ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Справа № 922/5791/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя

Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

позивача - Жегулін Ю.М. за довіреністю від 03.02.2015р. №5/15,

відповідача - Стеценко Г.Ф. за довіреністю від 02.07.2012р. №01-27/1059,

розглянувши у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк", м.Київ, (вх. 1674 Х/2), на рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2015р. у справі № 922/5791/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк", м.Київ,

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Регіон-Банк", м.Харків,

про стягнення 15195890,84 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.02.2015р. (суддя Кухар Н.М.) у позові відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що у відповідача відсутні заборгованість перед позивачем за укладеним договором про надання міжбанківського кредиту в розмірі 15195890,84 грн., оскільки відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог.

Публічне акціонерне товариство "Старокиївський банк" з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2015р. у справі №922/5791/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що зобов'язання за укладеним договором про надання міжбанківського кредиту не могли бути припинені зарахуванням зустрічних однорідних вимог, оскільки строк виконання за договором не настав. Крім того, відсутня заява будь-якої з сторін про зарахування зустрічних однорідних вимог, а суд не звернув увагу на обмеження, встановлені постановою правління НБУ від 12.05.2014р. №276/БТ.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 6262 від 17.04.2015р.), в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги.

У судовому засіданні 20.04.2015р. представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення місцевого господарського суду - скасувати. Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, рішення місцевого господарського суду - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

28.01.2008р. між Публічним акціонерним товариством "Старокиївський банк" та Публічним акціонерним товариством "Регіон-Банк" укладено договір про надання міжбанківського кредиту № 7/08-В.

Згідно з п. 1.1. якого позивач (кредитор) надає відповідачу (позичальник) кредит у розмірі та на строк, визначені даним договором, а відповідач зобов'язується в установлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. договору про надання міжбанківського кредиту, кредитор надає позичальнику міжбанківський кредит у сумі 10000000,00 (десять мільйонів) гривень, на умовах визначених договором.

Згідно з п. 2.2. договору, кредит видається позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 28.02.2008р. зі сплатою 7,25% річних на цілі, визначені Статутом позичальника.

Пунктом 2.3. договору визначено, що проценти по даному кредиту позичальник сплачує одночасно з поверненням кредиту.

До договору про надання міжбанківського кредиту від 28.01.2008р. № 7/08-В сторонами було укладені додаткові угоди від 28.02.2008р. №1, 03.06.2008р. №2, 03.12.2008р. №3, 03.04.2009р. №4, 17.04.2009р. №5, 12.05.2009р. №6, 12.06.2009р. №7, 13.07.2009р. №8, 04.09.2009р. №9, 15.12.2009р. №10, 16.06.2010р. №11, 15.09.2010р. №12, 15.03.2011р. №13, 15.09.2011р. №14, 14.03.2012р. №15, 14.09.2012р. №16, 12.09.2013р. №17.

Згідно з п. 2.2. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 28.02.2008р. № 1, кредит видається позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 03.01.2008р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, а в період з 28.02.2008р. по 03.06.2008р. - зі сплатою 7,5% річних. Пункт 2.3., з внесеними Додатковою угодою № 1 змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 03.06.2008р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому Додатковою угодою № 1.

Згідно з п. 2.2. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 03.06.2008р. № 2, кредит видається позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 03.12.2008р. Процентна ставка в період з 28.01.2008 р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, а в період з 03.06.2008 р. по 03.12.2008р. - 7,65% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 03.12.2008р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 2.

Згідно з п. 2.1. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 03.12.2008р. № 3, кредитор надає позичальнику кредит в сумі 13500000,00 грн. Пункт 2.2., з внесеними змінами, передбачав, що кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 03.04.2009р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, а в період з 28.02.2008 р. по 02.06.2008 р. складає 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 03.04.2009р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 03.04.2009р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку передбаченому додатковою угодою № 3.

Згідно з п. 2.2. договору, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 03.04.2009р. № 4, кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 17.04.2009р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 13.12.2008р. по 17.04.2009р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з знесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 17.04.2009р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку передбаченому додатковою угодою № 4.

