ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" квітня 2015 р. Справа № 924/218/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" м. Київ

до Приватного підприємства "Сьомаківське" с.Сьомаки, Старосинявський район, Хмельницька область

про стягнення 1396202грн. 74коп.

Представники сторін:

від позивача Повх О.В. - за довіреністю №232 від 04.03.2015р.

від відповідача Коваль Т.І. - за угодою від 24.03.2015р.

У судовому засіданні, відповідно до ст.85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Ухвалою суду від 01.04.2015р. строк вирішення спору за заявою відповідача продовжено на 15 днів по 27.04.2015р. включно.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Сьомаківське" с.Сьомаки, Старосинявський район, Хмельницька область 1396202грн. 74коп., з яких 650000грн. - попередньої оплати, 196800грн. - пені, 360000грн. - штрафу, 189402грн. 74коп. - 24% річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по договору поставки зерна майбутнього врожаю №98-К від 13.05.2014р. Повідомив, що позивачем перераховано на рахунок відповідача 1200000грн. попередньої оплати, проте відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором щодо поставки товару.

В судовому засіданні 01.04.2015р. представником позивача долучено до матеріалів справи додатковий розрахунок 24% річних за період з 05.06.2014р. по 01.04.2015р.

В судовому засіданні 14.04.2015р. представником позивача повідомлено про повне погашення відповідачем заборгованості в сумі 650000грн.

В судовому засіданні 14.04.2015р. представник позивача підтримує заявлені вимоги в повному обсязі. Повідомив, що після звернення до суду з позовом відповідачем проведено повне погашення заборгованості в сумі 650000грн. Зазначив, що у матеріалах справи наявні платіжні доручення про проведені оплати.

У поясненні від 14.04.2015р. (вх.№05-22/4224/15) представник позивача просить суд стягнути з відповідача 24% річних нарахованих за період з 05.06.2014р. по 01.04.2015р. в розмірі 189402грн. 74коп.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні повідомили, що визнають позовні вимоги в частині заявленого до стягнення основного боргу в сумі 650000грн., який станом на 14.04.2015р. відповідачем повністю погашено. Зазначив, що не визнає позовні вимоги про стягнення 24% річних, оскільки визначені у п.5.4 договору зазначені проценти за своєю правовою природою є не платою за користування чужими грошовими коштами, а неустойкою у вигляді пені, при чому такою, нарахування якої здійснюється за межами терміну прострочення виконання зобов'язання з повернення суми попередньої оплати. Стосовно заявлених до стягнення сум пені та штрафу, вважає їх такими, що надмірно перевищують понесені позивачем збитки.

Також відповідач заявив клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення сум пені та штрафу в порядку ст.83 ГПК України, ч.1 ст.233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України. Посилається на те, що відповідачем повністю погашено основну заборгованість та те, що позивачем не понесено будь-яких збитків.

Представник позивача в судовому засіданні та у поясненні від 14.04.2015р. проти поданого відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій заперечує. Вважає його необгрунтованим. Наголошує, що у п.8.7 договору сторони підтвердили, що штрафні санкції, визначені договором є прийнятними для обох сторін.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" було створене як державне підприємство згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. № 764 "Про заходи з утворення державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", на виконання якої був виданий наказ Міністерства аграрної політики України від 8 вересня 2010 р. № 549 "Про утворення державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з віднесенням його до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764" було перетворено державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України": повноваження з управління корпоративними правами підприємства здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України; 100 відсотків акцій державного публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України", які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України;

13.05.2014р. між публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в особі в.о. директора головної торгово-експортної філії публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (Покупець) та Приватним підприємством "Сьомаківське" (Постачальник) укладено договір поставки зерна майбутнього врожаю № 98-К.

