень та споживання її відповідачем, тобто, за висновком господарських судів, позивач не довів набуття відповідачем без належних правових підстав майна за рахунок позивача.

Однак, такі висновки не ґрунтуються на повному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у даній справі, оцінці та дослідженні наявних в матеріалах доказів.

Господарські суди не надали оцінку посиланням позивача на те, що приміщення, яким користувався відповідач, опалюється від мереж центрального теплопостачання житлового будинку №34 по вул. Будьоного в м. Дніпропетровськ, який має 5 стояків опалення з врізками під регістри опалення (тобто точки розподілу, в яких здійснюється передача централізованого опалення), яка є технічно нероздільною системою всього будинку.

Господарськими судами встановлено, що відповідач отримав на баланс спірне приміщення, в якому вже була облаштована система опалення.

Факт постачання теплової енергії до будинку протягом 2011-2013 роках підтверджується актами та паспортами готовності до опалювальних сезонів за вказані періоди.

Матеріали справи містять схему з теплопостачання будинку, акти допуску та прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії, акт обстеження вузла обліку теплової енергії, акти готовності до опалювального сезону, паспорт готовності до роботи в опалювальний період, акти споживання теплової енергії у будинку за період з 30.12.2011 по 25.12.2013, однак вказаним документам господарські суди не надали належної правової оцінки.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання.

За п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України № 630 від 21.07.2005, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України №1198 від 03.10.2007, передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно ч.ч. 4 та 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У свою чергу відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати цих послуг.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду України № 6-59цс13 від 30.10.2013.

Крім того, відповідно правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові № 3-38гс11 від 16.05.2011, споживання енергії за відсутності договору надає право постачальнику енергії на стягнення зі споживача у даному випадку вартості спожитої ним енергії на підставі ст.ст. 1212 та 1213 Цивільного кодексу України.

Неповне з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки господарського суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

При вирішенні спору господарський суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні господарського суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зважаючи на те, що відповідно зі ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

При новому розгляді справи необхідно повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, дати їм належну правову оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.1115, п.3 ст.1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову від 16.02.2015 Дніпропетровського апеляційного господарського суду та рішення від 27.10.2014 господарського суду Дніпропетровської області зі справи №904/5186/14 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий В.С. Божок

Судді Г.П. Коробенко

О.М. Сибіга