ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" квітня 2015 р.Справа № 916/1027/15-г

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "БУХГАЛТЕРІЯ-ПРОФІТ-АУТСОР";

До відповідача: Публічне акціонерне товариство "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД"

про стягнення 2226000 грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Строчковський О.М. по довіреності №б/н від 02.03.2015р.

Від відповідача: -не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "БУХГАЛТЕРІЯ-ПРОФІТ-АУТСОР", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" про стягнення заборгованості у розмірі 2226000грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але 06.04.2015р. звернувся до господарського суду із позовною заявою про визнання позову по справі в повному обсязі.

Крім того, відповідач просить суд розглядати справу за відсутністю представника Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД".

В судовому засіданні 08.04.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

01 листопада 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУХГАЛТЕР1Я-ПРОФІТ-АУТСОР» (надалі позивач) та Публічним акціонерним товариством «ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД» (надалі відповідач) був укладений договір про надання послуг №13/354 від 01.11.2013 р., згідно з пунктом 1.1. відповідач доручив, а позивач прийняв на себе виконання комплексу бухгалтерських послуг, за виконання яких, згідно п.1.2. відповідач повинен виплачувати винагороду позивачу у розмірі, порядку і терміни, встановлені даним Договором.

Згідно з п.3.1 при виконанні послуг, Сторони зобов'язуються виконувати взяті на себе за Договором зобов'язання і діють в об'ємах і в терміни взаємно погоджені Сторонами.

Підтвердженням надання послуг позивачем відповідачу є підписання Сторонами актів прийому-передачі наданих послуг (п.3.3 Договору).

Так Позивачем, згідно з умовами договору № 13/354 від 01.11.2013 р. в період з 01.02.2014 року по 31.12.2014 року були надані послуги по договору на загальну суму 4 514 700,00 грн., що підтверджується актами прийому-передачі наданих послуг укладені між Сторонами по Договору.

Згідно пункту 3.3. Договору підписаний Сторонами акт прийому-передачі наданих послуг є підтвердженням надання послуг Виконавцем Замовнику.

Відповідачем станом 01.03.2015 року було проведено часткову оплату за надані послуги по договору № 13/354 від 01.11.2013 р. в розмірі 2 288 700,00 грн.

Своїми діями, щодо несплати боргу за надані позивачем послуги відповідач порушує свої зобов'язання по договору, щодо оплати послуг Виконавця на умовах Договору (п.2.2.1).

В наслідок порушення своїх зобов'язань по договору в частині своєчасної сплати за отримані послуги по договору № 13/354 від 01.11.2013 р. у відповідача по договору виникла заборгованість в розмірі: 2 226 000,00 грн..

При підписанні Договору сторони дойшли згоди, що Відповідач повинен здійснювати оплату за Договором щомісячно авансовим платежем за 5 календарних днів до початку місяця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок. Але зобов'язання відповідачем щодо перерахування грошових коштів порушено.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обов'язку щодо перерахування коштів, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2226000грн..

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено існування заборгованості відповідача по перерахуванню коштів на розрахунковий рахунок позивача, у зв'язку з чим позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача 2226000грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БУХГАЛТЕРІЯ-ПРОФІТ-АУТСОР" до Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" про стягнення заборгованості у розмірі 2226000грн. обґрунтованими, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 44520грн.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД" (65041, м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БУХГАЛТЕРІЯ-ПРОФІТ-АУТСОР" (65041, м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1, ) основного боргу у розмірі 2 226 000грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 44520грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 10 квітня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов