номер провадження справи 11/26/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015 Справа № 908/1004/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А., розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, буд. 6, м. Київ, Київська область, 01001; ),

до відповідача: Концерн «Міські теплові мережі» (бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69091; ),

відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: Данилевський О.М. - дов. №14-89 від 18.04.2014;

від відповідача: Литвиненко Ж.М. - дов. №53/20-19 від 05.01.2015;

про стягнення 4280404,79 грн. збитків від інфляції, 1815403,13 грн. 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення концерну «Міські теплові мережі» 6095807,92 грн., які складаються з 4280404,79 грн. втрат від інфляції та 1815403,13 грн.

Ухвалою від 17.02.2015р. порушено провадження по справі, призначені час і дата судового засідання, сторони зобов'язані надати документи та вчинити дії, необхідні для всебічного та об'єктивного дослідження обставин справи.

У зв'язку з неявкою повноважного представника позивача, з метою витребування додаткових доказів та для надання можливості сторонам нормативно та документально обґрунтувати свої доводи і заперечення судовий розгляд відкладався.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у позовній заяві, при цьому підставою виникнення спору зазначає порушення відповідачем умов договору № 14/2575/11 на купівлю-продаж природного газу від 30.09.2011р. в частині своєчасної оплати поставленого газу. Заборгованість за договором на момент звернення до суду з позовною заявою сплачена, але з порушенням встановлених договором строків. Затримка оплати вартості поставленого газу слугувала підставою для нарахування сум втрат від інфляції та 3% річних. Разом з цим, позивач просить судові витрати, пов'язані із розглядом справи, віднести на відповідача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зокрема зазначає, по-перше: позивачем не вірно визначений початок періоду прострочення оплати за поставлений протягом вересня - грудня 2012р. природного газу, оскільки акти, як підстава для остаточних розрахунків по договору, були підписані майже через рік після поставки. По-друге: в діях відповідача відсутня вина, як необхідна умова для покладання на нього відповідальності. По-третє: уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони здійснили новацію в частині порядку та способу виконання зобов'язання, в результаті якої первісне зобов'язання (разом із додатковими зобов'язаннями щодо сплати річних та втрат від інфляції) було припинено, а нове відповідачем виконано належним чином.

На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України закріплено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

30.09.2011 року між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (продавець) та Концерном «Міські теплові мережі» (покупець) договір на купівлю-продаж природного газу № 14/2575/11, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов'язання передати у власність відповідача у четверному кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями., а відповідач, в свою чергу, зобов'язався приймати цей газ та оплачувати його вартість на умовах цього договору.

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Заявляючи позов позивач стверджує, що відповідач виконав зобов'язання щодо оплати поставленого газу, але із значним порушенням встановлених договором строків, що обумовило нарахування сум річних та втрат від інфляції за період з 14.10.2012р. по 27.10.2014р. При цьому, позивач посилається на п. 6.1 договору, яким передбачено здійснення оплати за газ виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Між тим, слід зазначити, що договір містить інші умови, які стосуються передачі та оплати проданого природного газу. Так, зокрема, відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого покупцем продавцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

У відповідності до п. 3.4 договору відповідач надає продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість.

Позивач згідно умов договору зобов'язаний повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта.

Акти приймання-передачі газу, визначені п. 3.4 договору, є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Таким чином, п. 6.1 договору щодо визначення строків оплати проданого природного газу може застосовуватися виключно у сукупності з п. 3.4 договору, який передбачає наявність акту, як підстави для остаточного розрахунку.

Акти приймання-передачі природного газу за період з вересня по грудень 2012 року були підписані позивачем лише 26.09.2013р., про що свідчить лист позивача №9-5543/1.5-13 від 22.10.2013, що надійшов на адресу відповідача 25.10.2013 року (вхідний реєстраційний номер документу 9075), копія якого надана відповідачем до матеріалів справи.

Оскільки фактично спожиті відповідачем в період з вересня по грудень 2012 року обсяги природного газу не відповідали передбаченим п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 31.08.2012 року), з урахуванням наявності постачання природного газу для інших, ніж населення та релігійні організації, категорій споживачів, за іншими договорами на купівлю-продаж природного газу (бюджетні установи та організації та інші споживачі), без підтвердженого з боку постачальника розподілу обсягів природного газу за категоріями споживачів та договорами, а також підписаних актів приймання-передачі відповідач не міг здійснювати оплату природного газу за спірний період з вини позивача.

Стаття 692 Цивільного кодексу України визначає обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 512 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно із ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

3 урахуванням викладеного, період прострочення позивача у зобов'язанні оплатити природний газ, спожитий у вересні - грудні 2012 року слід розраховувати з 27.09.2013р. - з наступного дня після здійснення сторонами розподілу природного газу за категорією споживачів за договором та підписання актів приймання-передачі природного газу, як правової підстави для остаточних розрахунків між сторонами.

Крім того, порушенням зобов'язання відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обігу, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ч. 4 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Факт прострочення в підписанні актів приймання-передачі природного газу за спірний період спричинив невизначеність суми для проведення остаточних розрахунків, що в свою чергу позбавило відповідача можливості отримати в 2013 році субвенції з державного бюджету на погашення різниці в тарифах.

Окрім затягування з боку позивача в підписанні актів приймання-передачі природного газу за спірний період, мало місце також неналежне виконання позивачем податкових зобов'язань, зокрема несвоєчасне направлення податкових накладних відповідачу.

Даний факт підтверджується листами, направленими відповідачем на адресу позивача, та заявами про відмову постачальника надати податкову накладну (Додаток 8 до податкової декларації з податку на додану вартість).

СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі ДПС в акті перевірки №176/28-0/32121458 від 12.04.2013р. зазначає, що Концерном «МТМ» в лютому 2013р. сформована сума податкового кредиту по взаємовідносинам з НАК «Нафтогаз України» без наявності податкової накладної на підставі Додатку 8, який поданий разом з копією платіжного доручення, де дата оплати - грудень 2012р., сума сплаченого ПДВ не відповідає сумі, включеній до складу податкового кредиту.

Таким чином, прострочення кредитора у вигляді затягування підписання актів приймання-передачі природного газу у спірному періоді та ненадання податкових декларацій свідчить про відсутність вини Концерну «Міські теплові мережі» у порушенні строків оплати.

Як вбачається з позовної заяви, позивач нарахував 3 % річних та суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, на заборгованість відповідача, що випливає з договору на купівлю-продаж природного газу № 14/2575/11 від 30.09.2011р.

Однак, 23.10.2014р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Запорізькій області, Департаментом фінансів Запорізької області, Департаментом фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради, Департаментом житлово-комунального господарства Запорізької міської ради, Концерном «Міські теплові мережі», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» відповідно до статті 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» було підписано договір № 892/30 про організацію взаєморозрахунків, (далі за текстом - договір про організацію взаєморозрахунків).

Відповідно до п. 8 договору про організацію взаєморозрахунків сторона п'ята (Концерн «Міські теплові мережі») перераховує на рахунок сторони останньої («Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») кошти у сумі 21148755,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 3524792,50 грн. для погашення заборгованості за спожитий газ згідно з договором від 30.09.2011р. №14/2527/11 за 2012 рік.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 2 ст. 604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Укладаючи договір про організацію взаєморозрахунків, сторони здійснили новацію в частині порядку та способу виконання зобов'язання, в результаті якої було припинено первісне зобов'язання та виникло нове, яке містило умови про інший спосіб та строк виконання. Строк виконання нового зобов'язання пов'язаний з моментом перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету. Відповідач виконав нове зобов'язання, перерахувавши грошові кошти позивачу 27.10.2014р., що підтверджується платіжним дорученням № 1, копія якого також надана до матеріалів справи.

Згідно п. 1.14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 10.07.2014р. № 6 «Про внесення змін та доповнень в деякі постанови Пленуму Вищого господарського суду України» вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.»

Відповідно до ч. 4 ст. 604 Цивільного кодексу України новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що сторони укладеним договором про організацію взаєморозрахунків здійснили новацію, зобов'язання зі сплати 3 % річних та суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, пов'язані з зобов'язаннями за договором на купівлю-продаж природного газу, а тому на підставі вказаної норми є припиненими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

В засіданні 15.04.2015р. оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписане 20.04.2015р.

Суддя С.А.Гончаренко