ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа № 911/706/15

за позовом Прокурора Києво-Святошинського району Київської області, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, в інтересах держави

до 1) Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, Київська обл., м. Вишневе

2) Управління освіти, молоді та спорту Києво-Святошинської районної державної адміністрації, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4, Київська обл., м. Вишневе

про визнання недійсним договору і повернення майна

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

прокурор: Уланова О.В. - посвідчення № 030290 від 14.11.2014 р.;

Нестеренко Є.І. - посвідчення № 028904 від 17.09.2014 р.;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Галушко І.А. - доручення № 337 від 23.03.2015 р.;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської області звернувся Прокурор Києво-Святошинського району Київської області (далі - прокурор) з позовом в інтересах держави до Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (далі Відповідач 1) та Управління освіти, молоді та спорту Києво-Святошинської районної державної адміністрації (далі - Відповідач 2) про визнання недійсним договору і повернення майна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Прокурор посилається на те, що Прокуратурою Києво-Святошинського району під час опрацювання інформації з Управління освіти, молоді та спорту Києво-Святошинської РДА встановлено, що між Відділом освіти Києво-Святошинської РДА (на даний час Управління освіти, молоді та спорту Києво-Святошинської РДА) та Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що є комунальною власністю від 12.12.2012 р. зі строком дії до 12.12.2015 р., зокрема, відокремленої частини площею 18,00 кв.м. Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 для розміщення офісу, та вказаний договір не відповідає вимогам Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про освіту», «Про загальну середню освіту» отже підлягає визнанню недійсним, а майно, передане в оренду за вказаним договором підлягає поверненню балансоутримувачу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.02.2015 р. порушено провадження у справі № 911/706/15 та призначено її до розгляду на 23.03.2015 р., залучено до участі у справі Вишнівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Ухвалою суду від 23.03.2015 р. розгляд справи відкладено на 06.04.2015 р.

20.03.2015 р. через відділ діловодства суду надійшов відзив Відповідача 1 від 19.03.2015 р. № 16/16/578п (вх. № 6404/15) на позов, згідно якого Відповідач 1 заперечив проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні повністю.

23.03.2015 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення Відповідача 2 від 23.03.2015 р. № 338 (вх. № 6508/15) по суті позову.

27.03.2015 р. через відділ діловодства суду надійшли письмові пояснення Прокурора від 27.03.2015 р. № 3390вих15 (вх. № 7012/15) по суті позову.

В судове засідання 06.04.2015 р. з'явились Прокурори та представник Відповідача 2. Прокурори позов підтримали та просили задовольнити повністю. Представник Відповідача 2 надав пояснення по суті позову та залишив вирішення вказаного питання на розсуд суду. Представники Відповідача 1 та Третьої особи у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У судовому засіданні 06.04.2015 р. після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення Прокурорів і представника Відповідача 2 та дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2012 р. між Відділом освіти Києво-Святошинської РДА - нині Управління освіти, молоді та спорту Києво-Святошинської РДА (орендодавець, відповідач 2 у справі) та Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України (орендар, відповідач 1 у справі) укладено договір № 32/Д оренди індивідуально визначеного майна - нежитлового приміщення площею 18,00 кв.м. в приміщенні Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 за адресою: м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 3, що знаходиться на балансі Відповідача 2, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить станом на 31.08.2012 р. 93996,00 грн., зокрема з метою розміщення офісу (надалі також: Договір).

Згідно п. 10.1. Договору, цей договір укладено строком на 3 (три) роки, що діє з 12.12.2012 р. по 12.12.2015 р.

Визначене Договором приміщення було передане Третьою особою Відповідачу 1 за погодженням з Відповідачем 2 згідно Акту приймання-передачі від 12.12.2012 р.

Обґрунтовуючи правові підстави звернення до суду з даним позовом, Прокурор посилається на ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та зазначає, що оспорюваний договір порушує публічний порядок та вимоги чинного законодавства.

Так, відповідно до довідки № 715505, виданої Головним управлінням статистики у Київській області, Вишнівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 4 є комунальною установою з видом діяльності - середня загальна освіта.

