РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/5908/15-г

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Київобленерго"
доФізичної особи-підприємця Сторожук Тетяни Сергіївни
простягнення 5 090 грн 86 коп.
Представники:
від позивача: не з'явились
від відповідача: Шрика Ю.Г.- представник на підставі договору про надання правової допомоги від 06.04.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.03.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" з вимогами до Фізичної особи-підприємця Сторожук Тетяни Сергіївни про стягнення 5 090 грн 86 коп. заборгованості за договором на користування електричною енергією (для споживачів з малим споживанням) від 01.06.2000 № 583, в тому числі 4 510 грн 81 коп. основного боргу, 247 грн 40 коп. пені, 53 грн 11 коп. 3 % річних та 252 грн 54 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на користування електричною енергією (для споживачів з малим споживанням) від 01.06.2000 № 583 не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість за спожиту активну електричну енергію за період з листопада 2010 року по лютий 2015 року у розмірі 4 510 грн 81 коп., крім того у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором позивачем нараховано 274 грн 40 коп. пені, 53 грн 11 коп. 3 % річних та 252 грн 54 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2015 порушено провадження у справі № 910/5908/15-г, розгляд справи призначений на 06.04.2015.

06.04.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про перенесення розгляду справи.

06.04.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності.

Представник позивача у судове засідання 06.04.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав. Розглянувши, подане через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача, клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки неможливість забезпечення явки представника у судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, суд зазначає, що позивач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

У судове засідання 06.04.2015 з'явився представник відповідача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

У судовому засіданні 06.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2000 між Державною акціонерною енергопостачальною компанією "Київобленерго", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Київобленерго" (електропостачальник) та Фізичною особою-підприємцем Сторожук Тетяною Сергіївною (споживач) укладено договір на користування електричною енергією (для споживачів з малим споживання) № 583, відповідно до умов якого електропостачальник зобов'язується постачати електричну енергію у відповідності до умов договору, а споживач своєчасно проводити сплату за електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним договором.

Відповідно до пункту 13 договору даний договір укладається на термін до 31.12.2000, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору, або його перегляд.

Згідно з пунктом 2.1. договору електропостачальник зобов'язується відпускати електроенергію як різновид промислової продукції споживачу в межах 45 кВА (кВт) приєднаної (дозволеної до використання) потужності згідно з визначеними йому цим договором умовами та величинами постачання електроенергії та потужності.

У відповідності до пункту 4.1 договору споживач зобов'язується своєчасно сплачувати поточну плату за електроенергію банківськими коштами, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з діючими в цей період тарифами та умовами цього договору.

Положеннями пункту 6 договору передбачено, що розрахунки за електричну енергію та інші платежі за розрахунковий період (місяць) здійснюються за діючими тарифами відповідно до тарифних груп та класів напруги кожного приєднання.

Щомісячно 15 числа згідно з додатком № 4 до договору на направляється представник споживача у відділ збуту РЕМ за адресою: м. Бровари, вул.. Вокзальна, 10 для надання звіту про використану електроенергію, за розрахунковий період (місяць), документів,що підтверджують оплату за розрахунковий період та одержання платіжних вимог-доручень (платіжних доручень) для поточної сплати електроенергії, що споживається в наступному розрахунковому періоді та інших платіжних документів (плата за перевищення договірних величин). При цьому сума оплати за електроенергію визначається у відповідності з очікуваним споживанням електроенергії в наступному розрахунковому періоді з урахуванням сальдо розрахунків за минулий розрахунковий період і є поточною оплатою (пункт 6.1. договору).

Відповідно до пункту 6.2. договору оплата платіжних документів банківськими коштами здійснюється споживачем самостійно, в 10-ти денний термін після дати, зазначеної в платіжному документі.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до частини 2 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

У відповідності до норм частини 6 та частини 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Як встановлено судом, за період з листопада 2010 року по січень 2011 року споживач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання по оплаті спожитої електричної енергії, у зв'язку з чим станом в останнього виникла заборгованість перед електропостачальником в розмірі 4 510 грн 81 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати спожитої електричної енергії за період з листопада 2010 року по січень 2011 року, вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію за період з листопада 2010 року по січень 2011 року у розмірі 4 510 грн 81 коп.

У судовому засіданні 06.04.2015 представник відповідача підтримав, подану через відділ діловодства суду, заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини 2 статті 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Частина 3 статті 267 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судом враховані рекомендації, викладені у пункті 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» стосовно того, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Положеннями пункту 4.4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що з урахуванням положення частини четвертої статті 51 Господарського процесуального кодексу України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що кінцевою датою оплати рахунку-фактури за активну електроенергію № за січень 2011 року є 03.02.2011, а позивач звернувся з даним позовом до суду 10.03.2015, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, а також судом не було встановлено наявності поважних причин пропуску позовної давності, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 510 грн 81 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію за період з листопада 2010 року по січень 2011 року за договором на користування електричною енергією (для споживачів з малим споживанням) від 01.06.2000 № 583, не підлягають задоволенню, у зв'язку зі спливом позовної давності.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором на користування електричною енергією (для споживачів з малим споживанням) від 01.06.2000 № 583, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 274 грн 40 коп., 3 % річних розмірі 53 грн 11 коп. та інфляційні втрати у розмірі 252 грн 54 коп. за період прострочення з 07.12.2010 по 31.05.2011.

З урахуванням рекомендацій, викладених у пунктах 5.2. та 5.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» стосовно того, що зі спливом позовної давності до основної вимоги позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, сплати процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань,оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу) та враховуючи те що, сплив строк позовної давності до вимог щодо стягнення суми основного боргу, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 274 грн 40 коп., 3 % річних розмірі 53 грн 11 коп. та інфляційних втрат у розмірі 252 грн 54 коп., нарахованих за період прострочення з 07.12.2010 по 31.05.2011, визнаються судом такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 14.04.2015

Суддя Н.Б. Плотницька