Згідно з п. 2.2. договору, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 17.04.2009р. № 5, кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 12.05.2009р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 13.12.2008р. по 12.05.2009р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 12.05.2009р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 5.

Згідно з п. 2.2. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 12.05.2009р. № 6, кредит видається позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 12.06.2009р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008 р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 12.06.2009р. зі сплатою 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 12.06.2009р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 6.

Згідно з п. 2.2. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін внесених додатковою угодою від 12.06.2009р. № 7, кредит видається позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 13.07.2009р., процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 13.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 13.12.2008р. по 13.07.2009р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 13.07.2009р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 7.

Згідно з п. 2.2. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 13.07.2009р. № 8, кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 04.09.2009р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 04.09.2009р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 04.09.2009р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 8.

Згідно з п. 2.2. договору, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 04.09.2009р. № 9, передбачав, що кредит видається позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 15.12.2009р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 15.12.2009р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачає, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 15.12.2009р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 9.

Згідно з п. 2.2. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 15.12.2009р. № 10, що кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 16.06.2010р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 16.06.2010р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 16.06.2010р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 10.

Згідно з п. 2.2. договору, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 16.06.2010р. № 11, кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 15.09.2010р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 15.09.2010р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 15.09.2010р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 11.

Згідно з п. 2.2. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 15.09.2010р. № 12, кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 15.03.2011р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 15.03.2011р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 15.03.2011р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 12.

Згідно з п. 2.2. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 15.03.2011р. № 13, кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 15.09.2011р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 15.09.2011р. - 7,75% річних. Пункт 2.3. з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 15.09.2011р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 13.

Згідно з п. 2.2. договору, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 15.09.2011р. № 14, кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 14.03.2012р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 14.03.2012р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 14.03.2012р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 14.

Згідно з п. 2.2. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 14.03.2012р. № 15, кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 14.09.2012р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 14.09.2012р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 14.09.2012р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 15.

Згідно з п. 2.2. договору, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 14.09.2012р. № 16, кредит видавався позичальнику на строк з 28.01.2008р. по 12.09.2013р. Процентна ставка в період з 28.01.2008р. по 27.02.2008р. складає 7,25% річних, в період з 28.02.2008р. по 02.06.2008р. - 7,5% річних, в період з 03.06.2008р. по 02.12.2008р. - 7,65% річних, в період з 03.12.2008р. по 12.09.2013р. - 7,75% річних. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту позичальник сплачує за період з 28.01.2008р. по 12.09.2013р. щомісячно та одночасно з поверненням кредиту, в порядку, передбаченому додатковою угодою № 16.

Згідно з п. 2.1. договору про надання міжбанківського кредиту, з врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 12.09.2012р. № 17, кредитор надає позичальнику міжбанківський кредит в сумі 13500000,00 грн. Згідно з п. 2.2., з внесеними змінами, кредит надається позичальнику на строк по 11.09.2014р., з нарахуванням 7,75% річних на цілі, передбачені статутом позичальника. Пункт 2.3., з внесеними змінами, передбачав, що проценти по кредиту за період з 12.09.2013р. по 10.09.2014р., включно, сплачуються позичальником у сумах та в порядку, передбаченому додатковою угодою № 17. Згідно з п. 3.2. договору, з урахуванням внесених змін, позичальник зобов'язаний повернути кредитору суму кредиту в строк не пізніше 11:00 години за Київським часом 11.09.2014р.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ПАТ "Старокиївський банк", свої зобов'язання перед ПАТ "Регіон-Банк", по договору про надання міжбанківського кредиту виконав у повному обсязі, що підтверджується виписками з особового рахунку позивача (т. 1 а.с. 37-38).

Позивач стверджує, що відповідач прийняті на себе зобов'язання за укладеними договором про надання міжбанківського кредиту від 28.08.2008р. №7/08-В, не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 15195890,84 грн., у тому числі: заборгованість по кредиту - 13500000,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 515958,90 грн.; пеня за прострочення сплати основного боргу по кредиту - 728630,14 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 21050,65 грн.; 14,5% річних від простроченої суми - 430251,15 грн.