Статтею 2 Закону України «Про освіту» визначено, що завданням законодавства України про освіту є регулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної, наукової, загально-культурної підготовки громадян України.

Згідно ст. 9 Закону України «Про загальну середню освіту» до загальноосвітніх навчальних закладів належать у тому числі школи І-ІІІ ступенів.

Зазначене також підтверджується п. 1 Статуту Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про освіту», фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування у тому числі визначено доходи від надання в оренду приміщень.

Частиною 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» визначено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно ч. 2 ст. 44 Закону України «Про загальну середню освіту», вимоги до матеріально-технічної бази загальноосвітніх навчальних закладів визначаються відповідними будівельними і санітарно-гігієнічними нормами і правилами, а також типовими переліками обов'язкового навчального та іншого обладнання (в тому числі корекційного), навчально-методичних та навчально-наочних посібників, підручників, художньої та іншої літератури.

У відповідності до приписів п. 3.19. Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Ці норми затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.2001 р. та розповсюджуються на загальноосвітні навчальні заклади І, І-ІІ, І-ІІІ ступенів, спеціалізовані школи І, І-ІІ, І-ІІІ ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, які проектуються, будуються, реконструюються та ті, що функціонують незалежно від типу, форм власності та підпорядкованості.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що хоч абзацом 5 частини 4 статті 61 Закону України «Про освіту» додатковими джерелами фінансування навчальних закладів, заснованих, в тому числі на комунальній власності, є також доходи від надання в оренду приміщень, однак, оренда приміщень у них дозволяється лише у випадках, якщо об'єкт оренди використовується з цільовим призначенням - для навчально-виховного процесу.

Заперечуючи проти позову Відповідач 1 зазначає, що при укладенні Договору ним було отримано погодження на укладення відповідного договору від Києво-Святошинської РДА Київської області та згідно Статуту Відповідача 1, Асоціація є договірним об'єднанням та не має в якості основної мети діяльності отримання прибутку, а виконує функцію гарантійного об'єднання, передбачену Митною конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із використанням книжки МДП 1975 року та забезпечує діяльність гарантійної ланки на території України.

При цьому Відповідач 1 вказує на те, що в означеному приміщенні Відповідач 1 розробляє методичний матеріал, а саме: довідники, методичні посібники, лекції, плани занять та інше для професійної підготовки та перепідготовки водіїв, спеціалістів, керівників, які зайняті в галузі міжнародних автомобільних перевезень, транспортно-експедиторського обслуговування та надання їм довідково-методичної інформації, пов'язаної із здійсненням міжнародних перевезень вантажів та пасажирів, отже з позиції Відповідача 1, він в орендованому приміщенні здійснює діяльність, пов'язану з навчально-виховним процесом.

Разом з тим, наведені Відповідачем 1 види діяльності, які здійснює Відповідач 1, а саме розробка довідково-методичної інформації в галузі міжнародних автомобільних перевезень, а також підготовка і перепідготовка водіїв не є навчально-виховним процесом, який може здійснюватись у загальноосвітній школі та мати відношення до учнів навчального закладу, отже заперечення Відповідача 1 проти позову є безпідставними і необґрунтованими.

Крім того, частиною 1 статті 3 Закону України «Про освіту» встановлено, що право громадян на освіту забезпечується: розгалуженою мережею навчальних закладів, заснованих на державній та інших формах власності, наукових установ, закладів післядипломної освіти; відкритим характером навчальних закладів, створенням умов для вибору профілю навчання і виховання відповідно до здібностей, інтересів громадянина; різними формами навчання - очною, вечірньою, заочною, екстернатом, а також педагогічним патронажем.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про освіту», система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти. Структура освіти згідно із статтею 29 вказаного Закону включає: дошкільну освіту, загальну середню освіту, позашкільну освіту, професійно-технічну освіту, вищу освіту, післядипломну освіту та самоосвіту.

За змістом наведених норм законодавства, під освітньою діяльністю розуміється діяльність закладів, що входять до системи освіти, з метою здобуття відповідного виду освіти і задоволення інших освітніх потреб здобувачів освіти та інших осіб, що визначаються метою освіти.

