ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 915/306/15

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Войтовській Н.С.,

з участю представника позивача Заливчого Я.В., дов. від 19.01.2015 р. № 149-К-О,

відповідач у судове засідання не з'явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК",

49074, вул. Батумська, 11, м. Дніпропетровськ",

адреса для листування: 49094, а/с 1800, м. Дніпропетровськ,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1

про стягнення основного боргу, відсотків, комісії за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань щодо сплати кредитних коштів у загальній сумі 15591 грн. 41 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Публічним акціонерним товариством "АКЦЕНТ-БАНК" (далі - Банк) пред'явлено позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення з останньої грошових коштів у загальній сумі 15591 грн. 41 коп., із яких: 9269 грн. 56 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 3660 грн. 44 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 917 грн. 73 коп. - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 1743 грн. 68 коп. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором; з посиланням на неналежне виконання підприємцем зобов'язань, передбачених "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:/а-bank.ua, котрі разом із заявою підприємця від 02.03.2013 р. про відкриття поточного рахунку та заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг складають договір банківського обслуговування від 02.03.2013 р., а саме, зобов'язань щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та комісійної винагороди, у зв'язку з чим на підставі Умов на суми заборгованості нараховано пеню, а також про стягнення грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Підприємець ОСОБА_2, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, правом подати відзив на позов не скористалася.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

Вислухавши думку представника позивача, який позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Чинним законодавством України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст.207 ЦК України, ч. 1 ст. 181 ГК України).

Укладання між Банком і підприємцем ОСОБА_2 договору у спрощений спосіб підтверджується заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, підписаною відповідачем 02.03.2013 р. Згідно цієї заяви підприємець ОСОБА_2 приєднується та погоджується з Умовами, Тарифами Акцент-банку, розміщеними на офіційному сайті Акцент-банку http:/а-bank.com.ua, котрі разом із заявою та карткою зі зразком підписів та відтиску печатки складають договір банківського обслуговування.

Умовами, які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору від 02.03.2013 р., передбачено таке.

Банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати обслуговування кредитного ліміту відповідача на вказаному рахунку, про розміри якого позивач повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та відповідача. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами, Тарифами банка, розміщеними в мережі Інтернет на сайті http:/а-bank.com.ua.

Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів відповідача в межах кредитного ліміту. Позивач здійснює обслуговування ліміту відповідача, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку відповідача, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (пп. 3.11.1.1 Умов).

Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами позивача. Підписавши угоду, відповідач висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться позивачем в односторонньому порядку шляхом повідомлення відповідача на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку сторін (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms - повідомлення або інших) (пп. 3.11.1.6 Умов).

Проведення платежів відповідача в порядку обслуговування кредитного ліміту, здійснюється позивачем протягом одного року з моменту, зокрема, підписання угоди про приєднання відповідача до Умов. При порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених Умовами, позивач, на власний розсуд, має право змінити умови кредитування, встановити інший строк повернення кредиту. При належному виконанні відповідачем зобов'язань, передбачених Умовами, здійснення платежів відповідача в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено позивачем на той же строк (пп. 3.11.1.8 Умов).

Періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період безперервного користування кредитним лімітом становить не більше 35 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку відповідача при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо (пп. 3.11.1.11 Умов).

При укладанні договорів і угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання відповідача до Умов, сторони допускають використання підписів відповідача у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований позивачем через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі відповідача з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі (пп. 3.11.1.16 Умов).

Підприємець зобов'язався сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом, проводити погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом та повністю повернути кредит в строки, передбачені Умовами (п.п. 3.11.2.2.2, 3.11.2.2.3 та 3.11.2.2.5 Умов). Банк має право при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі (пп. 3.11.2.3.4 Умов).

За користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо при закритті банківського дня на поточному рахунку відповідача останній сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, відповідач сплачує позивачу за користування кредитом проценти в розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання відповідача щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні відповідачем будь-якого з грошових зобов'язань, він сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення відповідачем будь-якого з грошових зобов'язань та при реалізації права позивача на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1315 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пп. 3.11.4 Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з дати утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку заборгованості по кредиту. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати. При несплаті винагороди, процентів у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими (п.п. 3.11.4.9, 3.11.4.10 Умов).

Підприємець сплачує позивачу винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.11.1.6., 3.11.2.3.2. Умов 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами (пп. 3.11.4.4 Умов).

За своєю юридичною природою укладений сторонами договір є змішаним договором здійснення банківських операцій, який містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

У відповідності до чинного законодавства України банками здійснюється фінансове посередництво у формі банківських операцій, зокрема розрахункових, кредитних (ст.339 ГК України).

Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері (ч.1 ст.341 ГК України), а кредитні операції полягають у розміщені банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян (ст.345 ГК України).

Для здійснення розрахунків суб'єкти господарювання зберігають грошові кошти в установах банків на відповідних рахунках (ч.2 ст.341 ГК України). Громадяни-підприємці мають право відкривати рахунки для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій у будь-яких банках України за своїм вибором (ч.4 ст. 342 ГК України). За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 ЦК України). Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч.4 ст.1068 ЦК України). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

На виконання умов укладеного сторонами договору Банком встановлено для підприємця ОСОБА_2 кредитний ліміт: у розмірі 1000 грн., починаючи з 02.03.2013 р.; у розмірі 3000 грн., починаючи з 21.03.2013 р.; у розмірі 9500 грн., починаючи з 18.07.2013 р.; у розмірі 9269 грн. 56 коп., починаючи з 02.03.2014 р., що випливає з довідки Банку від 09.02.2015 р. №08.7.0.0.0/9 та з виписки з особового рахунку підприємця.

Згідно виписки з особового рахунку у період з 15.01.2014 р. по 16.03.2014 р. підприємець ОСОБА_2 використала кредитний ліміт, проте не в повному обсязі здійснила платежі на виконання своїх грошових зобов'язань за договором, і тому на даний час заборгованість з повернення отриманих за договором кредитних коштів становить суму 9269 грн. 56 коп.

Із вказаної виписки також випливає, що підприємець не повністю оплатив Банку передбачену договором комісійну винагороду за використання ліміту.

Згідно поданих позивачем розрахунків заборгованість з оплати комісійної винагороди за використання лімітом протягом 03.02.2014 р.-01.12.2014 р. складає суму 917 грн. 73 коп.

З розрахунком такої заборгованості суд погоджується.

Із цих же розрахунків заборгованості випливає, що Банком у відповідності до Умов договору в період 15.01.2014 р.-26.01.2014 р. не нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами, але, оскільки підприємець ОСОБА_2 не здійснила усупереч Умовам обнуління дебетового сальдо в одну із дат 20-го до 25-го числа наступного місяця, то за користування кредитними коштами у період 27.01.2014 р.-04.05.2014 р. Банком нараховано відсотки, виходячи із ставки 24 % річних, а у подальшому за період з 05.05.-30.06.2014 р., - виходячи із ставки 48 % річних, і за період з 01.07.2014р.-11.12.2014 р., - виходячи із ставки 56 % річних, а всього відсотків у сумі 3660 грн. 44 коп.

Здійснення нарахування відсотків за користування кредитними коштами у період з 27.01.2014р. по 30.06.2014 р. із застосуванням передбачених Умовами фіксованих відсоткових ставок суд визнає обґрунтованим, а щодо застосування у період з 01.07.2014 р. по 11.12.2014 р. відсоткової ставки у розмірі 56 % річних приходить до такого.

На підтвердження обґрунтованості застосування відсоткової ставки у розмірі 56 % річних Банк послався на

1) п.п. 3.11.1.12 та 3.11.2.3.1 Умов, якими передбачено, що відсоткова ставка за користування кредитом може бути підвищена Банком, у разі якщо підвищиться облікова ставка Нацбанку України на 1 чи більше пунктів, чи/або курс гривні до іноземної валюти 1-ї групи класифікатора іноземних валют збільшиться на 5 або більше процентів. При цьому підвищена відсоткова ставка застосовується після того, як Банком буде повідомлено про викладені вище події клієнтові, а клієнт не погасить заборгованості перед Банком у порядку та строки, передбачені Умовами;

2) рішення кредитного комітету Банку, оформленого протоколом від 27.05.2014р. (реєстраційний № Э.DN/201/3/2/6-6782641), згідно якого з 01.07.2014 р. підвищено відсоткові ставки за кредитним лімітом на рахунках після пільгового періоду з 24% річних до 36 % річних - понад 45 днів, 56 % річних - понад 3 місяці;

3) виписку з Приват 24 з особового рахунку підприємця ОСОБА_2, з якої випливає, що підприємця 05.06.2014 р. повідомлено про підвищення відсоткової ставки з 01.07.2014 р. з підстав значного підвищення курсу долара США по відношенню до гривні.

Суд вважає, що Банком безпідставно застосовано у розрахунках заборгованості підприємця ОСОБА_2 відсоткову ставку в розмірі 56 % річних.

Твердження Банку про те, що у відповідності до пп. 3.11.2.3.1 Умов розмір відсоткових ставок є змінюваним, а тому Банк, підвищивши вказаним рішенням відсоткові ставки з 01.07.2014 р., діяв правомірно, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України.

