ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 р. Справа№ 914/600/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Західагроінвест», м.Київ

До відповідача: Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Тернопільська дистанція колії», м.Львів

Про зобов'язання до вчинення дій

Суддя Березяк Н.Є

Секретар судового засідання Кравець О.І.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Музь А.В. -представник

від відповідача: Скрипчук Х.М. -представник

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Західагроінвест» до Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Тернопільська дистанція колії» про зобов'язання відновити залізничну під'їзну колію №2, що знаходиться за адресою : м.Тернопіль, вул.. Поліська,14 та примикає до граничних стрілочних переводів СП №36 Р-501/9, СП № 11 Р-50 1/11) станції Тернопіль, інвентарний № 020124612, характеристика якої зазначена в паспорті під'їзної колії не загального користування головного підприємства МТО облагроснаба в м.Тернопіль (заказ №92038) та належить на праві приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Західагроінвест».

31.03.2015 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог в якій він уточнює нумерацію демонтованої залізницею колії №2 з прив'язкою до технічного паспорта та просить зобов'язати Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Тернопільська дистанція колії» відновити залізничну під'їзну колію позначену номером 1 (№1) від стрілочного переводу СП №36 Р-50 1/9 до стрілочного переводу СП №11 Р-50/1/11 та номером 3 (№3) від стрілочного переводу СП №11 Р-50 1/11 до упора , станції Тернопіль , що знаходиться за адресою : м.Тернопіль, вул. Поліська,14 характеристика якої зазначена в паспорті під'їзної колії не загального користування Тернопільського головного підприємства МТ, виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту «Львівтранспроект» (замовлення №92038) від 1992 року та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Західагроінвест».

01.04.2015 року відповідачем у справі було подано заяву про залучення до участі у справі іншого відповідача, а саме - Державну адміністрацію залізничного транспорту України. В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на ті обставини, що списання майна відбувалося на підставі наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України. Проаналізувавши подану відповідачем заяву, суд відмовив в її задоволенні з огляду на ті обставини, що предмет спору про зобов'язання до вчинення дії не стосується Державної адміністрації, позов заявлено не до неї, а відтак в розумінні ст. 21 ГПК України вона не може бути відповідачем у даній справі.

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задоволити з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві та наданих в засіданнях поясненнях. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач без отримання згоди товариства, демонтував під'їзну залізничну колію, що використовувалась товариством для забезпечення його діяльності і перебувала у власності. Як стверджує позивач, демонтаж колії унеможливлює відновлення роботи товариства та реалізацію його завдань.

Відповідач проти позову заперечує повністю з тих підстав, що вважає демонтовану залізничну колію такою, що перебувала на балансі залізниці і демонтованою з дотриманням всіх норм з метою її збереження.

В судовому засіданні 08.04.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

10.02.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Західагроінвест» (Покупець) та Відкритим акціонерним товариством «Тернопільський Облагропостач» (Продавець), було укладено договір купівлі-продажу під'їзної залізно дорожньої колії, що знаходиться за адресою м.Тернопіль, вул.. Поліська,14 характеристика якої зазначена в паспорті залізно дорожньої під'їзної колії не загального користування Тернопільського головного підприємства МТО облагроснаба ( заказ №92038).

В листопаді 2012 року позивач звернувся до начальника ВП «Тернопільська дистанція колії» з проханням провести огляд під'їзної колії №2 ( вул.. Поліська,14) на предмет її використання останньої під подачу вантажних вагонів для їх завантаження та розвантаження. Під час огляду представників позивача та ВП «Тернопільська дистанція колії» на місцевість , по якій була прокладена зазначена колія, було виявлено факт повного її демонтажу. Під час з'ясування обставин демонтажу колії позивачу стало відомо, що 04.09.2012 року ВП «Тернопільська дистанція колії» надіслало звернення ЗАТ «Агрокомбінат» ( який не є власником колії) з проханням надати дозвіл на демонтаж під'їзної колії №2 в тому числі стрілочних переводів №№36,11.

