ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" квітня 2015 р.Справа № 922/847/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Горбачевій О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю"ТТрейд", м. Київ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача:нез'явився;

від відповідача: нез'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТТрейд" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення коштів у розмірі 28200,00 грн., з яких 23500,00 грн. - суми боргу, 4700,00 грн. - сума штрафу та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушення відповідачем зобов'язань за договором № 2/005 про перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполучення від 05.07.2013 року.

Ухвалою від 13.02.2015 року порушено провадження по справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.03.2015 року.

У межах строків визначених ст.69 ГПК України на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи було відкладено з 02.03.2015 року до 06.04.2015 року для повторного виклику представників сторін у судове засідання та витребування додаткових документів, необхідних для повного та всебічного дослідження усіх фактичних обставин спору.

16.03.2015 року через канцелярію суду надійшла заява позивача у якій останній повідомляє про неможливість надання витребуваних судом документів та відсутність можливості забезпечити участь представника у судовому засіданні, у зв'язку із чим просить винести ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду та повернути сплачений судовий збір.

02.04.2015 року від позивача повторно надійшла заява про залишення позову без розгляду та повернення судового збору в розмірі 1827,00 грн. (вх. № 440).

03.04.2015 року відповідачем було надано до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи та закриття провадження у справі.

У призначене судове засідання 06.04.2015 року представник позивача не з'явився, витребувані судом документи не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали суду, яке долучено до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, витребувані судом документи не надав, про причину неявки на час розгляду справи суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали суду, яке долучено до матеріалів справи.

Розглянувши заяву позивача, суд вважає за необхідне відхили її як необґрунтовану, оскільки нормами ГПК України не передбачена можливість залишення позову без розгляду за заявою сторони.

Зокрема, положеннями ст. 81 ГПК України передбачено, що господарський суд залишає позов без розгляду, якщо:1) позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано;2) у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;4) позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк;5) позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору;6) громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

З аналізу наведеної статті випливає, що вирішення питання про залишення позову без розгляду є виключною прерогативою господарського суду та господарським процесуальним кодексом України не передбачено такої процесуальної дії, як залишення позову без розгляду за клопотанням позивача.

Таким чином, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання позивача про залишення позову без розгляду - відмовити.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 05.07.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТрейд» (позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач) було укладено договір № 2/005 про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, у відповідності до умов якого позивач замовляє здійснення перевезення від свого імені та за рахунок відповідача. Позивач зобов`язується здійснити перевезення ввіреного йому вантажу у пункт призначення в установленому договором та додатком до нього строку та видати уповноваженій на отримання вантажу особі. Позивач зобов`язується оплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 2.2 договору конкретні умови по кожному замовленню обумовлюються в транспортній заявці, яка є невід`ємною частиною договору. Допускається отримання заявки по факсимільному зв`язку або електронною поштою.

В свою чергу, у розділі «Вартість послуг та умови оплати» заявок № 26/11-1 від 26.11.14 року та № 26/11-2 від 26.11.14 року, загальна сума за надані послуги перевезення становить 23500,00 грн. за кожну заявку, 50% якої сплачується до завантаження, а інші 50% - по факту замитненя авто.

Відповідно до п. 3.1.2 договору, відповідач зобов`язаний забезпечити подачу під завантаження транспортного засобу, придатного і повністю готового до перевезення обумовленого вантажу, в узгоджений сторонами термін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав заявку № 26/11-1 від 26.11.2014 року та № 26/11-2 від 26.11.2014 року по маршруту м. Луганськ (Україна) - м. Енгельс (Саратовська область, Росія), щодо перевезення запчастин залізничного складу, де завантаження буде здійснено 27 листопада 2014 року на автомобілі: DAF BB 7491 AT п/п НОМЕР_2, водій ОСОБА_2, DAF ВВ 7897 ВС п/п НОМЕР_3, водій ОСОБА_3

Як зазначає позивач, з його боку були надані усі необхідні транспортні документи та 27.11.2014 року на підставі рахунку-фактури № СФ-0000612 від 26.11.2014 року було здійснено передплату в розмірі 11750,00 грн. та по рахунку-фактури № СФ-0000613 від 26.11.2014 року у розмірі 11750,00 грн.

Отже, позивач вважає, що ним були здійснені усі дії необхідні для виконання умов договору перевезення, в той час, як відповідач на завантаження товару не з`явився, повідомивши лише 01.12.2014 року про відмову від надання послуг.

26.01.2015 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про необхідність сплатити суму отриманої передплати у розмірі 23500,00 грн., у зв`язку з відмовою від надання послуг протягом 7-ми днів з дати отримання.

