ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.04.15р. Справа № 904/1102/15

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ", м. Кривий Ріг

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №14", м. Кривий Ріг

про стягнення суми основного боргу за договором в розмірі 18990грн.00коп., 3% річних в розмірі 2945грн.90коп. та суми інфляційної складової в розмірі 4528грн.20коп.

Представники:

Від позивача: Корсун І.Д., дов. №368 від 25.02.2015р.

Від відповідача: Кушнарьов Є.І., дов. №б/н від 30.01.2015р.

на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні від 31.03.2015р. проголошено перерву до 14.04.2015р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Криворіжспецремонт» м. Кривий Ріг звернулось до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №14» м. Кривий Ріг з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 18990грн., інфляційної складової в розмірі 4528грн.20коп. та 3% річних в розмірі 2945грн.90коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог договору №9 від 16.05.2009р. щодо оплати робіт з ремонту об'єктів житлового фонду; акт №20-0-1-1 приймання виконаних робіт за червень 2009р. (за формою №КБ-2в); довідку про вартість виконаних підрядних робіт за формою №КБ-3; акт звіряння розрахунків.

Позивач зазначає, що на виконання положень договору №9 від 16.05.2009р. в червні 2009р. були виконані роботи з поточного ремонту житлового будинку за адресою м. Кривий Ріг, вул. Черкасова, буд. 8. Гарантійний строк, визначений в пункті 9.1 договору, сплив 30.06.2010р. позивач зазначає, що граничний строк оплати робіт встановлюється після спливу гарантійного строку, але оплата відповідачем виконаних робіт не була здійснена.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач вирахував та заявив до стягнення суму інфляційної складової в розмірі 4528грн.20коп. за липень 2010р.-липень 2014р. та 3% річних в розмірі 2945грн.90коп.

У заяві про збільшення позовних вимог №385 від 27.02.2015р. позивач змінив період нарахування інфляційної складової та 3%річних та заявив до стягнення суму боргу в розмірі 18990грн., інфляційну складову в розмірі 5450грн.13коп. за період липень 2010р.- січень 2015р. та 3% річних в розмірі 8106грн.65коп. за період з 01.07.2010р. по 25.02.2105р.

Оскільки вказана заява не суперечить вимогам статті 22 Господарського процесуального кодексу України, вона прийнята судом до розгляду.

У відзиві №145 від 03.03.2015р. відповідач не погодився із заявленими вимогами та заявив про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заявлених сум.

Відповідач вказав, що згідно пункту 3.2 договору підписаний акт за формою №КБ-2в є підставою для сплати коштів. Роботи були виконані та прийняті в червні 2009р., строк позовної давності сплив у червні 2012р.

Протягом червня 2009р.- червня 2012р. відповідач жодним чином не визнавав заборгованість, що виключає виникнення будь-яких підстав для переривання строку позовної давності.

В акті звіряння розрахунків не конкретизовано зобов'язання, відносно яких наявна заборгованість, та не вказаний період, протягом якого виникла заборгованість в розмірі 18990грн.

Акт звіряння розрахунків від 21.08.2014р. підписаний неповноважною особою, оскільки підписаний лише головним бухгалтером, підпис директора на цьому акті документі відсутній.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Комунально-житловим підприємством №14 (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Криворіжспецремонт» (далі - виконавець) був підписаний договір №9 від 16.05.2009р. (далі - договір), згідно якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати своїми силами та ризик роботи з поточного ремонту житлового будинку за адресою - м. Кривий Ріг, вул. Черкасова, буд. 8.

В пунктах 2.1-2.2 договору сторони визначили, що вартість договору становить 18990грн. з урахуванням ПДВ. Вартість робіт є попередньою, остаточна вартість робіт визначається на підставі акту виконаних робіт.

Згідно пункту 3.2 договору прийом та оцінка виконаних робіт здійснюється уповноваженими особами замовника та оформляється підписанням актів за формою №КБ-2в, які є підставою для оплати коштів на користь виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи (підписані сторонами без зауважень та заперечень локальний кошторис з розрахунком договірної ціни №20-0-1-1, акт №20-0-1-1 приймання виконаних робіт за червень 2009р. та довідка про вартість виконаних підрядних робіт), позивачем були виконані підрядні роботи на суму, обумовлену договором.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за виконані роботи здійснюватимуться за графіком, згідно нормативних нарахувань поточного ремонту вищезгаданого будинку. Згідно з поясненнями представників сторін, такий графік відсутній.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту договору, сторонами фактично не визначений строк виконання відповідачем грошових зобов'язань з оплати виконаних робіт. Докази направлення на адресу відповідача відповідної вимоги також відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про передчасне звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 18990грн. та відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Вимога про стягнення інфляційної складової в розмірі 5450грн.13коп. та 3% річних в розмірі 8106грн.65коп. пов'язана з основною вимогою про стягнення суми боргу в розмірі 18990грн. Оскільки суд відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення суми боргу, не підлягають також і вимоги про стягнення вищезгаданих сум.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, статтями 1, 2, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Криворіжспецремонт» м. Кривий Ріг до Комунального підприємства «житлово-експлуатаційна організація №14» м. Кривий Ріг про стягнення суми боргу в розмірі 18990грн., інфляційної складової в розмірі 5450грн.13коп. та 3% річних в розмірі 8106грн.65коп. - відмовити.

В судовому засіданні від 14.04.2015р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 20.04.2015р.

Суддя Р.Г. Новікова