ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 р. Справа № 923/218/15
Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком", м. Херсон

до: Військової частини НОМЕР_1 , м. Херсон

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне Управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, м. Херсон

про стягнення 8 636,35 грн.

за участю представників учасників судового процесу:
від позивача - Набока І.І., уповн. представник, довіреність № 3386 від 03.11.2014р.;

від відповідача - Щербина Р.О., уповн. представник, довіреність № 1 від 02.01.2015р.;

від 3-ї особи - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Херсонської філії цього акціонерного товариства (позивач), до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач) з вимогами про стягнення заборгованості за договором № 11-04/428 від 01.07.2011р. про надання послуги використання місця в каналі кабельної каналізації в сумі 8 636,35 грн., з яких 7323,15 грн. основного боргу (заборгованості з оплати послуг), 981,16 грн. інфляційних втрат (в позові - індексу інфляції), 116,82 грн. річних (3 %) та 215,22 грн. пені.

Відповідач надав відзив на позов, згідно з яким позовні вимоги не визнає, та просить відмовити в задоволенні позову повністю, з підстав надсилання позивачем відповідачеві не всіх рахунків на оплату послуг за спірний період, відсутності вини відповідача у несплаті вартості послуг позивача за спірний період, оскільки має місце недофінансування відповідача з державного бюджету на оплату телекомунікаційних послуг, та про протиправність нецільового використання відповідачем інших бюджетних коштів на оплату послуг позивача за договором № 11-04/428 від 01.07.2011р. Також, у відзиві стверджується про наявність підстав для відмови у стягненні пені в повному обсязі, виходячи з положень ст. 233 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 12.02.2015р. Головне Управління Державної казначейської служби України в Херсонській області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В судовому засіданні 02.04.2015р. було оголошено перерву до 14.04.2015р. о 11-00 г.

В судове засідання 14.04.2015р. представниками сторін надано докази повного погашення відповідачем 7 323,15 грн. заборгованості з оплати послуг за договором № 11-04/428 від 01.07.2011р. про надання послуги використання місця в каналі кабельної каналізації. Також, в судовому засіданні 14.04.2015р. представником позивача подано клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу.

Будь-яких заяв та клопотань третьої особи щодо судового засідання 14.04.2015р. до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи у разі, якщо за його відсутності неможливо розглянути певну справу. Керуючись положеннями вказаної норми ГПК України суд констатує про аналогічність підстав, з яких розгляд справи підлягає відкладенню за відсутності представника третьої особи. Неявка представника третьої особи в судове засідання 14.04.2015р. не перешкоджає розгляду справи № 923/218/15, розгляд справи за відсутності представника третьої особи, при тому, що цю особу належним чином повідомлено судом про місце та час розгляду справи, не порушує процесуальні права цієї особи.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 14.04.2015р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:
Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Херсонської філії цього акціонерного товариства (надалі - позивач) та Військова частина НОМЕР_1 (надалі - відповідач) 01.07.2011р. уклали між собою договір № 11-04/428 про надання послуги використання місця в каналі кабельної каналізації, на умовах якого позивач зобов`язався надавати відповідачеві послугу з використання місця в каналі кабельної каналізації у м. Херсоні, а відповідач зобов`язався своєчасно та в повному оплачувати ці послуги у встановлений даним договором строк, згідно узгодженої сторонами вартості послуг (надалі договір). Згідно з п. 3.4. договору оплата вартості послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації здійснюється відповідачем щомісяця, не пізніше 20-го числа поточного місяця, на підставі рахунку позивача, виставленого до 10-го числа поточного місяця. Підписавши додаток № 2 до договору позивач та відповідач узгодили розмір плати за використання місця в каналі кабельної каналізації.

