ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 908/5266/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Бондаренко В.П. , суддя Камишева Л.М.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача - Ляхов І.О., довіреність від 19.11.2014 р. № 3;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1282 З/1-28) на рішення Господарського суду Запорізької області від 20 січня 2015 року у справі № 908/5266/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стенойл", м. Київ;

до Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш", м. Маріуполь Донецької області;

про стягнення 628649,96 грн. , -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 р. ТОВ "Стенойл" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ПАТ "Азовзагальмаш" про стягнення 628649,96 грн. по договору № ПСН-05066 від 30.11.2013 р. про поставку товару, в тому числі: основний борг в сумі 486000,00 грн.; 3% річних в сумі 13598,96 грн.; інфляційні збитки в сумі 71956,00 грн. та пеню в сумі 57095,00 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.01.2015 р. у справі № 908/5266/14 (суддя Давиденко І.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача основний борг в сумі 486000,00 грн., 3% річних в сумі 12193,06 грн., інфляційні збитки в сумі 71956,00 грн., пеню в сумі 21077,75 грн. та 11824,54 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення 12193,06 грн. 3% річних; 71956,00 грн. збитків від інфляції та 21077,75 грн. пені, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що сторонами було узгоджено внесення змін в договір про поставку товару щодо терміну виконання зобов'язань по оплаті товару. Зазначає про невірне визначення періоду нарахування 3% річних та інфляційних збитків та безпідставну відмову у наданні відстрочки виконання рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 р. у справі № 908/5266/14 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.04.2015 р.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу відповідача не надав. Представник позивача в судовому засіданні не погодився з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав клопотання (вх. № 5585 від 06.04.2015 р.) про продовження строку розгляду справи на 15 днів та відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю бути присутнім в даному судовому засіданні представника відповідача.

Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання відповідача про перенесення розгляду справи.

Відповідно до пункту 3.9.2 ч. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд, з урахуванням обставин конкретної справи, може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи, у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.).

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, явку представників сторін у дане судове засідання не визнано обов'язковою, позицію відповідача достатньо повно викладено в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, та відхиляє заявлене представником відповідача клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів та відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановив суд першої інстанції, 30.11.2013 р. між ТОВ "Стенойл" (постачальником) та ПАТ "Азовзагальмаш" (покупцем) укладено договір № ПСН-05066 про поставку товару, за умовами якого постачальник зобов"язаний поставити, а покупець зобов"язаний прийняти та оплатити товар (індустріальні масла) в асортименті, кількості відповідно до Специфікації № 1 (Додаток № 1), яка являється невід'ємною частиною цього договору (т. 1 а.с. 13-16).

Відповідно до п. 1.2 цього договору, зміна номенклатури, кількості товару оформляються шляхом підписання уповноваженими представниками сторін специфікацій та/або додаткових угод.

Специфікацією № 1 від 30.11.2013 р. до Договору від 30.11.2013 р. № ПСН-05066 про поставку товару, сторони узгодили, що Постачальник у строк до 06.12.2013 р. передає Покупцю товар, загальною вартістю 636346,80 грн., а саме: Масло И-20 (налив), ГОСТ 20799-88, у кількості 58921,0/67410,0, вартістю за 1 л: 9000,00 грн./7,867 грн. (т. 1 а.с. 17).

На виконання Договору від 30.11.2013 р. № ПСН-05066 про поставку товару та Специфікації № 1 від 30.11.2013 р. до цього договору позивач передав відповідачеві товар на загальну суму 636346,80 грн. по видатковій накладній № 738 від 06.12.2013 р., яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками сторін (т. 1 а.с. 18).

З видаткової накладної № 738 від 06.12.2013 р. вбачається, що відповідач прийняв товар без будь-яких зауважень та претензій.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Порядок розрахунків по Договору від 30.11.2013 р. № ПСН-05066 про поставку товару сторони визначили в п. 7.1 зазначеного договору, відповідно до якого покупець здійснює оплату протягом 60 днів з моменту поставки Товару на склад покупця. Оплата здійснюються в національній валюті України, шляхом переказу покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Таким чином, останнім днем оплати відповідачем вартості поставленого позивачем товару є 04.02.2014 р.

Відповідач у строк, визначений в договорі поставки товару, оплату не здійснив.

Позивач надіслав на адресу відповідача лист № 34 від 22.01.2014 р., в якому повідомив про необхідність погасити заборгованість з оплати товару, отриманого по видатковій накладній № 738 від 06.12.2013 р. в строк до 04.02.2014 р., та запропонував відповідачеві надати графік погашення зазначеної заборгованості (т. 1 а.с. 23).

У відповідь на звернення позивача відповідач листом № 506/3-045 від 28.01.2014 р. надіслав графік погашення лише на частину заборгованості з оплати товару, отриманого по видатковій накладній № 738 від 06.12.2013 р., а саме: на суму 336346,00 грн. (т. 1 а.с. 24).

Позивач надіслав відповідачеві лист № 51 від 03.02.2014 р. (т. 1 а.с. 25) з повідомленям про порушення останнім умов Договору від 30.11.2013 р. № ПСН-05066 про поставку товару та вимогою якомога скоріше сплатити заборгованість в сумі 630646,80 грн.

Тобто позивач відмовився підписувати запропонований відповідачем графік погашення заборгованості на суму 336346,00 грн.

Відповідно до ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Ст. 654 Цивільного кодексу України унормовано, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Матеріали справи свідчать про те, що сторонами не було узгоджено внесення змін в договір про поставку товару щодо терміну виконання зобов'язань по оплаті товару по договору.

Враховуючи вищезазначене, посилання апелянта на те, що сторонами було узгоджено графік погашення заборгованості та змінено термін виконання зобов'язань по оплаті товару по договору про поставку товару, є безпідставним.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач з порушенням строку, визначеного в п. 7.1 Договору від 30.11.2013 р. № ПСН-05066 про поставку товару, частково оплатив заборгованість за поставлений товар в сумі 150346,80 грн., а саме: 20.03.2014 р. - 30346,80 грн.; 28.03.2014 р. - 50000,00 грн.; 02.042014 р. - 50000,00 грн.; 08.04.2014 р. - 20000,00 грн. Зазначене підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача (т. 1 а.с. 19-22).

Позивач надіслав відповідачеві лист № 336 від 04.11.2014 р. з вимогою погасити до 10.11.2014 р. заборгованість перед позивачем в сумі 486000,00 грн., яка залишилась після часткових проплат (т. 1 а.с. 26).

13.11.2014 р. позивач на адресу відповідача надіслав лист-претензію № 341 з вимогою сплатити заборгованість з урахуванням неустойки в сумі 636346,80 грн. в п'ятиденний строк з дати отримання даного листа (т. 1 а.с. 29-31).

В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості в сумі 636346,80 грн.

Враховуючи вищезазначене, позовна вимога про стягнення з відповідача 486000,00 грн. основного боргу по договору № ПСН-05066 від 30.11.2013 р. про поставку товару є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 57095,00 грн., 3% річних в сумі 13598,96 грн. та інфляційні збитки в сумі 71956,00 грн

Згідно ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 12.1 договору № ПСН-05066 від 30.11.2013 р. про поставку товару, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 р., а в частині оплати - до належного виконання зобов'язань покупцем.

Отже, договір № ПСН-05066 від 30.11.2013 р. на час виконання сторонами зобов'язань був дійсним.

Крім того, ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Пунктом 10.2 договору № ПСН-05066 від 30.11.2013 р. про поставку товару сторони встановили, що в разі порушення строків оплати за товар, Покупець сплачує Постачальнику неустойку, виходячи з подвійної ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Неустойка нараховується за весь період прострочки та не звільняє Покупця від належного виконання зобов'язань по договору.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

На підставі вищезазначеного, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за порушення строків розрахунку за поставлений товар в сумі 57095,00 грн., колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем невірно нараховано пеню, у зв'язку з чим вимога позивача про стягнення пені підлягає частковому задоволенню в сумі 20159,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене та перевіривши здійснений позивачем розрахунок заявлених до стягнення з відповідача інфляційних збитків, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків в сумі 71956,00 грн.

Колегія суддів також погоджується з розрахунком суду першої інстанції в частині часткового задоволення вимог по сплаті 3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, та стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 12193,06 грн.

Стосовно посилання апелянта на безпідставну відмову у наданні відстрочки виконання рішення колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2015 р. за вх. № 0906/1598 через канцелярію Господарського суду Запорізької області надійшло клопотання представника відповідача з повідомленням про те, що 19.01.2015 р. відповідач направив на адресу суду заяву про надання відстрочки виконання рішення суду в порядку ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (т. 1 а.с. 121). Вищезазначене також підверджується протоколом судового засідання від 20.01.2015 р.

Рішення у справі № 908/5266/14 було прийняте Господарським судом Запорізької області 20.01.2015 р.

22.01.2015 р. (тобто після прийняття рішення у справі) за вх. № 0906/2139 через канцелярію Господарського суду Запорізької області до суду першої інстанції надійшла заява представника відповідача від 19.01.2015 р. вих. № 523/42 про надання відстрочки виконання рішення суду у справі № 908/5266/14 в порядкуст. 83 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 136).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23 січня 2015 року у справі № 908/5266/14 відмовлено в задоволенні заяви відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду у справі № 908/5266/14 (т. 1 а.с. 161).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставним та необгрунтованим посилання відповідача на безпідставну відмову у наданні відстрочки виконання судового рішення, оскільки заява представника відповідача про надання відстрочки виконання судового рішення надійшла до суду першої інстанції після прийняття оскаржуваного рішення та була розглянута Господарським судом Запорізької області окремо, про що винесено ухвалу від 23.01.2015 р. у справі № 908/5266/14. Зазначена ухвала сторонами оскаржена не була.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 20 січня 2015 року у справі № 908/5266/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого Господарського Суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складений та підписаний 10.04.2015 року.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Бондаренко В.П.

Суддя Камишева Л.М.