ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2015 року Справа № 904/10500/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. - доповідач;

суддів: Верхогляд Т.А., Вечірко І.О.

при секретарі судового засідання: Малик С.О.

від представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Багрова Є.О., довіреність №855-О від 07.03.14, представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іріт Групп» на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2015 по справі № 904/10500/14 (суддя Ліпинський О.В.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Іріт Групп», м. Житомир

до відповідача: Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору банківського обслуговування, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2015 позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала мотивована незабезпеченням зі сторони позивача явки повноважного представника у судові засідання призначені на 27.01.2015, 17.02.2015 та 02.03.2015 по справі № 904/10500/14, а також не поданням витребуваних судом оригіналів документів, що необхідні для вирішення спору по суті.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт з посиланням на ст. 4 п. 2, ст. 16 п. 1, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», п. 14 п.п. 2) Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скасування свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та фізичної особи - підприємця» (№ 3205-VI від 07.04.2011), вказує на те, що неподання ним (апелянтом) витребуваних судом доказів, а саме оригіналу свідоцтва про державну реєстрацію та/або оригіналів документів на посвідчення правового статусу позивача, як і довідку про включення позивача до ЄДРПОУ, жодним чином не перешкоджало господарському суду вирішити справу по суті позовних вимог, однак судом з формальних підстав вирішено спір та залишено позов без розгляду.

Крім того, апелянт вважає безпідставним посилання в ухвалі місцевого господарського суду на не подання позивачем витребуваних судом доказів в підтвердження обґрунтування порушень його прав, які містяться в позовній заяві, оскільки в позовній заяві про визнання недійсними певних пунктів договору приєднання, наведено норму закону, якій прямо суперечить норма договору, а тому, скаржник вважає не потрібним подання будь-яких додаткових доказів з цього приводу. Неподання оригіналу витягу з офіційного договору приєднання не позбавляло господарський суд права оглянути вказаний договір на офіційному сайті банку - www.privatbank.ua. https://client-bank. privat-bank.ua/ за місцем його оприлюднення.

Також, на думку апелянта, суд першої інстанції не міг встановити перешкод для розгляду справи по суті або їх відсутності через неявку у судове засідання представника позивача, оскільки господарський суд взагалі не переходив до розгляду справи по суті.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.03.2015 апеляційну скаргу прийнято до розгляду у судовому засіданні на 09.04.2015.

Повідомлений належним чином про час та місце судового засідання позивач (скаржник), явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про причини своєї неявки суд не повідомив (а. с. 50).

Представник відповідача у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечувала, вважає їх безпідставними, а ухвалу законною та обґрунтованою.

На думку колегії суддів неявка у судове засідання представника позивача (скржника) не є перешкодою для перегляду ухвали в апеляційному порядку за наявними у справі документами.

09.04.2015 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Частиною 5 ст. 106 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала зміні або скасуванню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 31.12.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «Іріт Групп» звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсним договору банківського обслуговування.

Ухвалою місцевого господарського суду від 05.01.2015 прийнято позовну заяву до розгляду в судовому засіданні на 27.01.2015. До засідання позивача зобов'язано подати оригінали документів, що посвідчують його правовий статус, довідку про включення до ЄДРПОУ, свідоцтво про державну реєстрацію, (оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії долучити до матеріалів справи); оригінали документів, що є додатками до позовної заяви для огляду.

Ухвалою суду від 27.01.2015 розгляд справи відкладено на 17.02.2015, від позивача витребувано документи визначені ухвалою від 05.01.2015, явку повноважних представників учасників судового процесу визначено обов'язковою.

Ухвалою господарського суду від 17.02.2015 по даній справі, окрім вищевказаних документів зобов'язано надати також докази в підтвердження обґрунтування щодо порушень прав позивача посилання на які містяться в позовній заяві.

При цьому, явку у судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визначено судом обов'язковою.

Колегією суддів встановлено, що у призначене судове засідання на 27.01.2015, а також після його відкладення на 17.02.2015 та 02.03.2015 (а. с. 31, 34, 36) - позивач у судові засідання витребуваних судом документів не надав (не надіслав), явку повноважного представника для участі у справі жодного разу не забезпечив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав (не надсилав), що на думку місцевого господарського суду і стало перешкодою для вирішення спору по суті.