Позивач, вважаючи свої права порушеними звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача суми заборгованості за укладеними договором.

Як вбачається з матеріалів справи, між АКРБ "Регіон-Банк" та АБ "Старокиївський банк" укладено договір про надання міжбанківського кредиту № 06-3-05/11 від 28.01.2008р.

Згідно з п. 1.1. договору АКРБ "Регіон-Банк" надає АБ "Старокиївський банк" міжбанківський кредит в сумі 10000000,00 грн. на строк з 28.01.2008р. по 28.02.2008р. під просту процентну ставку 7,5% річних на цілі, передбачені статутом позичальника.

До вищевказаного договору сторонами було укладено наступні додаткові угоди:

- 28.02.2008р. - додаткову угоду № 1, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом у сумі 10000000,00 грн. по 03.06.2008р. під 7,65% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 03.06.2008р. - додаткову угоду № 2, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом у сумі 10000000,00 грн. по 03.12.2008р. під 7,7% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 03.12.2008р. - додаткову угоду № 3, якою збільшено суму міжбанківського кредиту до суми 13500000,00 грн. та встановлено строк користування міжбанківським кредитом у даній сумі по 03.04.2009р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 03.04.2009р. - додаткову угоду № 4, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом у сумі 13500000,00 грн. по 17.04.2009р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 17.04.2009р. - додаткову угоду № 5, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом по 12.05.2009р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 12.05.2009р. - додаткову угоду № 6, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом у сумі 13500000,00 грн. по 12.06.2009р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 12.06.2009р. - додаткову угоду № 7, якою встановлено строк користування кредитом по 13.07.2009р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 13.07.2009р. - додаткову угоду № 8, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом у сумі 13500000,00 грн. по 04.09.2009р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 04.09.2009р. - додаткову угоду № 9, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом у сумі 13500000,00 грн. по 15.12.2009р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 15.12.2009р. - додаткову угоду № 10, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом по 16.06.2010р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 16.06.2010р. - додаткову угоду № 11, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом у сумі 13500000,00 грн. по 15.09.2010р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 15.09.2010р. - додаткову угоду № 12, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом по 15.03.2011р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 15.03.2011р. - додаткову угоду № 13, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом у сумі 13500000,00 грн. по 15.09.2011р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 15.09.2011р. - додаткову угоду № 14, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом по 14.03.2012р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника;

- 14.03.2012р. - Додаткову угоду № 15, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом у сумі 13500000,00 грн. по 14.09.2012р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника.

- 14.09.2012р. - Додаткову угоду № 16, якою п. 1.1 викладено у новій редакції, а саме кредитор (відповідач) надає позичальнику (позивачу) міжбанківський кредит у сумі 13500000,00 грн. на строк по 12.09.2013р. з нарахуванням 7,8% річних на цілі, передбачені статутом позичальника. Пунктом 2.2. договору № 06-3-05/11, з урахуванням даної додаткової угоди, передбачено, що в забезпечення зобов'язань позичальника за цим договором, у заставу кредитору передаються майнові права за договором застави майнових прав № 06-3-05/11-Z від 28.01.2008р., укладеним між АТ "Регіон-Банк" та ПАТ "Старокиївський банк", з усіма змінами та доповненнями до нього.

Пунктом 3.3.1. вказаного договору було передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту в разі погіршення фінансового стану позичальника.

12.09.2013р. - додаткову угоду № 17, якою встановлено строк користування міжбанківським кредитом у сумі 13500000,00 грн. по 11.09.2014р. під 7,8% річних на цілі, що передбачені статутом позичальника.

