КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2015 р. Справа№ 925/234/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Добровольський Я.В. - представник за дов. б/н від 01.04.2015р.;

від відповідача: Правдюк В.М. - представник за дов. б/н від 17.03.2015р.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Компанія"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 27.02.2015 року

у справі № 925/234/15 (суддя: Гура І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Будівельна Компанія "Палладіум"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Компанія"

про стягнення 724516,43 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-Будівельна Компанія "Палладіум» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Компанія" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь відповідача 724516,43 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.05.2013 року сторони уклали договір поставки №24/05-1. Позивач без передбачення у договорі обов'язку попередньої оплати здійснив оплату - перерахував відповідачу - 1 527 000,00 грн, однак відповідач поставив продукцію позивачу на суму 802 483,57 грн. Враховуючи відсутність поставок на решту суми перерахованих коштів, останні у розмірі 724 516,34 грн. вважаються надмірно сплаченими та безпідставно отриманими, що є підставою звернення до суду. Правові підстави для утримання коштів відповідачем відсутні у зв'язку з припиненням дії Договору ще 01.10.2013 року.

Крім того, позивач просив суд першої інстанції вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в розмірі 724516,43 грн., які знаходяться на всіх рахунках та у вкладах відповідача в усіх банках та інших фінансових установах за винятком коштів, необхідних для виплати заробітної плати та сплати податків і обов'язкових платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2015 року задоволено заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Компанія" в сумі 724516,43 грн, які знаходяться на всіх рахунках та у вкладах відповідача в усіх банках та інших фінансових установах за винятком коштів, необхідних для виплати заробітної плати та сплати податків і обов'язкових платежів.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Компанія" звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 27.02.2015 року, у справі №925/234/15 та прийняти нову ухвалу, якою відмовити повністю позивачу в клопотанні щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать позивачу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Крім того, апелянт зазначає, що заходами забезпечення позову здійснюється втручання у господарську діяльність відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 18.03.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Компанія" було прийнято до провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 27.02.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Компанія" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, у тому числі, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подача заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпеченій позову. З цією метою та з урахуванням загачених вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно абз. 3 п. 1 вищенаведеної постанови при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є сучасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може відчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, після пред'явлення позивачем до відповідача претензії (вимоги) останнім не було здійснено жодних дій по поверненню належних позивачеві грошових коштів.

Оцінюючи розмір позовних вимог, обраний спосіб забезпечення позову - накладення арешту на грошові кошти - Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вжиті заходи до забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що заходами забезпечення позову здійснюється втручання у господарську діяльність відповідача, оскільки застосування заходів до забезпечення позову (накладення арешту на зайво сплачені кошти) не шкодить правам та інтересам суб'єкта господарювання та не є втручанням у господарську діяльність відповідача.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що арешт було за винятком коштів, необхідних для виплати заробітної плати та сплати податків і обов'язкових платежів.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано вжив заходи по забезпеченню позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, ухвала суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийнята господарським судом ухвала відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування ухвали, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що скаржник відповідно до ст. 68 Господарського процесуального кодексу України має право звернутися до суду першої інстанції з заявою про скасування забезпечення позову.

За таких обставин, ухвала Господарського суду Черкаської області від 27.02.2015 року у справі №925/234/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Компанія" - задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 58, 99, 101, 103 -106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Компанія" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 27.02.2015 року у справі №925/234/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/234/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк