ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Справа № 904/427/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГончарука П.А.,
суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіСтратієнко Л.В.,
за участю представника відповідача Осадчого І.М.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада"
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 року
у справі№ 904/427/14 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомАсоціації об'єднань співвласників багатоквартирних будинків "Олімпік-2"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроцентрбуд"
простягнення 45 811,06 грн,
ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року Асоціація об'єднань співвласників багатоквартирних будинків "Олімпік-2" (далі - Асоціація ОСББ "Олімпік-2", позивач) звернулася до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" (надалі - ТОВ "МБК "Україна-Канада") заборгованості в розмірі 48914,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачу на праві власності належали квартири за адресою: буд. 9-А та 9-Б в смт. Ювілейне по вул. 8 Марта. Ці будинки знаходяться балансі та управлінні у позивача. Оскільки відповідач, як власник квартир, користувався наданими послугами з утримання будинків та охорони, але не сплачував їх, хоча у гарантійних листах зобов'язувався сплатити заборгованість, позивач просив стягнути суму заборгованості в примусовому порядку.

До прийняття рішення у справі позивач зменшив позовні вимоги і просив стягнути заборгованість в сумі 45811,06 грн (з яких: 40578,84 грн - заборгованість за послуги з утримання і ремонту приміщень та іншого майна, 4779,29 грн - заборгованість за надання послуг охорони та 452,93 грн - заборгованість за надання послуг з електроенергії котелень).

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання послуг.

Крім того, відповідач заявив про застосування строків позовної давності.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014 року (суддя Татарчук В.О.) у позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 року у справі № 904/427/14 (головуючий суддя Величко Н.Л., судді: Іванов О.Г., Подобєд І.М.) було скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014 року та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 45811,06 грн.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та залишити без змін рішення місцевого господарського суду. В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач посилається на те, що судом апеляційної інстанції не було повідомлено відповідача про час і місце розгляду справи, справу розглянуто однобічно та неповно з'ясовано всі обставини справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з таких підстав.

У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, багатоповерховий житловий комплекс "Олімпік-2" складається з будинків №№ 9-А, 9-Б, 9-В, що розташовані за адресою: вул. 8 Марта, смт. Ювілейне, закінчений будівництвом 22.12.2009 року та 23.12.2009 року введений в експлуатацію, що вбачається з акту про готовність об'єкта до експлуатації № 1/761 від 22.12.2009 року та свідоцтва № від 23.12.2009 року (т. 1 а.с. 71-74).

30.05.2010 року загальними зборами членів ОСББ "Олімпік-2" було прийнято рішення про делегування повноважень по управлінню неподільним та загальним майном житлового комплексу "Олімпік-2" - Асоціації ОСББ "Олімпік-2" (т. 1 а.с 94-102).

10.09.2010 року будинки № 9-А, 9-Б, 9-В були передані на баланс Асоціації ОСББ "Олімпік-2", яка є управителем неподільного та загального майна багатоповерхового житлового комплексу "Олімпік-2" та забезпечує його належну експлуатацію. Вказані обставини підтверджуються протоколом загальних зборів № 1 від 30.05.2010 року та актом приймання-передачі від 10.09.2010 року.

Власником квартир №№ 1, 22, 23, 31, 32, 37, 38, 40, 41, 44 в будинках №№ 9-А, 9-Б по вул. 8 Марта, смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області було ТОВ "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада".