В порядку та на умовах цього договору Постачальник у визначений сторонами строк зобов'язався поставити Покупцю наступну сільськогосподарську продукцію українського походження: зерно кукурудзи 3 класу - 1200 тонн, а Покупець зобов'язався прийняти товар (поставлений насипом) та оплатити його (п. п. 1.1, 1.2 договору).

Згідно з п. п. 1.2, 1.2.1 договору термін поставки - до 01.11.2014р. Поставка відповідної партії товару вважається здійсненою в момент підписання між покупцем та постачальником акту приймання-передачі відповідної партії товару на умовах поставки, передбачених цим договором.

У п. 2.2 договору сторони погодили, що однією з істотних умов цього договору є укладення сторонами договору застави майбутнього врожаю, який має бути нотаріально посвідчений у передбаченому законодавством України порядку, при цьому усі витрати, що пов'язані із укладенням та нотаріальним посвідченням такого договору несе постачальник. Предметом застави буде товар, визначений у пункті 1.1 цього договору, який стане власністю постачальника (заставодавця) після укладення договору застави майбутнього врожаю.

Відповідно до п. 2.4 договору остаточний розрахунок з Постачальником проводиться покупцем на підставі наявності в останнього таких документів (належним чином оформлених): складські документи на товар, виписані покупцю (за наявності відповідних умов поставки); акт приймання-передачі всього обсягу товару, що підписаний покупцем та постачальником; всі видаткові накладні на товар; всі податкові накладні, які повинні бути зареєстровані у порядку та строки, що передбачені чинним законодавством, в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 3.1 договору попередня оплата товару здійснюється із розрахунку ціни одиниці виміру товару (станом на момент укладення договору), яка складає 1000 грн. за одиницю виміру товару. Сума попередньої оплати за товар становить 1200000 грн.

Як передбачено п. 4.1 договору, Покупець протягом 15 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором, зобов'язується перерахувати кошти (попередня оплата товару), передбачені п. 3.1.1 договору на поточний рахунок Постачальника (на підставі рахунку-фактури останнього), за вирахуванням грошової суми, передбаченої у п. 4.1.1 цього договору.

Відповідно до п. 4.1.1 договору Постачальник доручає Покупцю сплатити грошову суму, яку покупець отримує із коштів, які належні до виплати постачальнику у відповідності до п. 4.1 цього договору, у розмірі, зазначеному у договорі комплексного (мультиризикового) страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур, що є невід'ємною частиною цього договору як страховий платіж.

Згідно з п. 4.2 договору остаточний розрахунок (за мінусом суми попередньої оплати за товар, що визначено п. 3.1.1 договору) за поставлений покупцю товар здійснюється Покупцем на підставі рахунку-фактури постачальника протягом 10 робочих днів з моменту отримання покупцем усіх документів (належним чином оформлених), передбачених у п.п. 2.3, 2.4 цього договору, із розрахунку ціни за одиницю виміру товару, що визначена на підставі п. 3.2 договору.

Як передбачено п. 5.4 договору, у разі невиконання Постачальником своїх зобов'язань, або за наявності очевидних підстав вважати, що останній не виконає своїх зобов'язань у встановлений термін (строк) або виконає їх неналежним чином (у т.ч. з підстав, у настанні яких відсутня вина постачальника), або у разі отримання Покупцем інформації, що постачальник не вживає/неналежним чином вживає заходів щодо оформлення страхового випадку у відповідності до умов договору комплексного страхування, передбаченого п. 5.5 договору, або постачальником змінено без погодження з покупцем вигодонабувача у договорі комплексного страхування, передбаченого п. 5.5 договору, або у випадку, якщо інформація, яка надається для укладення/виконання цього договору виявиться/стане такою, що не відповідає дійсності, покупець має право зупинити виконання своїх зобов'язань, відмовитися від їх виконання частково або в повному обсязі, при цьому постачальник зобов'язаний повернути покупцю (на підставі письмової вимоги) всі кошти перераховані на користь постачальника на виконання умов цього договору, у т. ч. суму грошових коштів, що визначена згідно з п. 4.1.1 договору (попередню оплату), та проценти у розмірі 24% річних за період з дня одержання попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому. Сторони погодили, що останнім доказом наявності обставин, що визначені попереднім реченням, є лист-вимога покупця.