В свою чергу, навчально-виховний процес, як складова освітньої діяльності - це система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (п. 1.2. Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки від 01.08.2001 р. № 563).

Згідно із ч. 5 ст. 18 Закону України «Про освіту», діяльність навчальних закладів розпочинається за наявності ліцензії на здійснення діяльності, пов'язаної з наданням послуг для одержання освіти і підготовкою фахівців різних рівнів кваліфікації. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наявності у Відповідача 1 відповідної ліцензії на надання освітніх послуг судом не встановлено.

Відповідач 2 у своїх поясненнях по суті позову зазначає про те, що оспорюваний Договір було укладено в межах повноважень та з урахуванням вимог законодавства. Зокрема Відповідач 2 посилається на статтю 61 Закону України «Про освіту» та Постанову КМУ від 27.08.2010 р. № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності», згідно підпункту 2 пункту 8 якого до відповідних послуг віднесено надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Однак наведені твердження Відповідача 2 не спростовують висновків суду, наведених вище, зокрема відносно того, що оренда спірного приміщення у Вишнівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4 дозволяється лише у випадках, якщо об'єкт оренди використовується з цільовим призначенням - для навчально-виховного процесу.

Враховуючи те, що судом встановлено, що діяльність Відповідача 1 в орендованому приміщенні не пов'язана з навчально-виховним процесом Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Прокурора.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України (постанова від 15.10.2014 р. у справі № 910/17883/13).

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно частини першої ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За таких обставин договір оренди, укладений між Відділом освіти Києво-Святошинської РДА та Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України № 32/Д від 12.12.2012 р. є таким, що суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, отже підлягає визнанню недійсним.

Також у зв'язку із визнанням недійсним Договору оренди № 32/Д від 12.12.2012 р. на Відповідача 1 покладається обов'язок повернути приміщення, що є предметом вказаного договору.

Беручи до уваги вищезазначене, позовні вимоги Прокурора про визнання недійсним укладеного між Відповідачами 1, 2 договору оренди від 12.12.2012 р. № 32/Д, а також зобов'язання Відповідача 1 звільнити та повернути Відповідачу 2 передане в оренду за Договором індивідуально визначене майно підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на Відповідачів 1, 2.

Оскільки позов поданий Прокурором, який звільнений від сплати судового збору, судовий збір відповідно до ч. 1, 3 статті 49 ГПК України підлягає стягненню з Відповідачів 1, 2 в доход Державного бюджету України за наступним розрахунком: немайнова вимога про визнання недійсним договору (1218,00 грн.) покладається на Відповідачів 1, 2 порівну + майнова вимога про зобов'язання повернути отримане за Договором майно (1879,92 грн. - 2% від вартості майна) покладається на Відповідача 1.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір № 32/Д від 12.12.2012 р., укладений між Відділом освіти Києво-Святошинської районної державної адміністрації (на даний час управління освіти, молоді та спорту Києво-Святошинської районної державної адміністрації) та Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників України.

3. Зобов'язати Асоціацію міжнародних автомобільних перевізників України (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 3; ) звільнити та повернути передане в оренду згідно договору № 32/Д від 12.12.2012 р., комунальне окреме індивідуально визначене майно - нежитлове приміщення площею 18,0 кв.м. та вартістю 93996,00 грн., розташоване за адресою: м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 3, Вишнівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 4 та балансоутримувачу майна Управлінню освіти, молоді та спорту Києво-Святошинської районної державної адміністрації.

4. Стягнути з Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, 3; ) в доход Державного бюджету України (рахунок 3001 в ГУ ДКСУ у Київській області; код отримувача 37955989; МФО 821018; код класифікації доходів бюджету 22030001) 2488 (дві тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 92 коп. судового збору.

5. Стягнути з Управління освіти, молоді та спорту Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (08150, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Б. Хмельницького, 57-А; ) в доход Державного бюджету України (рахунок 3001 в ГУ ДКСУ у Київській області; код отримувача 37955989; МФО 821018; код класифікації доходів бюджету 22030001) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 14.04.2015 р.

Суддя С.Ю. Наріжний