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості в сумі 45811,06 грн (з яких: 40578,84 грн - заборгованість за послуги з утримання і ремонту приміщень та іншого майна, 4779,29 грн - заборгованість за надання послуг охорони та 452,93 грн - заборгованість за надання послуг з електроенергії котелень), що виникла, за твердженням позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов'язку щодо сплати частки в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт загального майна та в інших спільних витратах у багатоквартирному будинку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, місцевий господарський суд, поклавши в основу рішення висновки судового експерта про те, що неможливо документально підтвердити та встановити, якою є фактична заборгованість ТОВ "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада", як власника квартир перед Асоціацією ОСТТ "Олімпік-2" за утримання і ремонт приміщень та іншого майна, що перебуває у спільній сумісній власності співвласників житлового комплексу "Олімпік-2" та видатків на послуги з охорони, дійшов висновку про недоведеність позивачем позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 цього Кодексу. Зокрема, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 84 ГПК України у мотивувальній частині рішення господарського суду вказуються обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення; обґрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Порушуючи ці вимоги закону, суд першої інстанції поклав в основу свого рішення висновок експерта без надання йому оцінки за правилами, встановленими ст. 43 ГПК України. Доводи, за якими господарський суд відхилив докази позивача на підтвердження своїх позовних вимог, у мотивувальній частині рішення суд не навів, що свідчить про однобічність вирішення спору на користь позивача та є порушенням вимог ст. 42 ГПК України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову не може визнаватися законним та обґрунтованим та залишатися без змін.

Втім, з висновком суду апеляційної інстанції про задоволення позову також погодитись не можна, оскільки його зроблено без повного дослідження обставин справи, прав і обов'язків сторін та з порушенням норм матеріального права.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний господарський суд виходив з того, що відповідач був власником квартир №№ 1, 22, 23, 31, 32, 37, 38, 40, 41, 44 в будинках №№ 9-А, 9-Б по вул. 8 Марта, смт. Ювілейне, тому за період володіння цими квартирами він на підставі п.п.1-3 ч.1 ст.25 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 15, 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" зобов'язаний компенсувати витрати управителя на утримання і ремонт приміщень та іншого майна, що перебуває у спільній власності співвласників житлового комплексу "Олімпік - 2", та витрати на послуги охорони, і складення між сторонами спору будь-яких первинних документів (актів приймання - передачі виконаних робіт) не є обов'язковим. Визначаючи розмір витрат, що підлягає сплаті, суд апеляційної інстанції виходив з того, що належними доказами у справі підтверджується наявність у відповідача боргу перед позивачем у сумі 45814,06 грн. (52801,45 грн - 6987,39 грн), оскільки експертом встановлено, що за період з червня 2010 року по грудень 2011 року в наданих актах здачі-приймання робіт (надання послуг) загальна сума за надані послуги (виконані роботи) з утримання квартир по вул. 8 Марта, буд. 9-А №№1, 23, 31. 32, 37, 38, 40, 41, 44 і в буд. 9-Б №22 Асоціації "ОСББ "Олімпік-2" для ТОВ "МБК "Україна-Канада" становить 52801,45 грн, а також встановлено, що підприємство перерахувало Асоціації ОСББ "Олімпік-2" кошти на загальну суму 6987,39 грн за утримання квартир. При цьому, доводи відповідача щодо спливу позовної давності, про застосування якої він заявив, суд визнав необґрунтованими, дійшовши висновку, що строк позовної давності не сплив, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України обов'язок у відповідача виник через сім днів з моменту пред'явлення вимоги про сплату боргу від 20.07.2011 року № 198, від 14.12.2011 року № 310, від 1.03.2012 року № 36, від 09.08.2012 року №№ 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, від 5.12.2012 року № 172, від 10.06.2013 року № 62.

Вищий господарський суд України не може погодитись з такими висновками.

Основний закон, що регулює діяльність об'єднання співвласників багатоквартирних будинків - Закон України від 29 листопада 2001 року N 2866-III "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон). Стаття 4 якого передбачає, що об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Зазначеним Законом установлено обов'язки власника - члена об'єднання, серед яких, зокрема: виконувати вимоги статуту об'єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх ремонту; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. Статутом об'єднання можуть бути встановлені й інші обов'язки власників - членів об'єднання відповідно до законодавства (ст. 15 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 20, ч. 5 ст. 21 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт загального майна та в інших спільних витратах у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у користуванні фізичних або юридичних осіб. Перелік та розміри обов'язкових платежів на обслуговування і ремонт неподільного та загального майна, а також порядок їх сплати встановлюються відповідно до статуту об'єднання.

