номер провадження справи 27/19/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015 Справа № 908/575/15-г

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073 м. Київ, пр. Московський, 9, корп. 5, офіс 101)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (83060 м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, 163)

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Студенніков Д.М., дов. № 23-12/14-1 від 23.12.2014р.

від відповідача: Саланська І.Л., дов. б/н від 20.03.2015р.

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком", м. Донецьк про витребування з незаконного володіння тандемний каток HD 110 фірми НАММ з кабіною, системою рпалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1810275.

Відповідно до розпорядження Вищого господарського суду України від 08.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ", у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014р. № 8-4166/14 та від 29.08.2014р. № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції", статтею 34 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що розгляд господарських справи, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється зокрема: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції": "У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 р. № 01-06/1290/14).

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., автоматичним розподілом справ між суддями від 29.01.2015 р., справу № 908/575/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 30.01.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/575/15-г, присвоєно справі номер провадження 27/19/15 та призначено судове засідання на 02.03.2015р.

У судовому засіданні 02.03.2015р. оголошувалася перерва до 24.03.2015р., на підставі ст. 77 ГПК України, для необхідності надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 24.03.2015р. продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, відповідно до ст. 69 ГПК України. Розгляд справи відкладено на 08.04.2015р.

У судовому засіданні 08.04.2015р. оголошувалася перерва до 14.04.2015р., на підставі ст. 77 ГПК України, для необхідності надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи по суті.

14.04.2015р. продовжено судовий розгляд справи № 908/575/15-г.

14.04.2015р. до початку розгляду справи представники позивача та відповідача заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 14.04.2015р. позивач підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві та поясненнях по справі. Просить суд витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" тандемний каток HD 110 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1810275.

Відповідач в засіданні суду 14.04.2015р. проти позову заперечив, з обставин викладених у відзиві (міститься в матеріалах справи).

Крім того, відповідач звернувся до суду, з письмовим клопотанням в порядку ст. 79 ГПК України про зупинення провадження у справі № 908/575/15-г до розгляду господарським судом Запорізької області справи за позовом ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" до ТОВ "ТОРГ-СТРОЙ-КОМПАНІЯ" про витребування майна, яке є предметом лізингу за договором фінансового лізингу № L383-03/07 від 22.03.2007 р. - Тандемного катка НD 110 фірми НАММ серійний номер Н1810275, з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком з незаконного володіння і передання його у володіння ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком", та набрання рішенням суду законної сили.

Представник позивача в засіданні суду проти клопотання відповідача щодо зупинення провадження у справі заперечив, вважає його необґрунтованим.

Господарський суд Запорізької області дійшов висновку, щодо відмови заяви в порядку статті 79 ГПК України у її задоволенні, оскільки клопотання відповідача в порядку статті 79 ГПК України - процесуально необґрунтоване в силу наступного:

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Тобто, причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати:

а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

б) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок:

- непідвідомчості;

- обмеженості предметом позову;

- неможливості розгляду тотожної справи;

- певної черговості розгляду вимог.

Відповідачем не надано достатніх в обґрунтування клопотання підстав та доказів, які б були причиною для зупинення в даному випадку, у зв'язку з неможливістю розгляду справи № 908/575/15-г, до розгляду господарським судом Запорізь кої області справи за позовом ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» до ТОВ «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» про витребування майна, яке є предметом лізингу за договором фінансового лізингу №Ь383-03/07 від 22.03.2007р. - Тандемного катка НБ 110 фірми НАММ серійний номер Н1810275, з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком з неза конного володіння і передання його у володіння ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», та на брання рішенням суду законної сили.

Крім того, відповідачем не надано доказів порушення провадження за даним позовом та призначення судового засідання, до клопотання додано лише копію позовної заяви ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» до ТОВ «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ».

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши представників позивача та відповідача, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально - правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб'єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що 22.03.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу № L383-03/07.

Відповідно до п. 1.1 договору лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Специфікації (додаток № 2 до договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Специфікацією (додаток № 2 до договору) сторони визначили, що предметом лізингу є тандемний коток НР 110 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1810275.

На виконання умов вищезазначеного договору, лізингодавець придбав предмет лізингу за договором купівлі-продажу та передав у тимчасове володіння та користування лізингоодержувачу, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 16.08.2007р.

У пункті 8.1 договору лізингу зазначено, що він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу згідно Графіку і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором.

Відповідно до п. 3.1 договору лізингу, в редакції угоди про внесення змін, вартість предмета лізингу становить 586 475 грн. 53 коп., в т.ч. ПДВ.

Згідно п. 4.1 договору лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу та поточних лізингових платежів, що включають: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, та комісію лізингодавця.

