ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2015 р. Справа № 922/4318/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Потапенко В.І.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Горковенко О.В.

відповідача - Василенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1062 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 23.12.14 р. у справі № 922/4318/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків

до Управління освіти адміністрації Орджонкідзевського району Харківської міської ради, м. Харків

про стягнення коштів в розмірі 1801,82 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача - Управління освіти адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради 1801,82 грн. основного боргу та витрати зі сплати судового збору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.12.2014 р. у справі № 922/4318/14 позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто з Управління освіти адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" суму заборгованості за договором № 11Т-70-БФ-2013 від 29.12.2012 р. в розмірі 1801,82 грн. та судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Рішення мотивоване з посиланням на законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки, факт надання послуг, передбачених сторонами у договорі від 29.12.2012 р., підтверджується складеним ПАТ "Харківгаз" актом наданих послуг з розподілу природного газу, відповідно до якого у квітні 2013 р. ПАТ "Харківгаз" надало послуги по розподілу природного газу, а Управління освіти адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради безперебійно отримало 5,102 тис. куб. м. природного газу, вартість наданих послуг складає 1801,82 грн. та ін.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 24.12.2014 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі про стягнення з відповідача 1801,82 грн., посилаючись на п. 3.4. договору, яким передбачено, що місячний обсяг транспортування газу ГРМ до пунктів призначення не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 29.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Харківгаз" (газорозподільне підприємство) та Управлінням освіти адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради (замовник) укладений договір № 11Т-70-БФ-2013 на розподіл природного газу.

Відповідно до п. 2.1. договору, газорозподільне підприємство зобов'язалося надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами (ГРМ) до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін. Замовник зобов'язувався сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування газу ГРМ у розмірі, у строки та у порядку, передбаченому умовами цього договору.

Відповідно до п. 3.6 договору, обсяг протранспортованого газу ГРМ підтверджуються підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування газу ГРМ, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 2 до договору.

Згідно з п. 3.8. договору, замовник протягом двох днів з моменту одержання акту наданих послуг зобов'язався повернути газорозподільному підприємству один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства. До вирішення спірних питань обсяг протранспортованого газу та сума для оплати наданих послуг з транспортування газу ГРМ встановлюються у відповідності до даних газорозподільного підприємства.

Відповідно до п. 3.9. договору, акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством.

Відповідно до 5.5 договору, оплата вартості послуг за транспортування газу ГРМ здійснюється замовником на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу за 10 календарних днів до початку місяця транспортування. Сума платежу попередньої оплати розраховується як добуток тарифу, визначеного на наступний період передоплати на плановий обсяг газу по кожному об'єкту замовника або його споживача, заявленого на наступний період передоплати. У разі відсутності інформації про тариф на наступний період передоплати до дня здійснення попередньої оплати, замовник розраховує суму платежу за тарифом, що діяв у попередньому місяці. У випадку недоплати за фактично протранспортований газ ГРМ за розрахунковий період, замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 5.6 договору, оплата послуг за транспортування газу ГРМ за цим договором здійснюється замовником виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок газорозподільного підприємства, при цьому, якщо замовник замовляє послуги для власних споживачів, він надає газорозподільному підприємству реєстр споживачів та їх обсяги транспортування, за які здійснена оплата.

Позивач зазначає, що на виконання умов укладеного договору, надав відповідачу послуги у квітні 2013 р. в повному обсязі, але відповідач надані послуги в розмірі 1801,82 грн. не оплатив.

30.04.2013 р. між Управлінням освіти адміністрації Орджонікідзевського району харківської міської ради та ПАТ "Харківгаз" складено акт наданих послуг з розподілу природного газу, відповідно до якого у квітні 2013 р. ПАТ "Харківгаз" виконало роботу по розподілу природного газу, а Управління освіти адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради безперебійно отримало 5,102 тис. куб. м природного газу, вартість наданих послуг складає 1801,82 грн.

Як зазначає позивач, акт наданих послуг з розподілу природного газу від 30.04.2013 р. до договору 11Т-70-БФ-2013 від 29.12.2012 р., складений ПАТ "Харківгаз" та отриманий Управлінням освіти адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради є чинним.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що факт надання послуг, передбачених сторонами у договорі від 29.12.2012 р., підтверджується складеним ПАТ "Харківгаз" актом наданих послуг з розподілу природного газу, відповідно до якого у квітні 2013 р. ПАТ "Харківгаз" виконало роботу по розподілу природного газу, а Управління освіти адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради безперебійно отримало 5,102 тис. куб. м. природного газу, вартість наданих послуг складає 1801,82 грн. та ін.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України, визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений сторонами спору договір є договором про надання послуг (охорони).

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На виконання умов договору представником ПАТ "Харківгаз" складений акт наданих послуг з розподілу природного газу, відповідно до якого у квітні 2013 р. ПАТ "Харківгаз" виконало роботу по розподілу природного газу, а Управління освіти адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради безперебійно отримало 5,102 тис. куб. м природного газу, вартість наданих послуг складає 1801,82 грн.

Як вірно зазначив суд першої інстанції сума заборгованості за квітень 2013 р. розрахована, як різниця між показниками лічильника відповідача, яка міститься в акті наданих послуг з розподілу природного газу за березень 2013 р. (21476 куб.м.), підписаного представниками сторін та скріпленого печатками та актом на відключення об'єкту від газопостачання від 17.04.2013 р., в якому зафіксовані показники лічильника відповідача -26527 куб.м.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками господарського суду про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 11Т-70-БФ-2013 від 29.12.2012 р. в розмірі 1801,82 грн.

З урахуванням викладеного, суд визнає доводи відповідача позбавленими фактичного та правового обґрунтування, а так само такими, що не відповідають, як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням всупереч вимогам ст. 33 ГПК України доказів в підтвердження обставин, на існуванні яких наполягає відповідач.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 23.12.14 р. у справі № 922/4318/14 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Харківської області від 23.12.14 р. у справі № 922/4318/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 06.04.2015 р.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Потапенко В.І.