В квітні 2013 року позивач звернувся до УБОЗ УМВС України в Тернопільській області із заявою по факту самовільного демонтажу та привласнення працівниками ВП «Тернопільська дистанція колії» залізничної під'їзної колії, що перебуває на балансі товариства. В ході досудового розслідування було встановлено, що у 2012 році комісією ВП «Тернопільська дистанція колії» було проведено огляд технічного стану верхньої будови під'їзної колії №2 ВАТ «Тернопільський облагропостач» (облбази СГТ) в тому числі СП №36 Р-50 1/9 та СП №11 Р-50 1/11 станції Тернопіль та складений акт згідно висновку якого об'єкт знаходиться в незадовільному стані та непридатний для подальшої експлуатації внаслідок фізичного зносу. Згідно висновку зазначеного вище акту проводити ремонт недоцільно, оскільки подальшої потреби у використанні колії немає.

Згідно наказу по ДТГО «Львівська залізниця» від 18.05.2011 року №432/Н та наказу по ВП «Тернопільська дистанція колії» від 12.06.2011 року №181 верхня будова колії №2 ВАТ «Тернопільський облагропостач» (облбаза СГТ) частково тимчасово демонтована і знаходиться на збереженні.

Як стверджує позивач, дозволу на демонтаж під'їзної колії, яку товариство мало намір використовувати для здійснення господарської діяльності, у товариства ніхто не запитував. Колія була демонтована без згоди і відома ТзОВ «Західагроінвест».

Впродовж 2013-2014 років товариство неодноразово зверталося до ВП «Тернопільська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» та Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» про відновлення демонтованої під'їзної колії, необхідної для здійснення діяльності товариства. Всі звернення залишені відповідачем без задоволення, що стало підставою звернення з позовом про спонукання відповідача відновити демонтовану колію.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення .

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України "Про залізничний транспорт", відносини підприємства залізничного транспорту з власниками залізничних під'їзних колій, порядок і умови експлуатації цих колій, обігу рухомого складу, що не належить до залізничного транспорту загального користування, визначаються Статутом залізниць України та укладеними на його основі договорами.

Вимогами ст.71 Статуту залізниць України також передбачено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій, визначаються договором. При цьому в силу вимог ст.71 Статуту залізниць України та п.2.1. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. № 44 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 875/5096, порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється або договором на експлуатацію залізничної під'їзної колії (укладається між залізницею і власником під'їзних колій у разі обслуговування під'їзної колії власним або орендованим локомотивом), або договором про подачу та забирання вагонів (укладається між залізницею і підприємствами, у разі обслуговування локомотивом залізниці під'їзних колій або окремих вантажних фронтів).

Більше того, в силу вимог ст.73 Статуту залізниць України порядок обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під'їзної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці, безпосередньо між контрагентами і підприємством, якому належить залізнична під'їзна колія.

Як вбачається з матеріалів справи, придбавши по договору купівлі-продажу, укладеному 10.02.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Західагроінвест» (Покупець) та Відкритим акціонерним товариством «Тернопільський Облагропостач» (Продавець) під'їзну залізно дорожню колію, що знаходиться за адресою м.Тернопіль, вул.. Поліська,14 характеристика якої зазначена в паспорті залізно дорожньої під'їзної колії не загального користування Тернопільського головного підприємства МТО облагроснаба ( заказ №92038), покупець в листопаді 2012 року звернувся до начальника ВП «Тернопільська дистанція колії» з проханням провести огляд під'їзної колії №2 ( вул.. Поліська,14) на предмет її використання під подачу вантажних вагонів для їх завантаження та розвантаження. Під час огляду представниками позивача та ВП «Тернопільська дистанція колії» місцевості , по якій була прокладена зазначена колія, було виявлено факт повного її демонтажу.

В ході з'ясування обставин демонтажу колії ТзОВ «Західагроінвест» стало відомо, що згідно наказу по ДТГО «Львівська залізниця» від 18.05.2011 року №432/Н та наказу по ВП «Тернопільська дистанція колії» від 12.06.2011 року №181 верхня будова колії №2 ВАТ «Тернопільський облагропостач» (облбаза СГТ) була частково тимчасово демонтована і знаходиться на збереженні.

Відповідно до ст. 15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Як стверджує позивач, дозволу на демонтаж під'їзної колії, яку товариство придбало по договору купівлі-продажу та мало намір використовувати для здійснення господарської діяльності, у товариства ніхто не запитував. Колія була демонтована без згоди і відома ТзОВ «Західагроінвест».