У пункті 5.4 Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4) зазначено, що лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі з першого періоду лізингу. При цьому, першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем, в якому предмет лізингу був переданий лізингоодержувачу за актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 1.2 договору строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів (додаток № 1) та не може бути менше одного року.

Пунктом же 4.2 договору встановлено, що розмір лізингових платежів за кожний період лізингу, їх загальна сума та порядок сплати зазначаються в Графіку.

Додатком № 1 сторонами було погоджено Графік лізингових платежів.

Відповідно до угоди від 04.05.2011р. про внесення змін до договору фінансового лізингу від 22.03.2007р. змінено Графік платежів, а саме сторони визначили, що період лізингу та лізингових платежів становить з вересня 2007р. по серпень 2012р.

В подальшому додатковою угодою від 28.02.2014р. сторони домовились, що підписанням цієї Угоди лізингоодержувач визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед лізингодавцем та зобов'язується сплатити її в розмірі та строк, визначений сторонами в цій угоді. Розміри заборгованості та строки сплати наведені в таблиці даної додаткової угоди.

Відповідно до п. 1.3 додаткової угоди від 28.02.2014р. виконання зобов'язань/боргових зобов'язань за договором відстрочено, кінцева дата виконання лізингоодержувачем зобов'язань до 30.09.2014р.

Слід зазначити, що договору фінансового лізингу передувало укладення 26.04.2007р. між ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" (продавець, лізингоодержувач) та ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" (покупець, лізингодавець) договору купівлі-продажу Р632-04/07, відповідно до умов якого, продавець зобов'язався передати у власність покупця, покупець оплатити, а лізингоодержувач прийняти обладнання (вантажний автомобіль MAN 26413) (п. 1.1. договору, додаток № 1 до договору - специфікація).

Господарським судом з'ясовано, що на виконання договору фінансового лізингу L383-03/07 від 22.03.2007р. позивач (лізингодавець) придбав предмет лізингу за договором купівлі-продажу та передав у тимчасове володіння та користування відповідачу (лізингоодержувачу), що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 16.08.2007р.

Отже, першим періодом лізингу за договором є вересень 2007р., а останнім серпень 2012р.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" також встановлено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 806 ЦК України зазначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 8.2.1 Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4 до договору фінансового лізингу від 22.03.2007р. № L383-03/07) сторонами погоджено, що лізингоодержувач має право використовувати предмет лізингу протягом строку лізингу.

При цьому, слід зазначити, що строк лізингу - це строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу.

Як вже зазначалось, договором фінансового лізингу (оренди) № L383-03/07 від 22.03.2007р. сторони визначили, що строк лізингу складається з періодів лізингу з вересня 2007р. по серпень 2012р. (п. 1.2. договору, враховуючи додаткову угоду від 04.05.2011р. до договору).

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час розгляду справи, відповідач своє зобов'язання щодо повернення предмету лізингу, у зв'язку із закінченням строку лізингу, не виконав, предмет лізингу - тандемний коток НР 110 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1810275 позивачу не повернув. Доказів сплати лізингових платежів в повному обсязі суду не надав.

Станом на дату звернення з позовом до суду заборгованість відповідачем за договором не погашена, що, зокрема, підтверджується бухгалтерською довідкою позивача, згідно якої станом на 23.01.2015р. несплачена вартість предмета лізингу, який знаходиться у користуванні ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" за договором фінансового лізингу № L383-03/07 від 22.03.2007р., складає 341 507 грн. 26 коп. грн., а також самою додатковою угодою від 28.02.2014р.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Відповідач доказів повернення позивачу предмету лізингу - тандемний коток НР 110 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1810275, суду не надав.

Заперечення відповідача, викладені у письмовому відзиві не приймаються судом до уваги, оскільки додатковою угодою від 28.02.2014р., якою відповідач визнав наявність заборгованості за рахунками перед лізингодавцем та зобов'язався сплатити в розмірі та строк, визначений сторонами цією додатковою угодою.

Згідно з п. 1.3 додаткової угоди від 28.02.2014 р. виконання відповідачем зобов'язань за договором було встановлено до 30.09.2014р. Доказів такого виконання відповідачем суду не надано.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про

витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" тандемний каток HD 110 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1810275.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні 14.04.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком", м. Донецьк задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (83060 м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Шахтарів Донбасу, буд. 163, ) та передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101, ) тандемний каток HD 110 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1810275.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (83060, м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Шахтарів Донбасу, буд. 163, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101, ) 6 830 (шість тисяч вісімсот тридцять) грн. 15 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 20.04.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.