КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа№ 910/2687/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Копитової О.С.

Остапенка О.М.

за участю секретаря Карпюк О.С.,

представників:

від боржника - Юринець А.В. (ліквідатор),

від ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2015

у справі № 910/2687/14 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2015 у затверджено звіт ліквідатора, затверджено ліквідаційний баланс банкрута станом на 08 вересня 2014 року, ліквідовано банкрута - Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" як юридичну особу в зв'язку з банкрутством, провадження у справі № 910/2687/14 припинено, інше.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 02.02.2014 та припинити провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 згідно ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи № 910/2687/14 на п'ятнадцять днів, в судовому засіданні оголошено перерву до 07.04.2015 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

31.03.2015 від скаржника надійшло клопотання про уточнення вимог апеляційної скарги, відповідно до якого Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві просила скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2015 та припинити провадження у справі про банкрутство

Ліквідатор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції від 02.02.2015.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення ліквідатора та представника державної податкової інспекції, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Боржник звернувся до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство відповідно до ст. 95 Закону про банкрутство у зв'язку з тим, що в процесі ліквідації ліквідатор виявив недостатність активів боржника для погашення кредиторської заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 95 Закону про банкрутство, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

За частинами 1-3 статті 105 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України в редакції чинній на дату прийняття рішення про ліквідацію боржника) Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 105 ЦК України строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Згідно з частиною 1 статті 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом (частина 3 статті 110 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 111 ЦК України з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

Згідно із ч. 3 ст. 111 ЦК України під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред'явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб (ч. 4 ст. 111 ЦК України).

Частиною 7 статті 111 ЦК України передбачено, що для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам державної податкової служби та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Згідно ч. 8 ст. 111 ЦК України, Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до статті 60 Господарського кодексу України (в редакції чинній на дату прийняття рішення про ліквідацію підприємства) ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкта господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідацію суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується (ч. 1).

Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання, встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію (ч. 2).

Ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію суб'єкта господарювання, вміщує в друкованих органах відповідно до закону повідомлення про його ліквідацію та про порядок і строки заяви кредиторами претензій, а явних (відомих) кредиторів повідомляє персонально у письмовій формі у встановлені цим Кодексом чи спеціальним законом строки (ч.3).

Одночасно ліквідаційна комісія вживає необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості суб'єкта господарювання, який ліквідується, та виявлення вимог кредиторів, з письмовим повідомленням кожного з них про ліквідацію суб'єкта господарювання (ч. 4).

Ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, який ліквідується, і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку з обов'язковою перевіркою органом державної податкової служби, у якому перебуває на обліку суб'єкт господарювання (ч. 5).

Отже, враховуючи вищезазначені вимоги закону, необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника у порядку статті 95 Закону про банкрутство є: оцінка вартості наявного майна боржника, публікація оголошення згідно з вимогами статті 105 ЦК України з метою виявлення кредиторів та встановлення повного обсягу кредиторської заборгованості, повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства та складання проміжного ліквідаційного балансу. Крім того, звернення до суду з такою заявою можливо лише після закінчення строку, передбаченого статтею 105 ЦК України.

Як підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" зареєстровано як юридична особа Голосіївською районною державною у місті Києві адміністрацією 19.11.2003 з присвоєнням ідентифікаційного коду 32659040.

05.06.2013 загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" прийнято рішення про ліквідацію товариства за рішенням власника у добровільному порядку, призначено ліквідатора - Юринця Арсена Володимировича (протоколу загальних зборів учасників № 18 від 05.06.2013).

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" розмістив у Бюлетені державної реєстрації від 17.06.2013 № 251 (16) оголошення про ліквідацію товариства, відомості про ліквідатора, та строк звернення із вимогами до 17.08.2013.

У процесі ліквідаційної процедури ліквідатором виявлено, що боржник має кредиторську заборгованість в розмірі 5 475 246,43 грн., а саме:

перед Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі м. Києва на загальну суму 43 518,68 грн.;

перед Публічним акціонерним товариством «Банк Перший» на загальну суму 5 431 727,75 грн.

Втім, докази на підтвердження повідомлення вказаних кредиторів про результати розгляду заявлених вимог ліквідатор суду не надав.

Разом з тим, доказів на підтвердження повідомлення інших відомих кредиторів про ліквідацію товариства в порушення ч. 3 ст. 60 Господарського кодексу України до заяви про порушення справи про банкрутство ліквідатором також не надано.

Не подано також і доказів закриття розрахункових рахунків боржника в банківських установах в порушення ч. 3 ст. 111 ЦК України, враховуючи їх наявність у АТ «Єврогазбанк», Філії «ЦРУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» м. Києва згідно інформації ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходівь у м. Києві від 18.07.2013.