Впродовж 2013-2014 років товариство неодноразово зверталося до ВП «Тернопільська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» та Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця» про відновлення демонтованої під'їзної колії, необхідної для здійснення діяльності товариства, проте всі звернення залишені відповідачем без задоволення.

Заперечуючи проти позовних вимог ДТГО «Львівська залізниця» посилається на те, що демонтована під'їзна колія належала залізниці, що підтверджує наступними документами:

- договором №275 на подачу та забирання вагонів від 02.09.1999 року (долучена ксерокопія якого до матеріалів справи ( а.с.98-99) ;

- договором №70 від 23.07.2002 року на обслуговування і утримання під'їзної коліїі та стрілочних переводів, укладеним між Тернопільською дистанцією колії Львівської державної залізниці та ВАТ «Тернопільський облагропостач» (а.с.100);

- інвентарною карткою обліку основних засобів, що перебувають на балансі залізниці (а.с.109);

- актом №1 приймання-передачі від 23.11.1965 р.( а.с.103);

- актом списання від 01.11.2012 року ( а.с.108).

Доводи ТДГО «Львівська залізниця» не обґрунтовані і спростовуються наступним:

Відповідно до ст. 64 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам-суб'єктам підприємницької діяльності. Під'їзні колії призначено для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування. Зазначеним положенням Статуту залізниць чітко визначено, що залізничні під'їзні колії , з'єднані із загальною мережею залізниць належать підприємствам , а не залізниці, як стверджує відповідач.

Згідно ст.67 Статуту залізниць України, відкриття для постійної експлуатації новозбудованої залізничної під'їзної колії і подання на цю колію рухомого складу допускається після прийняття цієї залізничної колії в експлуатацію комісією за участю представника Держнаглядохоронпраці і встановлення залізницею порядку обслуговування під'їзної колії. На кожну залізничну під'їзну колію складається масштабний план з нанесенням на нього розташування вантажних фронтів і механізмів, а також технічний паспорт, поздовжній профіль і креслення споруд. Подача вагонів на залізничні під'їзні колії у період їх будівництва допускається на умовах тимчасової угоди між залізницею та підприємством, якому належить під'їзна колія, або будівельною організацією, які несуть відповідальність за збереження вантажу, рухомого складу, вчасне повернення його і безпеку руху.

Аналогічні положення містяться і у п.п.1.3., 1.4., 1.5. Правил обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, згідно з якими, відкриття для постійної експлуатації новозбудованої залізничної під'їзної колії і подача на цю колію рухомого складу допускається після прийняття її в експлуатацію комісією за участю представника Міністерства праці та соціальної політики і встановлення залізницею порядку обслуговування під'їзної колії. Відповідність під'їзної колії узгодженому з залізницею проекту засвідчується актом, який складається комісією за участю уповноважених представників залізниці і власника під'їзної колії, яка призначається залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць. Підписання акта свідчить про прийняття даної під'їзної колії в експлуатацію. На кожну під'їзну колію після закінчення її будівництва і здачі в експлуатацію підприємством складається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії, яка затверджується залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць. Власник під'їзної колії має технічний паспорт, масштабний план під'їзної колії, поздовжній та поперечний профілі залізничних колій і креслення штучних споруд. У технічному паспорті та в додатках до нього вказується характеристика рейок, шпал, баласту, земляного полотна, штучних споруд, вагових приладів, пристроїв і механізмів, призначених для навантаження, вивантаження, очищення, промивання і підготовки для навантаження залізничних вагонів, маневрових пристроїв, лебідок, локомотивного і вагонного господарства, промислових станцій, гірок, напівгірок, витяжних колій, засобів СЦБ і зв'язку, які використовуються у поїзній і маневровій роботі, та інших пристроїв і механізмів, призначених для роботи з вагонами і локомотивами залізниць. Один примірник цієї документації передається залізниці при прийнятті під'їзної колії в експлуатацію. Після здачі в експлуатацію нових об'єктів або їх ліквідації в технічний паспорт вносяться відповідні зміни, про що власники під'їзних колій повідомляють залізницю у декадний термін.

Аналогічний перелік документів міститься і ст.ст.80,82 Статуту залізниць СРСР, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 06.04.1964р. № 270.

