номер провадження справи 24/200/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015 Справа № 908/5899/14

м. Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма «Старк» (63631, Харківська область, Шевченківський район, с. Старовірівка, вул. Кар'єрна, буд. 1-Б; )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, площа Машинобудівельників, буд. 1; )

про стягнення суми

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники:

від позивача: Войтенко В.В., довіреність № 487 від 29.12.2014р.

від відповідача: Краснопьорова О.С., довіреність № 301/115Д від 27.11.2014р.

ВСТАНОВЛЕНО:

18.12.2014р. на адресу Господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційної фірми «Старк» надійшла позовна заява № 444 з вимогами до Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» про стягнення суми у розмірі 666 913, 48 грн., з якої: сума основного боргу - 533 709, 36 грн.; сума 3 % річних - 11 997, 95 грн.; сума інфляційних нарахувань - 75 491, 51 грн.; сума пені - 45 714, 66 грн.

Ухвалою від 18.12.2014р. за поданими матеріалами порушено провадження № 24/200/14, розгляд господарської справи № 908/5899/14 був призначений на 05.01.2015р. об 11-00 год.

Ухвалою від 05.01.2015р. розгляд справи відкладений на 18.02.2015р. о 12-30 год.

За письмовим клопотанням сторони термін вирішення спору продовжувався в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 18.02.2015р. розгляд справи призначений на 16.03.2015р. о 15-15 год.

Позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру заявлених позовних вимог (додаткові пояснення від 11.03.2015р.), просить суд стягнути з відповідача суму 650 046, 21 грн., з яких: сума основного боргу - 533 709, 36 грн.; суму 3 % річних - 11 997, 95 грн.; суму інфляційних нарахувань - 75 491, 51 грн.; пеня - 28 847, 39 грн.

Заява судом прийнята.

Господарським судом представникам сторін роз'яснені права та обов'язки передбачені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

Сторони не наполягали на проведенні звукозапису судового процесу технічними засобами.

16.03.2015р. господарським судом відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. 18.06.2012р. між ТОВ «ВКФ «Старк» (постачальник) та ПАТ «АзовЕлектроСталь» (покупець) укладений договір поставки продукції № 38, найменування, одиниці виміру, кількість, часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) якої визначені сторонами у специфікаціях. Порядок розрахунків між покупцем та постачальником передбачений пунктом 6.3 договору, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей № 1 від 22.06.2012р., відповідно до якого оплата покупцем рахунку здійснюється шляхом 50 % передплати загальної суми рахунку та 50 % протягом 10 банківських днів з дати відвантаження продукції у спосіб відповідно до пункту 6.6 цього договору. Відповідно до пункту 6.6 договору оплата покупцем за цим договором здійснюється шляхом перерахування необхідної суми грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у розділі 14 цього договору. Так, у період з 29.10.2013р. по 17.07.2014р. ТОВ ВКФ «Старк» відвантажило ПАТ «АзовЕлектроСталь» продукцію (пісок формувальний марки 1К1О1025 ГОСТ 2138-91) на суму 667 755, 15 грн., у тому числі ПДВ 111 292, 52 грн., згідно видаткових накладних № 4802 від 29.10.2013р., № 4855 від 01.11.2013р., № 4864 від 02.11.2013р., № 4870 від 04.11.2013 р., № 5028 від 16.11.2013 р., № 5047 від 18.11.2013 р., № 5057 від 19.11.2013р., № 525 від 07.03.2014р., № 537 від 11.03.2014р., № 949 від 10.04.2014р., № 970 від 11.04.2014р., № 1515 від 26.05.2014 р., № 2118 від 11.07.2014р., № 2142 від 14.07.2014р., № 2202 від 17.07.2014р. Станом на 03.12.2014р. покупцем частково сплачено вартість відвантаженої продукції у розмірі 134 045, 79 грн. за видатковою накладною № 4802 від 29.10.2013р., з урахуванням чого залишок несплаченої суми за вказаною накладною становить 19 350, 41 грн., в тому числі ПДВ - 3 225, 07 грн., а загалом по договору - 533 709, 36 грн., у тому числі ПДВ - 88 951, 56 грн. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач заперечуючи проти заявленого позову посилається на наступні обставини. В обґрунтування суми основного боргу за договором № 38/152АЄСсн в розмірі 533 709, 36 грн. позивач посилається на видаткові накладні: № 4802, № 4855, № 4864, № 4870, № 5028, № 5047, № 5057, № 525, № 537, № 949, № 970, № 1515, № 2118, № 2142, № 2202 за період з 29.10.2013р. по 17.07.2014р. Як вбачається із наведених накладних загальна сума поставки за кожною накладною складається з вартості продукції та вартості транспортних послуг. Умовами оплати продукції (товару), встановленими пунктом 6.3 договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей № 1 від 22.06.2012р.), передбачено, що оплата покупцем рахунку здійснюється шляхом 50 % передплати загальної суми рахунку та 50 % протягом 10 банківських днів з дати відвантаження продукції у спосіб відповідно до п. 6.6 цього договору. Пунктом 2.7.4 договору зазначено, що транспортування продукції здійснюється за рахунок покупця шляхом відшкодування постачальникові витрат, пов'язаних з транспортуванням продукції, за кожну поставку продукції. Документ, в якому зазначено розмір таких витрат, оформлений підприємством, з яким постачальник уклав договір на транспортування продукції залізничним транспортом, є достатнім доказом таких втрат для покупця. За висновками відповідача, до суми зазначеної позивачем в якості заборгованості за продукцію за договором постачання (533 709, 36 грн.) включені транспортні витрати, які складають 237 315, 68 грн. Відсутність в матеріалах справи як доказів надання відповідачу рахунків так і самих рахунків, поширення умов договору в частині строку сплати за продукцію на транспортні послуги, є неправомірним. За спірний період (15.11.2013р. по 15.07.2014р.) за договором були здійснені оплати на загальну суму 425 000, 00 грн., на підтвердження чого надаються реєстри банківських виписок та платіжних доручень за весь період дії договору. Просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на 50 % та відстрочити виконання судового рішення на 6 місяців.