ПАТ "Регіон-Банк" (як банк-кредитор за договором від 28.01.2008р. № 06-3-05/11 про надання міжбанківського кредиту) направив позивачу лист за № 06-1-08/649/2 від 03.06.2014р. з вимогою часткового дострокового повернення міжбанківського кредиту у розмірі 13400000,00грн. у зв'язку з погіршенням фінансового стану ПАТ "Старокиївський банк" (банку-позичальника), що підтверджується аналізом балансу банку-позичальника станом на 01.05.2014р. та 01.06.2014р., а також динамікою фінансової діяльності.

У відповідь на вищевказаний лист позивач звернувся до ПАТ "Регіон-Банк" із зустрічним проханням дострокового повернення міжбанківського кредиту згідно з договором від 28.01.2008р. № 7/08-В.

17.06.2014р. за взаємною згодою сторін між позивачем і відповідачем було укладено договір № 2 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно з п. 3.1. договору, даний договір набрав чинності в момент його підписання, тобто 17.06.2014р. і діє до моменту повного виконання зобов'язань сторонами по цьому договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору № 2 від 17.06.2014р., сторони погодились на зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно з п. 2.3. договору, зарахування зустрічних однорідних вимог відбувається не пізніше 18.06.2014р. в такий спосіб: взаємозобов'язання сторін складають:

- 13549043,84 грн. на користь ПАТ "Регіон-Банк" (Сторони-1);

- 13549084,52 грн. на користь ПАТ "Старокиївський банк" (Сторони-2).

19.06.2014р. відповідач сплатив позивачу різницю грошових зобов'язань у розмірі 40,68 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 2 від 19.06.2014р.

В матеріалах справи також містяться докази сплати відповідачем відсотків по договору № 7/08-В про надання міжбанківського кредиту, а саме меморіальні ордери, розрахунок сплати відсотків та погашення заборгованості, відомість нарахованих та сплачених відсотків з моменту отримання міжбанківського кредиту відповідачем до моменту зарахування зустрічних однорідних вимог.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а висновки місцевого господарського суду є обґрунтованими та законними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно вимог ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вичиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин - це правочин, недійсність якого встановлена законом.

Позивачем не доведено, що договір від 17.06.2014р. № 2 про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладений між сторонами, суперечить вимогам діючого законодавства чи його недійсність встановлено законом.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

У зв'язку з погіршенням фінансового стану позичальника, ПАТ "Старокиївський банк", ПAT "Регіон-Банк", керуючись п. 3.3.1. Договору № 06-3-05/11 від 28.01.2008р., використав своє право на пред'явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, шляхом направлення на адресу позивача листа від 03.06.2014р. № 06-1-08/649/2, який був отриманий позивачем 10.06.2014р.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, що умовами укладеного між сторонами договору № 06-3-05/11 від 28.01.2008р. строк припинення зобов'язань було визначено моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до норм статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також згідно частини 2 цієї статті в разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно з частиною 3 статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

На підставі частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

Зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні;

- однорідність вимог (гроші, однорідні речі);

- настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент;

- ясність вимог - відсутність спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання;

- звернення з заявою однієї сторони до іншої.

Тобто, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів, тощо); строк виконання щодо таких вимог настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, взаємні вимоги банків один до другого про дострокове погашення міжбанківських кредитів як за договором № 06-3-05/11 від 28.01.2008р. так і за договором № 7/08-В від 28.01.2008р. є однорідними (грошовими); встановлені ст. 602 ЦК України обставини, за яких зарахування зустрічних однорідних вимог не допускається, відсутні; договір № 2 про зарахування зустрічних однорідних вимог підписаний сторонами за взаємною згодою та набрав сили 17.06.2014р. Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем і відповідачем відбулося 17.06.2014р.

Згідно з п. 9.1. Глави 9 Постанови Національного банку України № 22 від 21.01.2004р. "Про затвердження інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", до розрахунків, що здійснюються як залік взаємної заборгованості платників, належать розрахунки, за якими взаємні зобов'язання боржників і кредиторів погашаються в рівнозначних сумах, і лише за їх різницею здійснюється платіж на загальних підставах.