03.02.2015 року, відповідачем було направлено на адресу позивача заперечення на вимогу, якою відповідач повідомив про відсутність відмови від виконання умов договору перевезення та зазначив про наявність процедури оформлення форс-мажору щодо не виконання умов договору перевезення по заявкам № 26/11- від 26.11.2014 року та № 26/11-2 від 26.11.2014 року.

Позивач також зазначає, що з боку відповідача жодних повідомлень у письмовій формі не було здійснено, що позбавляє право відповідача посилатись на наявність форс-мажорних обставин, які тим більше, не мають документального підтвердження.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача передплату в сумі 23500,00 грн. за відмову від виконання зобов`язань з перевезення.

Крім того, позивачем було нараховано відповідачу штраф в сумі 4700,00 грн., на підставі п. 6.6 договору.

Відповідно до п. 6.6 договору перевезення, відповідач несе відповідальність за зрив організації перевезення за узгодженою і підписаною сторонами заявці, неподання автомобіля на завантаження до узгодженого терміну, відмови від заявки менш ніж за 24 години до дати перевезення - штраф у розмірі 10% від вартості перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду справи, 19.02.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 2/005 від 05.07.2013 року про перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні.

Відповідно до п. 1 даної додаткової угоди, сторони дійшли згоди про припинення зобов`язань експедитора (ТОВ «ТТрейд») перед перевізником (ФОП ОСОБА_1.) у відповідності до договору № 2/005 про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 05.07.2013 року, сплатити за претензією № 0502-2 від 05.02.2015 року суму 6500,00 грн. на підставі рахунку № СФ-0000578 від 19.11.2014 року.

Зарахуванням зустрічної однорідної вимоги позивача до відповідача у відповідності до договору № 2/005 про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 05.07.2013 року повернути передплату (за платіжним дорученням № 1636, № 1637 від 26.11.2014 року) у сумі 23500,00 грн. зменшену на суму претензії на підставі рахунку № СФ-0000578 від 19.11.2014 року, таким чином, повернути на р/с позивача суму в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди взаємні зобов`язання сторін, передбачені в п. 1 даної угоди припиняються з моменту підписання даної угоди.

В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків, підписаний обома сторонами, який підтверджує відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.

Отже, сума боргу відповідача перед позивачем у сумі 23500,00 грн. відсутня, у зв'язку з укладенням між сторонами додаткової угоди від 19.02.2015 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.1 п.1.1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18, Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи те, що сторонами було укладено додаткову угоду № 1 про досягнення примирення сторін на умовах додаткової угоди та повернення боргу згідно проведення звірки взаєморозрахунків, всебічно та повно дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд прийшов до висновку про припинення провадження у справі № 922/847/15 у частині стягнення суми основного боргу у сумі 23500,00 грн. на підставі ч.1 п. 1.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Щодо вимог позивача про стягнення суми штрафу у розмірі 4700,00 грн., нарахованого на підставі п. 6.6 Договору, суд вважає її похідною від вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 23500,00 грн. та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки сторонами досягнуто згоди щодо взаємного припинення зобов'язань сторін після підписання додаткової угоди від 19.02.2015 року до договору №2/005 від 05.07.2013 року та підписано акт взаєморозрахунків, яким підтверджено відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.

Таким чином, у задоволенні позову у частині стягнення суми штрафу у сумі 4700,00 грн. слід відмовити.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

У випадках застосування статті 80 ГПК України, суд має вирішити питання про розподіл між сторонами господарських витрат, тобто про покладення таких витрат або на позивача, або на відповідача у справі.

Відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.03.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. Зокрема, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Отже, якщо наслідком припинення провадження у справі стали дії відповідача (сплата боргу після звернення позивача з позовом до суду), здійснені судові витрати покладаються на нього.

Як вбачається з наданих сторонами документів, спір між сторонами було врегульовано вже під час розгляду справи, а саме 19.02.2015 року укладено додаткову угоду № 1, у зв'язку із цим, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 49, ч.1. п.1.1 ст.80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТрейд" про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Провадження у справі № 922/847/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТрейд" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів у частині стягнення суми боргу у розмірі 23500,00 грн. припинити .

У частині стягнення суми штрафу у сумі 4700,00 грн. у позові відмовити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ттрейд» (03146, м. Київ, вул.. Петра Чаадаєва, буд. 2-Б, ) 1827,00 грн. витрат зі сплати судового збору, про що видати наказ.

Суддя О.О. Ємельянова