Відповідно до п. 5.5 договору Постачальник зобов'язався укласти зі страховою компанією, яка погоджена Покупцем, договір комплексного страхування, умовами якого буде передбачено, що вигодонабувачем за таким договором є Покупець. Покупець сплачує за Постачальника страховий платіж за договором комплексного страхування, на умовах, в порядку та у розмірі передбаченому згідно з п. 4.1.1 договору.

У п.6.3 сторони погодили, що у разі невиконання (неналежного виконання) Постачальником зобов'язань щодо поставки товару, постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 0,2% від суми, що визначена п. 3.1.1 цього договору, за кожен день прострочення зобов'язання, а за прострочення зобов'язання щодо поставки товару понад 15 днів, Постачальник окрім пені, сплачує також штраф у розмірі 30% від суми, що визначена п. 3.1.1 цього договору.

Цей договір набуває чинності з моменту його укладення (п. 8.2 договору).

Договір підписано представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

31.10.2014р. між публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (Покупцем) та Приватним підприємством "Сьомаківське" (Постачальником) укладено додаткову угоду №1 до договору поставки зерна майбутнього врожаю № 98-К від 13.05.2014р., згідно п. 1 якого сторони дійшли згоди та вирішили викласти пункт 1.2 договору в наступній редакції "1.2 Термін поставки: по 15 листопада 2014 року включно.".

13.05.2014р. між Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "АСКА" (страховиком) та Приватним підприємством "Сьомаківське" (страхувальником) укладено договір комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур №3298688. Цей договір визначає порядок та умови добровільного комплексного страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур, зазначених у переліку застрахованих с/г культур з розрахунком страхової суми та страхового платежу по кожній з с/г культур (розділ 1 договору).

Предметом цього договору є майнові інтереси, що не суперечать Закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майбутнім врожаєм с/г культур, що належатиме страхувальнику, зазначених у Переліку застрахованих с/г культур з розрахунком страхової суми та страхового платежу по кожній із с/г культур (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 2.2 договору застрахований майбутній врожай таких сільськогосподарських культур: кукурудза, площею посіву 354 га.

Відповідно до п. 5.4 договору загальна страхова сума - 1233690 грн.

У п.6.3 договору вартість страхового платежу визначено в сумі 43179грн. 15коп.

Платником страхового платежу відповідно до договору поставки зерна майбутнього врожаю є ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

13.05.2014р. між публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (Заставодержатель) та Приватним підприємством "Сьомаківське" (Заставодавець) укладено договір застави майбутнього врожаю.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу 1156820,85грн., що підтверджується платіжним дорученням №182 від 05.06.2014р. з призначенням платежу "сплата виробнику за кукурудзу 3-го класу згідно рахунку №4 від 13.05.2014р.".

Платіжним дорученням №183 від 05.06.2014р. позивач перерахував Приватному акціонерному товариству "Українська страхова компанія "АСКА" 43179,15грн. з призначенням платежу "страховий платіж за договором сплата виробнику за кукурудзу 3-го класу згідно рахунку №4 від 13.05.2014р.".

Відповідач у визначений договором строк не здійснив поставку обумовленого товару.

20.11.2014р. позивач надіслав відповідачу лист-вимогу №130-4-12/4423 про повернення попередньої оплати в сумі 1200000грн. до 21.11.2014. У листі також зазначено, що постачальником письмово повідомлено листом №179 від 18.11.2014р. про неможливість виконання п. 1.1 договору через невідповідність якісних показників товару умовам договору.

