УХВАЛА

18.02.2015Справа № 51/4

Суддя Селівон А.М., розглянувши скаргу

боржника: Житлово-будівельного кооперативу "60 років Жовтня" б/н від 04.12.2014 на дії головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.05.2011 р.

у справі № 51/4

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго"

до Житлово-будівельного кооперативу "60 років Жовтня"

про стягнення 279 747, 66 грн.

за участю представників:

від стягувача (позивача): не з'явився;

від боржника (відповідача/скаржника): Новицька С.В. - адвокат (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №м 2454 від 26.01.06 р.), довіреність б/н від 20.05.2014;

від ВДВС: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "60 років Жовтня" про стягнення 223 212,41 грн. заборгованості, 37 964,16 грн. інфляційних втрат, 10 692,58 грн. процентів річних, 6 346,24 грн. пені, а також 2 797,48 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2011 позовні вимоги Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" задоволено частково. Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу "60 років Жовтня" з будь-якого рахунку, виявленого під час виконавчого провадження, на користь Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго" заборгованість у розмірі 209 839,31 грн., 37 964,16 грн. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 10 692,58 грн., 6 346,24 грн. пені, 2 648,42 грн. державного мита та 223,43 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

11 травня 2011 р. Господарським судом міста Києва на виконання рішення суду у справі № 51/4 видано наказ.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві ВП № 45479913 від 17.11.2014 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.05.2011 у справі № 51/4.

Житлово-будівельний кооператив "60 років Жовтня" звернувся до Господарського суду міста Києва зі скаргою б/н від 04.12.2014 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.05.11 р. у справі № 51/4, відповідно до якої, керуючись, зокрема, приписами ст.ст. 22 - 26, 30, 82 Закону України "Про виконавче провадження", а також положеннями ст.ст. 1, 2, 12, 13, 44, 48, 49 Господарського процесуального кодексу України, просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 45479913 від 17.11.14 р., винесену головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві Микитин О.С., про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.05.2014 у справі № 51/4 та стягнути з суб'єкта оскарження витрати скаржника на сплату судового збору в розмірі 1 218,00 грн..

В обґрунтування поданої скарги заявник (боржник), посилаючись на ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, зазначає про пропущений стягувачем строк пред'явлення наказу для примусового виконання, отже виконавче провадження у відповідності до п.6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає закінченню в разі, зокрема, закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Відповідно до резолюції голови Господарського суду міста Києва від 04.12.14 р. дану скаргу передано для розгляду судді Селівону А.М..

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.14 р. розгляд скарги призначено до розгляду на 20.01.15 р..

Ухвалами суду від 20.01.15 р. та 04.02.15 р. розгляд скарги відкладався на 04.02.15 р. та 18.02.15 р. відповідно.

Ухвалою суду від 04.02.15 р. строк розгляду скарги продовжувався на 15 днів.

У судові засідання 20.01.15 р. та 04.02.15 р. з'явився уповноважений представник стягувача (позивача), в судове засідання 18.03.15 р. представник стягувача не з'явився.

Про дату, час і місце проведення судового засідання 18.03.15 р. по розгляду скарги стягувач (позивач) повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою б/н від 04.02.15 р. уповноваженого представника ПАТ «Київенерго».

У судові засідання 20.01.15 р., 04.02.15 р. та 18.03.15 р. з'явився представник боржника (відповідача/скаржника).

У судові засідання 20.01.15 р., 04.02.15 р. та 18.03.15 р. представник ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві не з'явився.

Про дату, час і місце проведення судових засідань по розгляду скарги орган ВДВС повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№ 369, 979, 178.

До початку судового засідання 20.01.15 р. на виконання вимог ухвали суду від 08.12.2014, через канцелярію суду 31.12.2014 від Головного управління юстиції м. Києва Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління у м. Києві надійшли письмові пояснення № 1698/12 від 29.12.2014, в яких орган ВДВС заперечує проти скарги, посилаючись на відповідність виконавчого документа приписам Закону України «Про виконавче провадження» та дотримання стягувачем строків пред'явлення виконавчого документа до виконання. Крім того, пояснення містять клопотання про розгляд справи без участі представника ВДВС. Пояснення разом з доданими до них документами долучено судом до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання 20.01.15 р. через канцелярію суду представником стягувача (позивача) подано письмові заперечення на скаргу № 93/24/5022 від 16.01.15 р., в яких стягувач зазначає про пред'явлення виконавчого документа в межах строків, визначених ст.ст. 22,23 Закону України «Про виконавче провадження» та просить відмовити в задоволенні скарги на дії ДВС. Заперечення разом з доданими до них документами долучено судом до матеріалів справи.

У поданих в судовому засіданні 20.01.15 р. представником боржника (відповідача/скаржника) письмових поясненнях по справі б/н від 20.01.15 р., які долучено судом до матеріалів справи, останній, посилаючись на ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено 6-місячний строк проведення виконавчих дій з виконання рішення майнового характеру, вважає оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.1.14 р. незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 04.02.15 р. представником стягувача (позивача) подані додаткові письмові заперечення на скаргу № 93/24/5022 від 16.01.15 р., в яких представник стягувача зазначає, що строк пред'явлення до виконання наказу господарського суду міста Києва від 11.05.11 р. по справі № 51/4 не закінчився, наказ відповідає передбаченим Законом України «Про виконавче провадження» вимогам. Додаткові пояснення долучені судом до матеріалів справи.