Протягом 2014 року позивач виконував свої зобов`язання за договором належним чином. Факт надання позивачем відповідачеві протягом 2014 року передбачених договором послуг підтверджується дванадцятьма рахунками-актами позивача про надання послуг за одним й тим самим номером, а саме, № 075921, за відповідні місяці 2014 року (а.с.16-26,28). Проте, відповідач, в порушення умов договору, своєчасно (в строк передбачений договором) та в повному обсязі оплати цих послуг не здійснив. Станом на дату подання позивачем до суду позову, за яким порушено провадження у даній справі, розмір заборгованості відповідача перед позивачем з оплати вказаних послуг склав 7323,15 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Під час розгляду справи відповідач сплатив на користь позивача 7 323,15 грн. в рахунок погашення заборгованості з оплати послуг за договором, що підтверджується платіжними дорученнями відповідача від 10.03.2015р. № 215 та № 217 (а.с.78-79), а також, випискою банку по рахунку позивача (а.с.85).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Оскільки під час розгляду справи відповідач сплатив позивачеві 7 323,15 грн. на погашення заборгованості з оплати послуг за договором, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 7 323,15 грн. заборгованості з оплати послуг підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України за відсутності предмету спору.

Після припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 7 323,15 грн. заборгованості з оплати послуг, справа розглядається виходячи з позовних вимог про стягнення з відповідача 981,16 грн. інфляційних втрат, 116,82 грн. річних (3%), 215,22 грн. пені, у зв`язку з чим загальна ціна позову становить 1 313,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, зокрема, пеня, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Згідно з ч. 6 ст. 231 цього ж Кодексу штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж Кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Згідно з ч. 2 цієї ж статті, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3%) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлений договором.

Відповідно до п. 4.2. договору за порушення встановлених договором строків оплати послуг відповідач сплачує пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплачених послуг за кожний день прострочення.

Виконані позивачем розрахунки заявлених до стягнення 981,16 грн. інфляційних втрат, 116,82 грн. річних (3 %) та 215,22 грн. пені (а.с.8) судом перевірені. Ці розрахунки не містять арифметичних помилок. Під час розгляду справи суду не надано доказів сплати відповідачем на користь позивача 981,16 грн. інфляційних втрат, 116,82 грн. річних (3 %) та 215,22 грн. пені, повністю або частково.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 981,16 грн. інфляційних втрат та 116,82 грн. річних (3 %) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно ж нарахування позивачем відповідачеві пені суд вважає за необхідне вказати наступне. З матеріалів справи слідує, що відповідач є бюджетною установою, фінансування видатків відповідача здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а також, що несвоєчасна оплата відповідачем послуг, які надано позивачем відповідачеві на підставі договору, є наслідком недофінансування видатків відповідача з державного бюджету на оплату телекомунікаційних послуг. При цьому, згідно поданого відповідачем розпоряднику бюджетних коштів вищого рівня кошторису на 2014 рік відповідні видатки було передбачено у необхідному розмірі, про недостатність фінансування таких видатків відповідач повідомляв розпоряднику бюджетних коштів вищого рівня. Виходячи з цього, з урахуванням положень ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, позовні вимоги про стягнення з відповідача 215,22 грн. пені за порушення зобов`язань за договором задоволенню не підлягають. У стягненні з відповідача 215,22 грн. пені має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється на 83,61 %.

83,61 % = 1 097,98 грн. (розмір позовних вимог, які підлягають задоволенню) / /1 313,20 грн. (розмір позовних вимог, після припинення провадження в частині вимог про стягнення основного боргу)

У зв`язку із цим 83,61 %, що складає 1 527,55 грн., має бути покладено на відповідача, а решта судового збору покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 ГПК України суд, -
в и р і ш и в:
1. Припинити провадження у справі в частині вимог про стягнення 7 323,15 грн. заборгованості з оплати послуг, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ; інші реквізити суду невідомі) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Херсонської філії цього акціонерного товариства (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, просп. Ушакова, 41; ідентифікаційний код 01188661) 981 (дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 16 коп. інфляційних втрат, 116 (сто шістнадцять) грн. 82 коп. річних та 1 527 (одна тисяча п`ятсот двадцять сім) грн. 55 коп. компенсації по сплаті судового збору.

4. Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 215,22 грн. пені.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Повне рішення складено 18.04.2015р.

Суддя К.В. Соловйов