Відповідач повернув позивачу 550000грн. попередньої оплати, що підтверджується виписками по операціям та платіжними дорученнями: за 15.12.2014р. на суму 270000грн. (платіжне доручення №206), за 16.12.2014р. на суму 180000грн. (платіжне доручення №207), за 23.01.2015р. на суму 100000грн. (платіжне доручення №26).

02.02.2015р. позивач надіслав на адресу відповідача лист-вимогу №130-2-02/587 про повернення суми попередньої оплати в розмірі 650000грн., сплати штрафу 360000грн., 189600грн. - пені та 188547грн. 95коп. - 24% річних, посилаючись на п.5.4, п.6.3 договору, ст.693 ЦК України. Дана обставина підтверджується наявним у матеріалах справи копією чеку "Укрпошти", описом вкладення у цінний лист.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1396202грн. 74коп., з яких: 650000грн. - перерахованої попередньої оплати; 189402грн. 74коп. - 24% річних за користування грошовими коштами, нарахованих відповідно до п. 5.4 договору; 196800грн. - пені, нарахованої за прострочення відповідачем зобов'язання з поставки товару за період з 16.11.2014р. по 05.02.2015р. та 360000грн. - 30% штрафу від суми попередньої оплати, нарахованого відповідно до п. 6.3 Договору.

Згідно відбитку календарного штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті позовної заяви, позивач звернувся за захистом порушеного права 05.02.2015р.

Згідно платіжного доручення №42 від 06.02.2015р. відповідач повернув позивачу 500000грн. попередньої оплати, а згідно платіжного доручення № 123 від 01.04.2015р. - 150000грн. попередньої оплати.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Стаття 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором поставки щодо здійснення попередньої оплати. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за договором та приписів ст. 662, ст. 663 Цивільного кодексу України не поставив покупцю-позивачу товар у встановлені у Договорі поставки строки.

Факт прострочення виконання зобов'язання підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 650000грн. попередньої оплати 05.02.2015р., що підтверджується відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті позовної заяви.

Згідно платіжного доручення №42 від 06.02.2015р. відповідач повернув позивачу 500000грн. попередньої оплати, а згідно платіжного доручення № 123 від 01.04.2015р. - 150000грн. попередньої оплати.

Судом встановлено, що перерахування зазначених коштів відбулось після звернення до суду з позовом та під час розгляду справи в суді.

За приписами пункту 1-1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на те, що відповідачем погашено заборгованість в сумі 650000грн. після пред'явлення позову до суду, на момент розгляду справи відсутній предмет спору щодо зазначеної суми, суд вважає необхідним провадження у справі в цій частині припинити на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стосовно заявлених до стягнення 24% річних в сумі 189402грн. 74коп., нарахованих за період з 05.06.2014р. по 01.04.2015р. судом враховується наступне.

Згідно ч.3 ст. 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права, сторонами у договорі (п. 5.4) було встановлено обов'язок Постачальника сплачувати проценти у розмірі 24 % річних за період з дня одержання попередньої оплати від Покупця до дня її повернення останньому.

У поясненні від 14.04.2015р. (вх.№05-22/4224/15) представник позивача просить суд стягнути з відповідача 24% річних нарахованих за період з 05.06.2014р. по 01.04.2015р. в розмірі 189402грн. 74коп.

Враховуючи заявлений позивачем до нарахування період, дати та суми платіжних доручень щодо повернення попередньої оплати, приписи п.5.4 договору, суд вважає правомірними позовні вимоги в частині нарахування та стягнення 182945грн. 76коп. 24% річних за період з 05.06.2014р. по 31.03.2015р. У решті заявлених до стягнення 24% річних у позові необхідно відмовити.

