РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/6624/15-г

За позовомДочірнього підприємства «Фактор Карт»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія»
Простягнення 35 309,08 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Кизенко Д.О. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Фактор Карт» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» про стягнення 35 309,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 року порушено провадження у справі №910/6624/15-г. Розгляд справи призначено на 06.04.2015 року.

Представник позивача 03.04.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 06.04.2015 року представник позивача надав усні пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 06.04.2015 року не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого Господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 06.04.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено відповідачу товар (газ природний) на суму 224 976,99 грн., на підтвердження чого позивач надав видаткові накладні: №РС-0000664 від 31.03.2014 року на суму 4 416,24 грн., №РС-0000748 від 30.04.2014 року на суму 11 178,99 грн., №РС-0000942 від 31.05.2014 року на суму 13 948,02 грн., №РС-0001133 від 30.06.2014 року на суму 27 638,81 грн., №РС-0001328 від 31.07.2014 року на суму 36 581,45 грн., №РС-0001521 від 31.08.2014 року на суму 35 850,71 грн., №РС-0001706 від 30.09.2014 року на суму 35 477,78 грн., №РС-0001887 від 31.10.2014 року на суму 43 553,06 грн., №РС-0002073 від 30.11.2014 року на суму 16 331,93 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідач оплатив поставлений товар частково на суму 189 667,91 грн., на підтвердження чого позивач надав суду банківські виписки за період з 08.04.2014 року по 04.11.2014 року.

Поставлений позивачем товар на суму 35 309,08 грн. відповідач не оплатив, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в зазначеній сумі.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем, станом на 31.12.2014 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в розмірі 35 309,08 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Статтею 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою(ч.2 ст. 207).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 передбачено, що відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується (див. постанову Вищого господарського суду України від 28.02.2012 № 5002-8/481-2011).

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (див. постанову Вищого господарського суду України від 21.04.2011 № 9/252-10).

З огляду на викладене, судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар на суму 224 976,99 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №РС-0000664 від 31.03.2014 року на суму 4 416,24 грн., №РС-0000748 від 30.04.2014 року на суму 11 178,99 грн., №РС-0000942 від 31.05.2014 року на суму 13 948,02 грн., №РС-0001133 від 30.06.2014 року на суму 27 638,81 грн., №РС-0001328 від 31.07.2014 року на суму 36 581,45 грн., №РС-0001521 від 31.08.2014 року на суму 35 850,71 грн., №РС-0001706 від 30.09.2014 року на суму 35 477,78 грн., №РС-0001887 від 31.10.2014 року на суму 43 553,06 грн., №РС-0002073 від 30.11.2014 року на суму 16 331,93 грн.

Проте, відповідач оплатив поставлений товар частково на суму 189 667,91 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками за період з 08.04.2014 року по 04.11.2014 року

Судом встановлено, що станом на день розгляду справи в суді суму боргу в розмірі 35 309,08 грн. відповідач не сплатив, жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем відповідач не надав, тому загальна заборгованість відповідача перед позивачем з поставки товару згідно видаткових накладних становить 35 309,08 грн.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 35 309,08 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 52-Б, оф. 204, ) на користь Дочірнього підприємства «Фактор Карт» (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 57-Б, ) 35 309 (тридцять п'ять тисяч триста дев'ять) грн. 08 коп. - основного боргу та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.М. Спичак

Повне рішення складено

09.04.2015 року