Розглянувши матеріали господарської справи № 908/5899/14 та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

В С Т А Н О В И В:

18.06.2012р. між ТОВ ВКФ «Старк» (постачальник) та ПАТ «Азовелектросталь» (покупець) укладений договір поставки продукції № 38/152АЄСсн, відповідно до предмету якого, у порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця продукцію, яка не обтяжена та щодо якої відсутні претензії третіх осіб, визначену в пункті 1.2 цього договору, що є предметом поставки за цим договором, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти та оплатити продукцію.

Найменування, одиниці виміру та кількість продукції, її часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), визначаються специфікаціями, які є невід'ємними частинами цього договору.

Розділом 2 договору передбачено, що умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» в редакції 2000р., які застосовуються з урахуванням особливостей, що випливають з умов цього договору. Поставка продукції здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA станція Старовірівка (пункт поставки продукції), якщо інше не передбачено у специфікаціях до цього договору. Поставка продукції здійснюється за попередньою письмовою заявкою покупця.

Продукція повинна бути поставлена покупцеві протягом п'яти банківських днів з дати надходження на розрахунковий рахунок постачальника , зазначений у розділі 14 цього договору , необхідної суми грошових коштів , яка визначається відповідно до пункту 6.2 цього договору. Датою поставки продукції вважається дата оформлення постачальником видаткової накладної.

Пунктом 2.7.4 передбачено, що транспортування продукції здійснюється за рахунок покупця, шляхом відшкодування постачальнику витрат, пов'язаних з транспортуванням продукції, за кожну поставку продукції. Документ, в якому зазначаються розмір таких витрат, оформлений підприємством з яким постачальник уклав договір на транспортування продукції залізничним транспортом є достатнім доказом таких витрат для покупця.

Сторонами за договором поставки погоджено, що ціна за одиницю продукції вказується у специфікації. Сторони визначають, що ціна на продукцію, вказана у специфікації є дійсною на дату підписання специфікації та погоджена сторонами.

У відповідності до вимог розділу 6 договору на кожну партію поставки продукції постачальник надає покупцеві рахунок на оплату. При поставці продукції залізничним транспортом, постачальник включає у рахунок витрати пов'язані з транспортуванням продукції. Оплата покупцем рахунку здійснюється шляхом 100 % передплати загальної суми рахунку у спосіб відповідно до пункту 6.6 цього договору. При здійсненні платежу покупець обов'язково повинен вказувати в платіжному дорученні номер та дату цього договору або номер та дату рахунку, наданого постачальником.

Розділом 10 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками. Термін дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 10.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2012р. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від виконання обов'язків, взятих на себе за даним договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Із змісту договору поставки продукції № 38/152АЄСсн від 18.06.2012р. слідує, що документ підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками товариств.

До договору поставки продукції № 38/152АЄСсн від 18.06.2012р. сторонами підписаний протокол узгодження розбіжностей № 1 за яким пункт 6.3 договору викладений в редакції покупця, а саме: «Оплата Покупцем Рахунку здійснюється шляхом 50% (п'ятдесят відсотків) передплати загальної суми Рахунку та 50 % (п'ятдесят відсотків) протягом десяти банківських днів з дати відвантаження Продукції у спосіб відповідно до пункту 6.6 цього Договору».