Отже, наведені законодавчі норми містять вичерпний перелік документів, які є належними доказами наявності у особи права власності на залізничну під'їзну колію. Зокрема, такими документами є: Акт введення в експлуатацію та встановлення залізницею Порядку обслуговування залізничної під'їзної колії - для новозбудованої залізничної колії; Масштабний план; Технічний паспорт; Поздовжній та поперечний профілі залізничних колій; Креслення штучних споруд. Жодними іншими документами: зокрема договорами на подачу та забирання вагонів, договорами на утримання і обслуговування під'їзної колії, інвентарними картками не підтверджується наявність права власності на залізничну колію. Крім того, слід зазначити, що долучена відповідачем, як доказ належності спірної колії залізниці, до матеріалів справи інвентарна картка ( а.с.109) не підписана уповноваженою на це особою, не може бути належним і допустимим доказом у даній справі.

Долучений відповідачем до матеріалів справи Акт №1 приймання-здачі від 23 листопада 1965 року, затверджений гербовими печатками Тернопільського обласного об'єднання «Сільгосптехніки» (а.с.103) навпаки свідчить про те, що під'їзна залізнична колія збудована господарським способом на території облбази «Сільгосптехніки» по проекту і кошторису обласного об'єднання «Сільгосптехніки», прийнята в експлуатацію комісією за участю представників залізниці та власника колії (ст.67 Статуту залізниць).

Долучений позивачем до справи Технічний паспорт, масштабний план на спірну під'їзну залізничну колію не загального користування також є підтвердженням того, що вона належала Тернопільському Головному підприємству МТО облагропостач (на даний час ВАТ «Тернопільський облагропостач»).

Що стосується долучених відповідачем до матеріалів справи договорів на подання та забирання вагонів та обслуговування під'їзної колії, якими він, на його думку, підтверджує приналежність під'їзної колії залізниці, то слід зазначити наступне:

Відповідно до ст.9 Статуту залізниць України, в редакції, що діяла на час укладення договору про подачу і забирання вагонів №275 від 02.09.1999 року, долученого відповідачем в обґрунтування приналежності спірної під'їзної колії залізниці, - «вантажні операції виконуються як на станційних складах і майданчиках, що перебувають у віданні залізниць (місця загального користування), так і на приколійних складах, майданчиках та в інших пунктах, які належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або надані їм залізницею на підставі договору (місця не загального користування). Долучена відповідачем ксерокопія договору свідчить про встановлення порядку подачі та забирання вагонів, а не про право власності залізниці на спірну колію.

На час укладення Договору №70 від 23.07.2002 року , долученого відповідачем в обґрунтування приналежності спірної під'їзної колії залізниці, вже діяли Правила обслуговування залізничних під'їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, відповідно до п. 2.1 яких, « взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під'їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під'їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2). Договори про експлуатацію під'їзних колій укладаються між залізницею і власниками під'їзних колій у разі обслуговування під'їзної колії власним або орендованим локомотивом. Договори про подачу та забирання вагонів укладаються між залізницею і підприємствами, у разі обслуговування локомотивом залізниці під'їзних колій або окремих вантажних фронтів».

Зазначені положення Статуту залізниць та Правил обслуговування залізничних під'їзних колій також спростовують твердження відповідача, про належність спірної під'їзної колії залізниці.

Відповідно до ст..21 Закону України «Про транспорт» транспортна система , зокрема складається з транспорту залізничного користування та промислового залізничного транспорту.

Згідно ст.. 9 цього Закону транспорті засоби , споруди, устаткування транспорту можуть перебувати у власності підприємств, об'єднань, установ , організацій і громадян.

Під'їзна залізнична колія є технічно складною спорудою, що складається із залізничної колії, стрілочних переводів, шляхових споруд тощо.

Долучені відповідачем до матеріалів справи ксерокопії договорів лише підтверджують факт отримання та відправлення вантажів залізницею згідно з договорами на під'їзну колію, що належить підприємству.

Що стосується доводів відповідача про нікчемність укладеного 10.02.2009 року між ВАТ «Тернопільський облагропостач» та ТзОВ «Західагроінвест» договору купівлі-продажу залізничної під'їзної колії №2, що знаходиться за адресою :м.Тернопіль, вул.. Поліська,14 та примикає до граничних стрілочних переводів СП №36 Р-50 1/9, СП №11 Р-50 1/11) станції Тернопіль, як об'єкту нерухомості з підстав відсутності нотаріального посвідчення та державної реєстрації , то вони необґрунтовані і спростовуються матеріалами справи.