ПАТ "Регіон-Банк", згідно з меморіального ордеру № 2 від 19.06.2014р., було перераховано, а Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Старокиївський банк" було прийнято та не повернуто різницю грошових зобов'язань в розмірі 40,68 грн., що свідчить про визнання позивачем зарахування зустрічних однорідних вимог, яке відбулося між сторонами 17.06.2014р.

Таким чином, зобов'язання між ПАТ «Старокиївський Банк» та ПАТ «Регіон Банк» за договором від 28.01.2008р. №7/08-В про надання міжбанківського кредиту та між ПАТ «Регіон Банк» та ПАТ «Старокиївський Банк» за договором від 28.01.2008р. №06-3-05/11 надання міжбанківського кредиту припинили існування шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «Старокиївський Банк»

Щодо посилання апелянта на Постанову Правлінням Національного банку України від 12.05.2014р. № 276/БТ "Про віднесення ПАТ "Старокиївський банк" до категорії проблемних", в якій зазначено про віднесення банку до категорії проблемних строком до 180 днів, у зв'язку з невиконанням економічних нормативів та поданням недостовірної звітності, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, вимоги, які можуть бути зараховані, мають бути зустрічними які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де сторони одночасно беруть участь і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні; та однорідними - сторони з метою зарахування своєю угодою не можуть змінювати предмет вимог. Отже, зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальними за змістом.

Таким чином, підписанням Договору від 17.06.2014р. № 2 про зарахування зустрічних однорідних вимог сторони не порушили обмеження, що були запроваджені Національним банком України для позивача, оскільки передбачили виключно грошове погашення заборгованості, що виникла за взаємними активними операціями.

Крім того, з Постанови НБУ № 276/БТ від 12.05.2014р. не вбачається такого обмеження операцій ПАТ "Старокиївський банк", як заборона здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", така заборона передбачена для неплатоспроможних банків тільки під час тимчасової адміністрації та, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановлених цим Законом.

Щодо посилання апелянта на порушення господарським судом першої інстанції вимог ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 2.3. договору № 2 від 17.06.2014р., зарахування зустрічних однорідних вимог повинно відбутися не пізніше 18.06.2014р.

Відповідно до п. 2.3 договору № 2 від 17.06.2014р. різниця між сумами, яка складає 40,68 грн. перераховується не пізніше 19.06.2014р.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014р. № 365 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.06.2014р. прийнято рішення № 50 "Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Старокиївський банк" та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Старокиївський банк".

Відповідно до п. 1 даного рішення встановлено, що розпочати з 18.06.2014р. процедуру виведення ПАТ «Старокиївський Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Пунктом 2 встановлено, що тимчасова адміністрація запроваджена строком на три місяці з 18.06.2014р. по 18.09.2014р. включно.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Старокиївський банк" призначено Пантіну Л.О.

Відповідно до п. 3.3. Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012р. № 2 "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Пункт 3.4 вищезазначеного рішення передбачає, що Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію.

Згідно п. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинної станом на день укладання Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог), з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації до її припинення.

Відповідно до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вих.№ 21-3610/14 від 18.06.2014р.), тимчасову адміністрацію в ПАТ "Старокиївський банк" запроваджено строком на три місяці з 18.06.2014р. по 18.09.2014р.

Тобто, уповноважена особа Фонду Пантіна Любов Олександрівна набула всі повноваження органів управління банку та органів контролю ПАТ "Старокиївський банк" з дня початку тимчасової адміністрації, а саме з 00 год. 00 хв. 18.06.2014р., що також підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, роздрукованою з сайту ДП "Інформаційно-ресурсний центр".

Таким чином, керівні органи ПАТ "Старокиївський банк" мали усі передбачені діючим законодавством та статутом банку повноваження до 00 год. 00 хв. 18.06.2014р.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду є нікчемними.

Відповідно до п. 3.1. договору № 2 від 17.06.2014р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, даний договір набрав сили, в момент його підписання - 17.06.2014р., тобто до введення тимчасовою адміністрації.