Додатковою угодою від 06.12.2008р. до договору № 38 від 18.06.2012р., сторони погодили, що термін дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 10.1 цього договору та закінчується 31.12.2014р.

Також, позивачем до матеріалів справи надані специфікації №№ 2 від 01.12.2012р. на суму 2 308 500, 00 грн., 3 від 01.02.2013р. на суму 3 888 000, 00 грн., 5 від 26.10.2013р. на суму 2 106 000, 00 грн.

В обґрунтування заявленого позову ТОВ ВКФ «Старк» до матеріалів справи надані наступні первинні документи: видаткова накладна № 4802 від 29.10.2013р. на суму 48 450, 17 грн. (залізнична накладна № 43757061, відомість вагонів від 29.10.2013р.); видаткова накладна № 4855 від 01.11.2013р. на суму 54 459,07 грн. (залізнична накладна № 43795111, відомість вагонів); видаткова накладна № 4864 від 02.11.2013р. на суму 54 459,07 грн. (залізнична накладна № 43804418, відомість вагонів від 02.11.2013р.); видаткова накладна № 4870 від 04.11.2013р. на суму 900 901 грн. (залізнична накладна № 43822436 від 04.11.2013р.); видаткова накладна № 5028 від 16.11.2013р. на суму 36 036, 05 грн. (залізнична накладна № 43961945, відомість вагонів від 16.11.2013р.); видаткова накладна № 5047 від 18.11.2013р. на суму 36 036, 05 грн. (залізнична накладна № 43981372, відомість вагонів від 18.11.2013р.); видаткова накладна № 5057 від 19.11.2013р. на суму 26 576, 30 грн. (залізнична накладна № 43994318, відомість вагонів); видаткова накладна № 525 від 07.01.2014р. на суму 27 027, 04 грн.(залізнична накладна № 43036946, відомість вагонів від 07.03.2014р.); видаткова накладна № 537 від 11.03.2014р. на суму 54 297, 07 грн. (залізнична накладна № 43063734, відомість вагонів від 11.03.2014р.); видаткова накладна № 949 від 10.04.2014р. на суму 18 018, 02 грн. (залізнична накладна № 43383264, відомість вагонів від 10.04.2014р.); видаткова накладна № 970 від 11.04.2014р. на суму 27 270, 04 грн. (залізнична накладна № 43390657, відомість вагонів від 11.04.2014р.); видаткова накладна № 1515 від 26.05.2014р. (залізнична накладна № 43860477, відомість вагонів від 26.05.2014р.); видаткова накладна № 2118 від 11.07.2014р. на суму 36 036, 05 грн. (залізнична накладна № 44388122, відомість вагонів від 11.07.2014р.); видаткова накладна № 2142 від 14.07.2014р. на суму 54 054, 07 грн. (залізнична накладна № 44415156, відомість вагонів від 14.07.2014р.); видаткова накладна № 2202 від 17.07.2014р. (залізнична накладна № 44451474, відомість вагонів від 17.07.2014р.).

Позивачем до матеріалів справи надано видаткових накладних на загальну суму 667 755, 15 грн.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву від 18.02.2015р. вказує, що за спірний період (з 15.11.2013р. по 15.07.2014р.) ПАТ «Азовелектросталь» за договором здійснені оплати на загальну суму 425 000, 00 грн., на підтвердження чого надаються реєстри банківських виписок та платіжних доручень за весь період дії договору.

За підрахунками відповідача сума оплат за весь час дії договору складає 24 557 564, 00 грн.

В свою чергу, позивач повідомив суду наступне. Кошти, що надійшли від відповідача, зараховувалися у календарній черговості виникнення боргу по договору, у зв'язку з чим сплачені відповідачем кошти у розмірі 425 000, 00 грн. були зараховані в погашення заборгованості по поставкам продукції до 15.11.2013р. Так, сума коштів у розмірі 100 000, 00 грн., що надійшла на рахунок позивача 11.07.2013р., останнім була зарахована як погашення залишку заборгованості по поставкам до 29.10.2013р. та часткове погашення заборгованості у розмірі 84 045, 79 грн. по поставці від 29.10.2013р. за видатковою накладною № 4802, а сума коштів у розмірі 50 000, 00 грн., що надійшли на рахунок позивача 15.07.2014р. (остання сплата відповідача), була також повністю зарахована в погашення заборгованості по поставці 29.10.2013р. за видатковою накладною № 4802, з урахуванням чого залишок несплаченого боргу по поставці від 29.10.2013р. за видатковою накладною складаю 19 350, 41 грн., в тому числі ПДВ - 3 225, 07 грн.

Оцінивши надані сторонами документальні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші право чини.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно положень статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтями 611, 612 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений договором або законом строк.

Учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 533 709, 36 грн.

Здійснивши аналіз наданих сторонами первинних документів (видаткових накладних, залізничних накладних, вагонних відомостей, рахунків, банківських виписок) суд дійшов висновку, що вказана сума заявлена законно.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Згідно із положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією визнається дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Здійснивши аналіз наданих документів, суд дійшов висновку, що між сторонами за договором поставки мала місце господарська операція у вигляді поставки товару, яка підтверджена належним чином оформленими первинними документами.

Заперечення відповідача стосовно того, що до суми заборгованості неправомірно включена вартість транспортних витрат у розмірі 237 315, 68 грн., та позивач не направив на адресу відповідача рахунки на оплату, до уваги судом не приймаються, оскільки по - перше, включення в загальну суму заборгованості витрат на транспортування передбачено розділом 6 договору поставки продукції № 38/152 АЄСсн від 18.06.2012р., а по - друге, відповідні рахунки та документальні докази їх направлення на адресу покупця надані суду для огляду (оригінали) та належним чином засвідчені копії до матеріалів справи.

Відповідно до умов пункту 6.5 договору при здійснені платежу покупець обов'язково повинен вказувати в платіжному доручення номер та дату цього договору або номер та дату рахунку, наданого постачальником..

Слід зазначити, що умовами договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей № 1 від 22.06.2012р. до договору поставки продукції № 38/152 АЄСсн від 18.06.2012р. чітко визначений порядок оплати продукції, а саме: «Оплата Покупцем Рахунку здійснюється шляхом 50 % переплати загальної суми та 50 % протягом 10 банківських днів з дати відвантаження Продукції у спосіб відповідно до пункту 6.6 цього договору».

Також, твердження відповідача, що сума заборгованості була повністю погашена шляхом перерахування суми 425 000, 00 грн. до уваги судом не приймається, оскільки позивачем документальна доведений факт існування заборгованості у розмірі 533 709, 36 грн., а зарахування ТОВ ВКФ «Старк» суми 425 000, 00 грн. в рахунок оплати заборгованості за минулий період по договору поставки продукції № 28/152АЄСсн від 18.06.2012р., є правом позивача, законодавчо не обмежено та не порушує розрахункової дисципліни.

Позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 533 709, 36 грн. задовольнити.

Позивач просить стягнути з відповідача суму пені (в редакції письмових пояснень від 11.03.2015р.) у розмірі 28 847, 39 грн.

Відповідно до положень статей 230, 232 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до вимог статті 233 Господарського кодексу України лише у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідач просить суд відповідно до положень статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити суму штрафних санкцій на 50 %.

Оцінивши доводи відповідача, що викладені у письмовому клопотанні від 18.02.2015р., беручи до уваги ступінь виконання зобов'язань боржником , майновий стан сторін, суд вважає за можливе застосувати статтю 83 Господарського процесуального кодексу України та зменшити заявлені позивачем штрафні санкції у вигляді пені, у розмірі 28 847, 39 грн. на 30 % відсотків.

Стягнути з відповідача на користь позивача суму пені у розмірі 20 193, 17 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача суму 3 % річних у розмірі 11 997, 95 грн. та суму інфляційних витрат у розмірі 75 491, 51 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних витрат, суд знаходить їх вірними, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню

Отже, позовні вимоги задовольняються судом частково.

Відповідачем заявлено письмове клопотання про надання відстрочки виконання судового рішення терміном на 6 місяців.

Оцінивши наведені у письмовій заяві № 523/242 від 16.03.2015р. доводи, суд дійшов висновку про можливість застосування статті 83 Господарського процесуального кодексу України та надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення терміном на 2 місяці - до 03.06.2015р.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у повному обсязі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 49, ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, площа Машинобудівельників, буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо -комерційна фірма «Старк» (63631, Харківська область, Шевченківський район, с. Старовірівка, вул. Кар'єрна, буд. 1-Б ; ) суму основного боргу у розмірі 533 709 (П'ятсот тридцять три тисячі сімсот дев'ять) грн. 36 коп., суму пені у розмірі 20 193 (Двадцять тисяч сто дев'яносто три) грн. 17 коп., суму 3 % річних у розмірі 11 997 (Одинадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 95 коп., суму інфляційних витрат у розмірі 75 491 (Сімдесят п'ять тисяч чотириста дев'яносто одна) грн. 51 коп., суму судового збору у розмірі 13 000 (Тринадцять тисяч) грн. 92 коп.

Відстрочити виконання судового рішення терміном на 2 місяці - до 03.06.2015р.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Т.А. Азізбекян

Рішення виготовлено у повному обсязі та підписано 03.04.2015р.

03.04.2015