Твердження відповідача про віднесення під'їзної залізничної колії до об'єктів нерухомого майна є суперечливим і законодавчо не встановленим. Жодними нормативними актами не визначено порядку реєстрації під'їзних залізничних колій, як об'єктів нерухомого майна. Не надано доказів такої реєстрації і на залізничні колії, що належать відповідачу.

Під'їзні залізничні колії складаються кожна із кількох речей, які утворюють єдине ціле, і дають змогу використовувати цілу річ -колію як єдиний транспортний комплекс. Проте складові під'їзної залізничної колії (рейки, шпали, стрілочні переводи, які були тимчасово демонтовані відповідачем) можуть бути переміщені в інше місце без їх знецінення і після переміщення в інше місце та відповідного монтажу, можуть використовуватися без зміни призначення речі -залізничної колії. Отже, переміщення під'їзної залізничної колії можливе без її знецінення та без зміни її призначення, а тимчасовий демонтаж спірної під'їзної залізничної колії з метою недопущення її розкрадання, свідчить про можливість за необхідності її відновлення ( монтажу).

Необґрунтованими є доводи відповідача про правомірність демонтажу спірної залізничної під'їзної колії із дотриманням порядку та на виконання вказівки Державної адміністрації залізничного транспорту «Укрзалізниця».

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну адміністрацію залізничного транспорту України, затвердженого постановою КМУ від 29.02.1996, Державна адміністрація залізничного транспорту (Укрзалізниця) є органом управління залізничним транспортом загального користування, підвідомчим Мінтрансзв'язку. Укрзалізниця здійснює централізоване управління процесом перевезень у внутрішньому і міжнародному сполученні та регулює виробничо-господарську діяльність залізниць у сфері організації цього процесу. У підпункті 3 пункту 4 Положення закріплено, що Укрзалізниця відповідно до покладених на неї завдань здійснює функції з управління майном, що перебуває у загальнодержавній власності та закріплене за підприємствами, в частині:

· затвердження статутів (положень) підприємств, контролю дотримання та прийняття рішень у зв'язку з порушенням їх вимог;

· укладення і розірвання контрактів з керівниками підприємств (крім начальників залізниць);

· здійснення контролю за ефективністю використання і збереженням закріпленого за підприємствами державного майна;

· підготовки разом з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування пропозицій Мінтрансзв'язку щодо розмежування державного майна між загальнодержавною, республіканською (Автономної Республіки Крим) і комунальною власністю.

Частина 2 ст.136 Господарського кодексу України закріплює положення про те, що «власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства».

Отже, Укрзалізниця уповноважена здійснювати функції з управління майном лише у частині, зазначеній у Положенні про Державну адміністрацію залізничного транспорту України. Здійснення ж контролюючих повноважень полягає у можливості перевірки діяльності, наданні необхідної можливості для таких перевірок, звітуванні про діяльність. Повна відповідальність за стан справ та діяльність Залізниці покладена на начальника Залізниці, тому він вправі приймати рішення, спрямовані на раціональне використання наявних матеріальних ресурсів, покращення безпеки руху.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про залізничний транспорт», органи управління залізничним транспортом разом з відповідними місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування вирішують питання експлуатації малодіяльних збиткових залізничних дільниць, станцій, а також залізничних під'їзних колій, що перебувають на балансі залізниць. У разі неприйняття органами місцевого самоврядування (протягом 6 місяців після звернення залізниці) рішень про компенсацію збитків з місцевих бюджетів або за рахунок підприємств, що обслуговуються цими дільницями, станціями та під'їзними коліями, Укрзалізниця за погодженням з Міністерством транспорту України має право прийняти рішення про закриття малодіяльних збиткових залізничних дільниць, станцій та залізничних під'їзних колій.