Як зазначено вище, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2015 позовні вимоги позивача залишено без розгляду, з підстав, які передбачені п. 5 ст. 81 ГПК України.

Згідно з п. 5 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо: позивач, без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду на підставі вищенаведеної правової норми - неподання витребуваних документів без поважних причин, а також неявка представника сторони у судове засідання, господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини, в зв'язку з якими вимоги суду щодо надання документів не можуть бути виконані, а явка представника позивача забезпечена та об'єктивно оцінити їх поважність.

Отже, обов'язковою умовою застосування вказаної норми процесуального права (п. 5 ст. 81 ГПК України) є відсутність поважних причин неподання витребуваних судом матеріалів та необхідність їх для вирішення спору, так само як і відсутність поважних причин нез'явлення представника позивача у судове засідання.

На думку колегії суддів при перегляді в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду слід також враховувати приписи Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» (далі - Постанова).

Згідно з ч. 1 п. 4.9. Постанови при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (ст. 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування п. 5 ч. 1 цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено, зокрема, у відповідному процесуальному документі;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (ст. 65 ГПК) або в порядку ст. 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, представляється засвідчений витяг з нього.

Відповідно до п. 5.27. Вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджених Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Аналогічна правова позиція викладена в п. 2.2. Постанови.

Долучені позивачем до позовної заяви ксерокопії документів, а зокрема й Заявка ТОВ «Іріт Групп» про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а. с. 23), на підставі якої між сторонами укладено договір банківського обслуговування, не відповідають вимогам ст. 36 ГПК України та п. 5.27. Вимог до оформлення документів (ксерокопії належним чином не засвідчені), адже на них відсутні відмітки про засвідчення копії документа із зазначенням назви посади особи, яка засвідчує копії документів та дати засвідчення копій документів.

Згідно абзацу 4 Постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 у разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим Вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Отже, колегія суддів вважає, що за відсутності в матеріалах справи належним чином оформлених позивачем додатків до позовної заяви (належним чином засвідчених копій), а також неподання на вимогу суду їх оригіналів для огляду у судовому засіданні, зокрема, оригіналу Заявки про приєднання ТОВ «Іріт Групп» до умов та правил надання банківських послуг (договору банківського обслуговування), позбавило можливості встановлення судом дійсних обставин справи згідно предмету позовних вимог.

При цьому у місцевого господарського суду не було достатніх підстав вважати подані позивачем докази належними, а тому за відсутності витребуваних судом оригіналів вищезазначених документів останній обґрунтовано залишив позов без розгляду.

Доводи апелянта стосовно не можливості господарського суду встановити перешкоди для розгляду справи по суті або їх відсутність через неявку у судове засідання представника позивача, колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.9.3. Постанови у разі нез'явлення без поважних причин або без повідомлення причин в засідання господарського суду представника позивача, якщо його присутність було визначено обов'язковою, суддя вправі, зокрема, залишити позов без розгляду (п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК).

Ухвалами суду про призначення справи до розгляду та про відкладення розгляду справи явку повноважних представників сторін у судові засідання визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а. с. 26, 27 (у тому числі судом виконано вимоги ст. 64 ГПК України)), однак позивачем не забезпечено та не обґрунтовано причин неявки у судові засідання повноважного представника.

Приписами ст. 22 ГПК України визначено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено колегію суддів та вбачається з матеріалів справи, позивач вимоги ухвали місцевого господарського суду від 05.01.2015 не виконав та жодних обґрунтованих пояснень щодо невиконання вимог ухвали суду та щодо неявки у судові засідання 27.01.2015 та 17.02.2015 та 02.03.2015 не надав, що позбавило суд першої інстанції повно та всебічно з'ясувати обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору.

Частиною 4 ст. 81 ГПК України унормовано, що після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Таким чином, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі судова колегія вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи, а прийняту у справі ухвалу суду першої інстанції від 02.03.2015 про залишення позову без розгляду такою, що відповідає нормам процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її зміни чи скасування, не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст. 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іріт Групп» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2015 по справі № 904/10500/14 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено 14.04.2015

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

І.О. Вечірко