Крім того, до початку судового засідання 18.02.15 р. ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві подано клопотання про долучення до матеріалів справи документів, зокрема, копій матеріалів виконавчого провадження № 278198382, та яке містить клопотання про розгляд скарги за відсутності представника ВДВС. Клопотання судом задоволено, документи до матеріалів справи долучені.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання по розгляду скарги сторонами суду не надано.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представників стягувача (позивача) та органу ВДВС в судові засідання по розгляду скарги обов'язковою не визнавалась, сторони не скористались належним йому процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, беручи до уваги те, що присутній у судовому засіданні 18.03.15 р. представник боржника (скаржника) вирішення питання щодо задоволення клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника ВДВС залишив на розсуд суду, суд здійснював розгляд справи за відсутності уповноважених представників стягувача (позивача) та органу ВДВС, виключно за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що згідно зі ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

В пункті 9.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що за змістом частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" і частини першої статті 122-2 ГПК розгляду господарським судом підлягають ті скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби, які подано прокурором або сторонами виконавчого провадження (стягувачем чи боржником), відкритого на підставі виданого господарським судом виконавчого документа.

Відповідно до частини 2 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України „Про виконавче провадження" примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 5 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі -виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом і Законом (ч.2 ст.11 Закону).

Відповідно до ст.19 названого закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом за матеріалами справи встановлено, зокрема, згідно наявних копій матеріалів виконавчого провадження № 27818382, що наказ Господарського суду м. Києва № 51/4 від 11 травня 2011 р. вперше був поданий стягувачем на примусове виконання до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві 25 липня 2011 р., внаслідок чого за заявою № 71/4366 від 18.07.11 р. постановою від 26.07.11 р. було відкрито виконавче провадження № 27818382.

Згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 28.11.13 р. наказ Господарського суду м. Києва № 51/4 від 11.05.2011 супровідним листом № 589/12 від 28.11.13 р. було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки нерухоме майно, рахунки та кошти, на які можна звернути стягнення, у боржника відсутні, за результатами виконавчих дій стягнуто борг в сумі 97926,78 грн..

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Отже, приймаючи до уваги постанову державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.11.13 (ВП № 27818382) повторно виконавчий документ міг бути пред'явлено до виконання в строк до 28.11.2014 р..

Повторно наказ Господарського суду м. Києва № 51/4 від 11.05.11 р. було подано до ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві 13.11.14 р.. За заявою стягувача № 93/24/8874/1 від 13.11.14 р. постановою від 17.11.14 р. відкрито виконавче провадження № 45479913. Станом на час проведення судового засідання 18.03.15 р. виконавче провадження не закрито, повне стягнення за спірним наказом господарського суду міста Києва від 11.05.11 р. по справі № 51/4 не здійснено.

Таким чином, за висновками суду станом на момент звернення позивача до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про примусове виконання рішення у справі № 51/4, строк пред'явлення наказу господарського суду міста Києва від 11.05.11 р. у справі № 51/4 до виконання не закінчився, наказ відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», пред'явлено до виконання в межах строків, визначених ст.ст. 22, 23 Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45479913 від 17.11.2014 року, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що постанова головного держаного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. про відкриття виконавчого провадження № 45479913 від 17.11.14 р. є законною, та такою, що не підлягає скасуванню.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» заяви, подання учасників виконавчого провадження вирішуються загальним і господарським судами мотивованими ухвалами відповідно до вимог статей 232-234 ЦПК та статей 86, 121-2 ГПК. Виходячи зі змісту ст.121-2 ГПК у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

З наведеного випливає, що необхідною умовою визнання того чи іншого рішення державного виконавця неправомірним, є встановлення матеріалами справи факту порушення ним в момент його ухвалення норм закону.

Відповідно до п.9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому суд не вправі зобов'язувати державного виконавця чи іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, а також не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК. Разом з тим суд не може визначати порядок та умови здійснення виконавчого провадження.

Додатково суд звертає увагу, що докази оскарження боржником (скаржником) дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби в період з 26.07.11 р. по 28.11.13 р., тобто в період проведення ДВС виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27818382, станом на час проведення судового засідання 18.02.15 р. сторонами суду не надані.

Таким чином, зважаючи на заявлені в скарзі б/н від 04.12.14 р. доводи та вимоги боржника (скаржника), зокрема, щодо скасування постанови ВДВС про відкриття виконавчого провадження № 45479913 від 17.11.14 р., підстави для розгляду та дослідження судом правомірності дій або бездіяльності ДВС під час проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27818382 відсутні.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Житлово-будівельного кооперативу "60 років Жовтня" б/н від 04.12.2014 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.05.2011 р. у справі № 51/4 відмовити.

Суддя А.М. Селівон