ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа № 920/43/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І. , суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Зінченко А.Ф., за довіреністю б/н від 12.01.15 р.;

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе, м. Суми (вх. №1702 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 29.01.15 року у справі № 920/43/15

за позовом ТОВ "АВ метал груп", м. Дніпропетровськ

до ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе", м. Суми

про стягнення 48 176,03 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "АВ метал груп", звернувся з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 6731 грн. 67 коп. 3 % річних та 41444 грн. 36 коп. інфляційних втрат, нарахованих на суму простроченого боргу за договором поставки № 3/1300104 від 25.04.2013 року, а також витрати по оплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Сумської області від 29.01.2015 року по справі №920/43/15 (суддя Зайцева І.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шолом - Алейхема, 5, ) 6731 грн. 67 коп. 3%, 41444 грн. 36 коп. інфляційних втрат та 1827 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідач, ПАТ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе", не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення норм матеріального права в частині стягнутих з ПАТ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" інфляційних втрат, що привело до безпідставного стягнення з відповідача 8880,93 грн.

Вважає, що оскільки остаточна оплата відбулася до 15.12.2014 року, то сума заборгованості індексації не підлягає.

Просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 29.01.2015 року по справі №920/43/15 в частині стягнення з ПАТ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" на користь ТОВ "АВ метал груп" 8880,93 грн. та винести в цій частині нове рішення, яким відмовити ТОВ "АВ метал груп" у стягненні з ПАТ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" 8880,93 грн. інфляційних витрат. Судові витрати покласти на ТОВ "АВ метал груп".

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на правильність розрахунків, наведених в позовній заяві. Зазначає, що 14.07.2014 року господарським судом Сумської області було винесено рішення по справі №920/1167/14 за позовом ТОВ "АВ метал груп" до ПАТ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" про стягнення з останнього заборгованості в розмірі 620955,11 грн., а саме: основної суми боргу - 493385,32 грн., пені - 41136,82 грн. 3% річних - 16531,82 грн., інфляційних втрат - 57726,09 грн., витрат за сплату судового збору - 12175,59 грн., яким було повністю задоволено позовні вимоги позивача. Нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат по справі №920/1167/14 позивач здійснив по 24.06.2014 року включно.

8 грудня 2014 року відповідач перерахував на поточний рахунок позивача грошові кошти в розмірі 493385,32 грн., що дорівнює сумі основного боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому позивач здійснив нарахування інфляційних втрат за період з 25.06.2014 р. по 07.12.2014 року включно, про що зазначав в позовній заяві по справі №920/43/15.

Проте, позивач вказує на те, що позовна заява була складена 30.12.2014 року, а індекс інфляції за місяць оприлюднюється в строк до 15 числа наступного за ним місяця. Відповідно, на дату складання позовної заяви індекс інфляції за грудень 2014 року ще не був оприлюднений, тому і розрахунок розміру інфляційних втрат позивачем фактично здійснено без його врахування, тобто за період з 01.07.2014 року по 30.11.2014 року включно.

Відповідно, на думку позивача, наведені апелянтом в скарзі розрахунки є невірними, а суд першої інстанції надані позивачем докази дослідив повно та всебічно, надав їм об'єктивну оцінку та виніс законне і обгрунтоване рішення.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання. Натомість, надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі його представника, в якому також зазначає про те, що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі.

Оскільки явка сторін не визнавалася обов'язковою судом, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, правову позицію відповідача викладено в апеляційній скарзі, позивача у відзиві на апеляційну скаргу і нових доказів сторонами не надано, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу по суті в судовому засіданні 06.04.2015 року за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія, в межах вимог передбачених ст. 101 ГПК України, повторно розглянувши справу та перевіривши повноту, законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення рішення господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, 25.04.2013 року між сторонами у справі було укладено договір поставки №3/1300104, згідно умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити на умовах даного договору продукцію, ціна, кількісні та якісні характеристики та строки поставки якої викладені у специфікаціях, які являються невід'ємними частинами договору.

Відповідно до п. 3.2. договору, оплата здійснюється на умовах визначених у специфікаціях.

Сторонами було підписано Специфікацію №1 від 25.04.2013 року з такими умовами оплати: передоплата у розмірі 20% від вартості товару; оплата у розмірі 80% від вартості товару протягом 15 днів з моменту поставки товару. Усього за Специфікацією №1 відповідачу було поставлено товар на суму 1239887 грн. 84 коп.

Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та недотримався вимог п. 3 Договору укладеного між сторонами по строкам оплати поставки товару, поставлений товар оплатив частково, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

У зв'язку з виникненням заборгованості за поставлений товар та нарахування штрафних санкцій позивач звернувся до господарського суду Сумської області з вимогою стягнути основний борг у розмірі 493385 грн. 32 коп., 3% річних у сумі 16531 грн. 29 коп., інфляційні втрати у сумі 57726 грн. 09 коп. та пеню в сумі 41.136 грн. 82 коп.

Рішенням господарського суду Сумської області від 14.07.2014 року по справі №920/1167/14 за позовом ТОВ "АВ метал груп" до ПАТ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" про стягнення з останнього заборгованості в розмірі 620955,11 грн., з відповідача стягнуто суму основного боргу у розмірі 493385 грн. 32 коп., 3% річних у сумі 16531 грн. 29 коп., інфляційні втрати у сумі 57726 грн. 09 коп. та пеню в сумі 41,136 грн. 82 коп., на виконання якого 06.11.2014 року було видано наказ.

На підставі даного наказу Державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ було видано постанову про відкриття виконавчого провадження, якою встановлено строк на добровільне виконання вимог наказу до 05.12.2014 року.

08.12.2014 року відповідачем було перераховано на поточний рахунок позивача грошові кошти в сумі 493385 грн. 32 коп., що становить суму основного боргу.

Відповідно до п. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Пунктом 2.6 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в редакції від 10.07.2014 року, встановлено, що: "Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення в якому саме процесуальному статусі відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законам надається саме обставинам, встановленим судовим рішенням (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Судом першої інстанції обгрунтовано зазначено, що по справі №№920/1167/14 судом встановлено як факт наявності первинних документів, так і факт наявності договірних відносин між сторонами щодо поставки товару. Зазначені видаткові накладні та довіреності підтверджують факт здійснення поставок та не підлягають повторному дослідженню при розгляді та вирішенні даної справи.

Частиною 2 ст. 625 ЦКУ передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку інфляційні втрати складають 41444 грн. 36 коп., 3% річних - 6731 грн. 67 коп. за період з 25.06.2014 року по 07.12.2014 року.

У Постанові Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 року №14 зазначено (на що обгрунтовано вказав і суд першої інстанції), що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних відносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобов'язань та не позбавляє кредитора прав на отримання сум, передбачених частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, щодо задоволення вимог позивача про стягнення 6731 грн. 67 коп. 3% річних та 41444 грн. 36 коп. інфляційних втрат за період з 25.06.2014 року по 07.12.2014 року.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги зазначене судова колегія приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду Сумської області від 29.01.2015 року по справі №920/43/15 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Сумської області від 29.01.2015 року по справі №920/43/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 09.04.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.