При цьому питання про експлуатацію малодіяльних збиткових залізничних дільниць, станцій, а також залізничних під'їзних колій, що перебувають на балансі залізниць, вирішується разом з відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Аналогічне положення міститься і у п.8 Статуту залізниць України - «Питання про експлуатацію малодіяльних збиткових залізничних дільниць, станцій, а також залізничних під'їзних колій, що перебувають на балансі залізниць, вирішується разом з відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. У разі неприйняття органами місцевого самоврядування (протягом 6 місяців після звернення залізниці) рішень про компенсацію збитків з місцевих бюджетів або за рахунок підприємств, що обслуговуються цими дільницями, станціями та під'їзними коліями, Укрзалізниця за погодженням з Мінтрансом має право прийняти рішення про закриття збиткових дільниць, станцій та під'їзних колій».

Отже, для Укрзалізниці виникає необхідність погодження з Мінтрансом при прийнятті рішень про закриття збиткових дільниць, станцій та під'їзних колій.

Наказ начальника ДТГО «Львівська залізниця» №432/Н від 18.05.2011 року передбачає зняття та зберігання верхньої будови колії.

У Законі України «Про залізничний транспорт» та в Статуті залізниць України мова йде лише про збиткові під'їзді колії. Згідно п.64 Статуту залізниць України, до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство).

Як вбачається з матеріалів справи, доказів погодження демонтажу спірної під'їзної колії, як збиткової , ні з Міністерством, ні з підприємством, для діяльності якого ця колія збудована відповідач суду не надав.

Лист ВП «Тернопільська дистанція колії» №2089 від 04.09.2012 року адресований начальнику ЗАТ «Агрокомбінат» ( а.с.48) про надання дозволу на демонтаж під'їзної колії №2 в тому числі стрілочних переводів №36,11, які знаходяться на балансі дистанції колії не є належним і допустимим доказом дотримання погодження з власником колії такого демонтажу, оскільки адресований особі, яка не має жодного відношення до спірної колії.

Що стосується порядку погодження з відповідними органами виконавчої влади та місцевого самоврядування питання експлуатації збиткових під'їзних колій ( а.с.71-72), то з них вбачається, що питання погодження демонтажу колій було проведено формально, без дотримання порядку такого погодження, а саме:

- лист ВП «Тернопільська дистанція колії» № ПЧІр-8/2246 від 26.09.2012 року, адресований голові міської ради м.Тернополя не містить посилання на додатки, які б підтверджували письмову згоду підприємств, в яких хочуть демонтувати під'їзні залізничні колії та пропозиції щодо подальшої їх експлуатації, не надано відповідних документів, які б підтверджували власність залізниці на під'їзні колії до підприємств;

- лист заступника міського голови №6381/02 від 17.10.2012 року , яким виконавчий комітет повідомляє, що не заперечує проти демонтажу під'їзних колій не є належним ні по формі ні по змісту доказом погодження органом виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», - «Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень».Згідно п.6 ст.59 Закону - «Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради».

Ні положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ні жодними іншими нормативними актами заступник міського голови не наділений повноваженнями одноособово вирішувати питання, що належать до компетенції міської ради чи її виконавчого комітету та приймати рішення у формі листів-погоджень.

З огляду на викладене, при проведенні демонтажу спірної під'їзної колії, відповідачем не дотримано процедури погодження такого демонтажу у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем жодним чином не спростовані, а тому підлягають до задоволення .

Враховуючи викладене та керуючись ст..ст.3,4,41,42,43,44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49, 82, 83,84,85 , ГПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

1.Уточнені позовні вимоги задоволити.

2.Зобов'язати Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Тернопільська дистанція колії» відновити залізничну під'їзну колію позначену номером 1 (№1) від стрілочного переводу СП №36 Р-50 1/9 до стрілочного переводу СП №11 Р-50/1/11 та номером 3 (№3) від стрілочного переводу СП №11 Р-50 1/11 до упора , станції Тернопіль , що знаходиться за адресою : м.Тернопіль, вул. Поліська,14 характеристика якої зазначена в паспорті під'їзної колії не загального користування Тернопільського головного підприємства МТ, виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту «Львівтранспроект» (замовлення №92038) від 1992 року та належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Західагроінвест».

3.Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (79007, м.Львів, вул. Гоголя,1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західагроінвест» (01133, м.Київ, вул.Щорса, буд. 26 «А» офіс 125; ) 1218,00 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду .

Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09.04.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.