Отже, відповідач як власник квартир в багатоквартирному будинку в силу закону зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати частку в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт загального майна та в інших спільних витратах у багатоквартирному будинку. Разом з тим, перелік та розміри цих платежів має бути визначений в установленому порядку відповідно до статуту об'єднання.

При цьому, ті ОСББ, які самостійно (власними силами та/або з залученням на договірній основі інших юридичних та фізичних осіб) забезпечують утримання будинку і прибудинкової території, при визначенні розміру внесків (платежів) на утримання будинку і прибудинкової території повинні виходити з розміру витрат на утримання будинку і прибудинкової території, передбачених кошторисом об'єднання, який відповідно до статті 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" затверджується загальними зборами. У разі, якщо утримання будинку і прибудинкової території ОСББ здійснюється відповідним підприємством - виконавцем послуг з утримання на підставі договору з об'єднанням, то свої послуги об'єднанню таке підприємство повинне надавати за тарифами на житлово-комунальну послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які відповідно до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлюється органами місцевого самоврядування. Розрахунок такого тарифу надається самим підприємством для встановлення (погодження) органом місцевого самоврядування відповідно до Порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України N 529 від 20.05.2009 року, що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції не встановив і не зазначив у постанові рішення ОСББ чи органу місцевого самоврядування, якими встановлюється перелік, розміри та порядок сплати платежів, що є предметом спору. Отже, питання ціни наданих позивачем послуг належним чином судом не з'ясовано.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання після набуття статусу юридичної особи може прийняти на власний баланс весь житловий комплекс. Балансоутримувач забезпечує управління житловим комплексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на баланс будинки прийняв 10.09.2010 року. Суд у постанові не обґрунтував мотиви, з яких він дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача заборгованість за послуги з 01.06.2010 року, тобто до прийняття будинку на баланс об'єднання.

Так само суд не обґрунтував свій висновок про стягнення з відповідача заборгованості по кв. 1 в буд. 9-А за послуги з охорони за період з 01.03.2011 року, хоча відповідач набув право власності на цю квартиру лише 23.05.2011 року.

Отже, здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку, Дніпропетровський апеляційний господарський суд у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин; не з'ясував усіх фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору, що свідчить про порушення судом вимог ст.ст. 43, 43 ГПК України. Висновки суду апеляційної інстанції про задоволення позову не є достатньо аргументованим та обґрунтованими.

Крім того, суд апеляційної інстанції порушив положення ч. 5 ст. 261 ЦК України та ч. 2 ст. 530 ЦК України щодо порядку обчислення позовної давності. За змістом ч. 5 ст. 261 ЦК України. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається не з моменту пред'явлення вимоги, як помилково вважав суд апеляційної інстанції, а від дня, коли у кредитора виникло право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Крім того, суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, а згідно з ч. 5 ст. 21 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" порядок сплати обов'язкових платежів встановлюються відповідно до статуту об'єднання. Отже, плата за житлово-комунальні послуги здійснюється щомісячно, якщо рішенням загальних зборів не встановлений інший строк виконання зобов'язання щодо сплати обов'язкових платежів. Обставини прийняття такого рішення суд не перевірив, тому висновки суду про те, що строк виконання зобов'язання, що випливає із спірних правовідносин, не визначений є передчасними.

За таких обставин, оскільки порушення норм матеріального й процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, судові рішення підлягають скасуванню на підставі п. 3 ст. 1119, ч. 1 ст. 11110 ГПК України, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи суду слід урахувати наведене, з'ясувати характер спірних правовідносин, права та обов'язки сторін у справі, встановити фактичні обставини справи і, в залежності від встановленого та вимог закону, прийняти законне та обґрунтоване рішення

Керуючись ст.ст. 49, 1115, 1117, п. 3 ст. 1119, ст.ст. 11110 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна будівельна компанія "Україна-Канада" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014 року у справі № 904/427/14 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Гончарук П.А.
Суддя Кондратова І.Д.
СуддяСтратієнко Л.В.