Таким чином, договір № 2 від 17.06.2014р. про зарахування зустрічних однорідних вимог не можна вважати нікчемним з підстав, визначених у ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Щодо посилання апелянта на те, що договір № 2 від 17.06.2014р. про зарахування зустрічних однорідних вимог був визнаний нікчемним за результатами перевірки правочинів банку Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Старокиївський банк" від 29.08.2014р. № 61 колегія суддів зазначає наступне.

До спірних правовідносин слід застосувати законодавство, яке діяли на час укладання спірного Договору, оскільки станом на час укладання спірного договору сторони мали дотримуватись вимог законодавства що розповсюджувалось на правовідносини що склалися на час підписання спірного договору, оскільки учасники правовідносин не могли знати про подальші можливі дії третіх осіб, в т.ч НБУ, постановою правління якого позивач був віднесений до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції від 10.04.2014р., що діяла на момент введення тимчасової адміністрації), уповноважена особа Фонду протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації зобов'язана забезпечити перевірку договорів інших правочинів, укладених банком протягом одного року з дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів, виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:

1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;

2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;

3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;

4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;

5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;

6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, робіт, послуг, іншого майна, отриманого банком.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про те, що зміст договору від 17.06.2014р. № 2 про зарахування зустрічних однорідних вимог, не відповідає жодному з зазначених вище критеріїв. Будь-яких умов щодо пільг, переваг для ПАТ "Регіон-Банк", гірших ринкових умов, переплати з боку ПАТ "Старокиївський банк" вказаний договір не містить. Він не спричинив та не може спричинити погіршення фінансового стану банку, у зв'язку з тим, що операція зарахування зустрічних однорідних вимог є беззбитковою та ії результатом є нуль.

Тобто, договір про зарахування зустрічних однорідних вимог № 2 від 17.06.2014р. не є нікчемним у розумінні ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції від 10.04.2014р.).

Щодо посилання апелянта на те, що договір № 2 від 17.06.2014р. про зарахування зустрічних однорідних вимог є нікчемним, у зв'язку тим, що підписаний від імені ПАТ "Старокиївський банк" заступником Голови правління Вишневською І.Г. в порушення вимог законодавства з перевищенням повноважень, без належних на те доручень та рішень відповідних органів управління банку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 10.64 та п. 10.65 Статуту ПАТ "Старокиївський банк" Голова Правління банку має право видавати довіреності Заступникам Голови Правління на представлення інтересів банку на підставі довіреності, виданої Головою Правління.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом майже семи років існування правовідносин між позивачем та відповідачем усі договори/зміни (зокрема, додаткові угоди, які містяться у матеріалах справи) до них з міжбанківського кредитування з боку ПАТ "Старокиївський банк" були підписані саме Заступником Голови Правління Вишневською І.Г., яка діяла відповідно до довіреностей, що були видані Головою Правління банку, як того вимагає діюче законодавство та Статут банку.

Як вбачається з матеріалів справи, довіреності від 03.01.2013р. №14/13, 07.02.2013р., 02.01.2014р. №12/14 уповноважують заступника Голови Правління Вишневську І.Г., зокрема, представляти інтереси банку та укладати, підписувати, змінювати, доповнювати від імені ПАТ "Старокиївський банк" договори з залучення та розміщення міжбанківських кредитів і депозитів (т. 2, а.с. 62-64).

Крім того, позивачем не надано доказів визнання недійсним у судовому порядку договору № 2 від 17.06.2014р. про зарахування зустрічних однорідних вимог з підстав підписання його особою з обмеженою дієздатністю та правоздатністю або з інших підстав, встановлених ст. 203 Цивільного кодексу України.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, що договір № 2 від 17.06.2014р. був підписаний Заступником Голови Правління Вишневською І.Г., яка діяла в інтересах ПАТ "Старокиївський банк" без перевищення повноважень, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення.

Висновки господарського суду першої інстанції, викладені у рішенні підтвердились при апеляційному перегляді справи, тому рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2015р. у справі № 922/5791/14 не підлягає скасуванню, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк", м. Київ, залишити без задоволення

Рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2015р. у справі № 922/5791/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 21.04.2015р.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко