ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 р. Справа № 914/875/15

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Тепло», м. Львів;
до відповідача:Відділ освіти Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, м. Жидачів, Львівська обл.;
про:стягнення 99552,00 грн. заборгованості за договором постачання вугілля кам'яного №1 від 18.02.2015р.
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від позивача:Прійма А.В. - представник (довіреність №1 від 06.04.2015р.);
від відповідача:не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

18.03.2015р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Тепло» (надалі - Позивач) до Відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області (надалі - Відповідач) про стягнення 99552,00 грн. заборгованості за договором постачання вугілля кам'яного №1 від 18.02.2015р.

Ухвалою господарського суду від 19.03.2015р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 06.04.2015р.

Представник позивача в судове засідання 06.04.2015р. з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір постачання вугілля кам'яного №1, на виконання якого постачальник (позивач) поставив покупцю (відповідачу) товар (вугільну продукцію) на загальну суму 99552,00 грн. За умовами п. 4.1. договору зобов'язувався протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару здійснити оплату за товар, однак цього не зробив, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 99552,00 грн.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 06.04.2015р. не забезпечив, вимог ухвали суду від 19.03.2015р. не виконав, належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 3.9.2. Постанови від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.02.2015р. між позивачем та відповідачем укладено Договір постачання вугілля кам'яного №1 (надалі - Договір), за умовами п. 1.1.-1.3. якого постачальник зобов'язується у 2015 році поставити покупцю вугільну продукцію, зазначену в цьому Договорі, а покупець прийняти і оплатити такі товари. Найменування (номенклатура, асортимент) товару: вугілля кам'яне марки ГР0-200, вугілля кам'яне марки Ж 0-200 (05.10.1). Кількість товарів: вугілля кам'яне марки ГР-200 - 34,0 вугілля кам'яне марки Ж 0-200 - 36,0 тонн. Обсяги закупівлі можуть бути зменшені покупцем в залежності від реального фінансування видатків у 2015 році та зміни плану фінансування протягом терміну дії договору.

На виконання зобов'язань за Договором, позивачем 18.02.2014р. було передано, а відповідачем прийнято товар, а саме - вугілля марки Г(0-200) в кількості 34 т та вугілля Ж 0-200 в кількості 36 т, на загальну суму 99552,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №РН-0000003, №РН-0000004 від вказаної дати.

В п. 4.1. та п. 4.3. Договору сторони погодили, що покупець зобов'язується повністю оплатити вартість (ціну) переданої у його власність (поставленої) партії товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі. Розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару та після підписання сторонами видаткової накладної та/або акту прийому-передачі товару по мірі надходження коштів з бюджету на рахунок покупця, але не пізніше 31.12.2015р.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що у зв'язку з тим, що кошти за поставлений товар відповідачем перераховані не були, ТОВ Торговий Дім «Тепло» звернулося з даним позовом до суду, крім цього відмітив, що станом на день розгляду справи, розмір боргу не змінився та складає 99552,00 грн.

Встановивши наведені обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається зі змісту п. 4.1 та п. 4.3. Договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 30 днів з моменту його поставки, проте остаточний розрахунок за одержаний товар відповідач повинен здійснити не пізніше 31.12.2015р.

Суд наголошує на тому, що пункт 4.3 Договору, який сторони погодили в порядку реалізації своїх прав передбачених ст.ст. 6, 627 ЦК України, є дійсним і докази визнання його недійсним в судовому порядку в матеріалах справи відсутні.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Судом встановлено, що в Договорі сторони чітко визначили кінцевий термін оплати товару, а саме 31.12.2015р.

За таких обставин, господарський суд прийшов до висновку, що станом на день звернення позивача до суду - 18.03.2015р. та станом на день розгляду справи термін оплати, визначений у Договорі не настав.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (положення ст. 610 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки термін виконання зобов'язання щодо оплати одержаного товару не настав, відповідач не може вважатися таким, що прострочив, так як не порушив взятих на себе зобов'язань в частині оплати товару.

Беручи до уваги вищевикладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Судовий збір відповідно до положень ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.