В порушення ч. 4 ст. 111 ЦК України ліквідатор не вжив належних заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також не виявив та не вжив належних заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

Такими заходами можуть бути отримання відповідних витягів з реєстрів, які діють відповідно до Законів України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Втім, до заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ "Євротекстиль" не додано відповідних доказів наявності або відсутності зареєстрованого за боржником нерухомого майна, що виключає належне виконання обов'язку ліквідатором з інвентаризації майна юридичної особи з метою формування активів для задоволення вимог кредиторів.

Також ліквідатором повідомлено про наявність дебіторської заборгованості в загальному розмірі 1 820 599,48 грн., що підтверджується актами інвентаризації.

Разом з тим, як слідує із пояснень ліквідатора, зазначена дебіторська заборгованість складається із заборгованості контрагентів боржника за цивільно-правовими угодами в розмірі в загальному розмірі 1 820 599,48 грн.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження вжиття заходів щодо стягнення зазначеної дебіторської заборгованості, яка в загальному розмірі складає 1 820 599,48 грн., ліквідатором до заяви про порушення справи про банкрутство не надано, як і не надано доказів повідомлення дебіторів про початок ліквідаційної процедури, що є порушенням ч. 1 ст. 111 ЦК України та ч. 4 ст. 60 Господарського кодексу України.

Колегія суддів вважає, що за відсутності доказів на підтвердження вжиття заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості, а також доказів, які підтверджують підстави її виникнення, неможливо оцінити дійсний фінансовий стан підприємства, що ліквідується - боржника у даній справі.

Слід також зазначити, що кредиторська та дебіторська заборгованість включається до проміжного ліквідаційного балансу та надається на затвердження власнику. Проте, ліквідатор проміжний ліквідаційний баланс не складав, заборгованість у вказаному вище розміру не відобразив. Представлений суду проміжний ліквідаційний баланс станом на 10.02.2014 не відповідає вимогам пункту 7 Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» №73 від 07.02.2013 щодо відображення у балансі, який є складовою фінансової звітності, активів, зобов'язань та власного капіталу підприємства.

Крім того, до відповідних контролюючих органів ліквідатор зобов'язаний подати звітність за останній звітний період, втім у матеріалах справи наявна звітність, що була подана до лише органів статистики, тобто ліквідатором порушено вимоги ч. 8 ст. 111 ЦК України.

Таким чином, ліквідаційною комісією боржника був порушений порядок добровільної ліквідації, що в силу вимог абз. 2 ч. 1 ст. 95 Закону про банкрутство унеможливлює ініціювання справи про банкрутство такого боржника.

Також відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат. У визначенні таких витрат слід враховувати, зокрема, оплату послуг арбітражного керуючого, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі, судового збору, сплаченого кредиторами тощо.

При зверненні з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржник вказав про відсутність у нього будь-яких майнових активів.

Відтак, відсутність у боржника майна, достатнього для покриття судових витрат, виключає можливість здійснення судом провадження у справі про його банкрутство в силу приписів ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство.

Враховуючи вищезазначене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про безпідставне порушення судом першої інстанції справи про банкрутство боржника за спрощеною процедурою, передбаченою ст. 95 Закону про банкрутство, що виключає її провадження в судовому порядку шляхом введення ліквідаційної процедури та ліквідацію боржника як юридичної особи в зв'язку з банкрутством.

Отже, оскаржувану ухвалу належить скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які визнані судом першої інстанції встановленими, та припинити провадження у справі про банкрутство відповідно до пп. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно з частиною 1 статті 122 ГПК України, якщо виконані рішення або постанова змінені чи скасовані і прийнято нове рішення про повну або часткову відмову в позові, або провадження у справі припинено, або позов залишено без розгляду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за зміненими чи скасованими у відповідній частині рішенням, постановою. Отже, до компетенції судів апеляційної або першої інстанції належить вжиття заходів до повороту виконання скасованого судового рішення.

Відтак, колегія суддів вважає необхідним зобов'язати державного реєстратора за адресою місцезнаходження боржника внести до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запис про скасування державної реєстрації припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" (01004, м. Київ, вул. Горького, 19/21, ) у зв'язку з прийняттям даної постанови Київського апеляційного господарського суду.

Керуючись пп. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 99, 101 - 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2015 у справі № 910/2687/14 скасувати.

3. Провадження у справі № 910/2687/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" припинити.

4. Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про прийняття постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2015 та скасування державної реєстрації припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" (01004, м. Київ, вул. Горького, 19/21, ) як юридичної особи.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.С. Копитова

О.М. Остапенко