Заперечення відповідача, щодо необгрунтованості вимоги про стягнення річних не ґрунтуються на законі, а тому не приймаються судом.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 196800грн. пені, нарахованої за період з 16.11.2014р. по 05.02.2015р. та 360000грн. - 30% штрафу судом враховується, що згідно з ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст.546, ст.549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ст. 22 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" є державним підприємством 100 відсотків акцій перебуває у державній власності, отже, є суб'єктом господарювання державного сектора економіки відповідно до ч.2 ст. 22 ГК України.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 6.3 договору сторони погодили, що у разі невиконання/неналежного виконання постачальником зобов'язань щодо поставки товару, постачальник зобов'язаний сплатити покупцю договірну санкцію у розмірі 0,2% від суми, що визначена п. 3.1.1 цього Договору, за кожен день прострочення зобов'язання, а за прострочення зобов'язання щодо поставки товару понад 15 днів, постачальник окрім договірної санкції, сплачує також штраф у розмірі 30% від суми, що визначена п. 3.1.1 цього Договору.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 р. у справі № 3-24гс12.

Укладаючи договір сторони дійшли згоди щодо стягнення одночасно штрафу та договірних санкцій у разі невиконання відповідачем умов договору, тому їх одночасне застосування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного між сторонами договору. При цьому судом враховується презумпція правомірності правочину, визначена ст. 204 Цивільного Кодексу України

Зважаючи на строки поставки товару, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 196800грн., нарахованої за період з 16.11.2014р. по 05.02.2015р. та 360000грн. - 30% штрафу, суд вважає його арифметично вірним.

При цьому судом відповідно до ст. 111-28 ГПК України враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 3-35гс13 від 03.12.2013 р. у справі № 908/43/13-г стосовно того, що в разі невиконання зобов'язань з поставки товару до боржника може бути застосована пеня. На таку пеню не розповсюджуються дія Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", оскільки зобов'язання з поставки товару не є грошовим.

Стосовно поданого відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій, судом враховується таке:

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України визначає, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пункт 3 ст. 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у постанові від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи, що відповідачем в повному обсязі повернуто попередню оплату позивачу, зважаючи на те, що захист інтересів позивача відбувається також шляхом нарахування відповідачу за увесь час користування перерахованими коштами 24% річних, які суд визнав правомірними в сумі 182945грн. 76коп., зважаючи на розмір невиконаного зобов'язання в сумі 1200000грн. та розмір нарахованих штрафних санкцій в сумі 556800грн., а саме 196800грн. пені та 360000грн. штрафу, відсутність доказів в підтвердження понесених позивачем збитків, поведінку винної сторони щодо усунення порушення, а також сезонний характер роботи сільськогосподарських підприємств, суд вважає можливим задовольнити клопотання відповідача та зменшити заявлені позивачем до стягнення штрафні санкції на 40%.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 118080грн. пені та 216000грн. штрафу підлягають задоволенню. У решті заявлених до стягнення сум пені та штрафу у позові необхідно відмовити.

Судові витрати згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судом враховується, що, незважаючи на зменшення судом розміру штрафних санкцій на 40%, згідно з пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення неустойки. Судовий збір із позовних вимог в частині стягнення 650000грн. попередньої оплати також покладається на відповідача, оскільки спір в цій частині виник внаслідок неправильних його дій.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 33, 34, 35, 44, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст.82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" м. Київ до Приватного підприємства "Сьомаківське" с.Сьомаки, Старосинявський район, Хмельницька область про стягнення 1396202грн. 74коп. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Сьомаківське" (Хмельницька обл., Старосинявський район, село Сьомаки, вул. Центральна, будинок 4, ) на користь публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1, ідентифікаційний код 37243279) 118080грн. (сто вісімнадцять тисяч вісімдесят гривень) пені, 216000грн. (двісті шістнадцять тисяч) штрафу, 182945грн. 76коп. - 24% річних, 27794грн. 92коп. (двадцять сім тисяч сімсот дев'яносто чотири гривні 92коп.) судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі в частині стягнення 650000 грн. заборгованості припинити.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.04.2015р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу простим (м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 1);

3 - відповідачу простим (31442, Хмельницька обл., Старосинявський район, село Сьомаки, вул. Центральна, будинок 4).