Посилання у пп. 3.11.2.3.1 Умов, котрі є складовою частиною укладеного сторонами договору, на ч.1 ст.212 ЦК України як на підставу підвищення відсоткової ставки за користування кредитом суперечить положенням ст.1056-1 ЦК України, якою саме й визначено порядок та умови застосування змінюваної відсоткової ставки.

З огляду на викладене, суд визнає, що визначений в пп. 3.11.4 Умов, які є складовою частиною укладеного сторонами договору, розмір відсоткових ставок за користування кредитними коштами є фіксованим.

Чинним законодавством України передбачено, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3 ст. 1056-1 ЦК України).

Отже, визначений судом розмір заборгованості відповідача зі сплати відсотків за користування кредитними коштами у період з 27.01.2014 р. по 11.12.2014 р. складає суму 3472 грн. 41 коп.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, Банк звернувся до підприємця з претензією від 26.09.2014 р. № 30305AN3NS01R про погашення заборгованості, направлення якої підтверджується копією фіскального чеку відповідного поштового відділення 14.10.2014 р. та списком згрупованих поштових відправлень.

Претензія підприємцем ОСОБА_2 залишена без реагування та виконання.

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з повернення кредиту в сумі 9269 грн. 56 коп. та зі сплати комісійної винагороди в сумі 917 грн. 73 коп. належить задовольнити повністю, а вимоги про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в сумі 3660 грн. 44 коп. частково - в сумі 3472 грн. 41 коп.

Суд визнає, що за прострочення повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами та комісійної винагороди позивачем обґрунтовано нараховано пеню на підставі умов укладеного сторонами кредитного договору та чинного законодавства України.

Так, ч. 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

В Умовах, які є складовою частиною укладеного сторонами договору, дотримані вищевказані вимоги законодавства.

Так, у відповідності з п. 3.11.5.1. Умов при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань: сплати відсотків за користування кредитом, строків повернення кредиту, комісії чи винагороди відповідач сплачує позивачу за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Виходячи із змісту Умов, суд вважає, що сторонами не встановлено іншого порядку нарахування пені за порушення строків повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та винагороди за використання ліміту, ніж визначено ч.6 ст.232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконаним.

Посилання позивача на те, що пп.3.11.5.4 Умов передбачено інший, ніж ч.6 ст.232 ГК України порядок нарахування пені, а саме, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконано клієнтом, суд відхиляє, оскільки в указаному підпункті Умов не зазначено про його поширення на пп. 3.11.5.1 цих Умов, котрим саме й передбачено нарахування пені за порушення строків повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та винагороди за використання ліміту.

З урахуванням викладеного, нарахування Банком пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період після закінчення встановленого вказаним вище законом шестимісячного строку, є безпідставним.

Отже, нарахована сума пені за такий період не може бути стягненою з відповідача, а тому в цій частині позовних вимог належить відмовити.

За розрахунком суду, вимоги позивача про стягнення пені в загальній сумі 1743 грн. 68 коп. за неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань є обґрунтованими в загальній сумі 1467 грн. 67 коп., при цьому пеню розраховано за період 02.06.-02.12.2014 р. - з повернення кредитних коштів, у період 31.12.2013 р.-11.12.2014 р. - зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, у період 05.02.2014 р.-11.12.2014 р. - зі сплати комісійної винагороди.

Крім того, суд вважає за можливе врахувати, що відповідач до спірного періоду виконував свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків і винагороди за користування ними, що розмір можливих збитків Банку у значній мірі нівелюється стягненням підвищених відсотків за користування кредитними коштами; що відсутні негативні наслідки і впливи на діяльність Банку від порушення підприємцем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, як виняткові обставини, які, з урахуванням інтересів сторін, дають право зменшити розмір пені, виходячи із положень ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, котрими передбачено право суду зменшити розмір неустойки, за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, суд вважає за можливе зменшити розмір пені і задовольнити в цій частині вимоги Банку в сумі 1000 грн.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, при задоволенні позову на відповідача.

Отже, витрати Банку на оплату позовної заяви судовим збором за платіжним дорученням від 26.01.2015 р. № BOТМ6ВОТ6S в сумі 1827 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок підприємця ОСОБА_2.

У судовому засіданні 02.04.2015 р., згідно із ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", 49074, вул. Батумська, 11, м. Дніпропетровськ, ідентифікаційний код 14360080, грошові кошти в загальній сумі 14659 (чотирнадцять тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 70 коп., із яких: 9269 (дев'ять тисяч двісті шістдесят дев'ять) грн. 56 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 3472 (три тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 41 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 917 (дев'ятсот сімнадцять) грн. 73 коп. - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 1000 (одна тисяча) грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором; а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 07.04.2015 р.

Суддя Ю.М. Коваль.