ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 року Справа № 904/10253/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Подобєд І.М., Дармін М.О.

при секретарі судового засідання: Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Скворцова В.О. представник, довіреність №6 від 06.01.15;

від позивача: Поліщук К.В. представник, довіреність №5 від 06.01.15;

від відповідача-2: Драч Т.П. представник, довіреність №ЛЦТР/3 від 23.01.15;

від відповідача-4: Пащенко В.В. представник, довіреність №б/н від 16.03.15;

Представники відповідача-1,3 у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства "Фенікс-Плюс", м. Полтава на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року у справі № 904/10253/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", м. Київ

до Відповідача-1: Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина", с. Попівка, Миргородський район, Полтавська область

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР", с. Юсківці, Лохвицький район, Полтавська область

Відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Шлях", м. Дніпропетровськ

Відповідача-4: Приватного багатопрофільного підприємства "Фенікс-Плюс", м. Полтава

про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами поруки в сумі 5 069 399,13 доларів США та 1 934 473 грн. 05 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина» (Відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Люксор-УТР" (Відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Шлях" (Відповідач-3), Приватного багатопрофільного підприємства "Фенікс-Плюс" (Відповідач-4) про солідарне стягнення з Відповідачів заборгованості в сумі 4 937 162,71 доларів США - заборгованості за сумою кредиту, 132 236,42 доларів США - відсотків за користування кредитом, 1 934 473 грн. 05 коп. - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем-1 умов Кредитного договору №DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року (а.с. 23-44) та неналежним виконанням Відповідачем-2, Відповідачем-3, Відповідачем-4 умов Договорів поруки №DNI-22-488/13 від 18.04.2013 року (а.с. 78-81), №DNI-22-489/13-П від 07.05.2014 року (а.с. 94-96), №DNI-22483/13 від 18.04.2013 року (а.с. 100-103).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року (суддя Красота О.І.) позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина", Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР, Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Шлях" та Приватного багатопрофільного підприємства "Фенікс-Плюс" на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість за Кредитним договором №DNI22-482/13 від 18.04.2013 року, Договором поруки №DNI-22-488/13 від 18.04.2013 року, Договором поруки №DNI-22-489/13-П від 07.05.2013 року та Договором поруки №DNI-22-483/13 від 18.04.2013 року в розмірі 4 937 162,71 доларів США - заборгованості за сумою кредиту, 132 236,42 доларів США - відсотків за користування кредитом, 1 934 473 грн. 05 коп. - пені.

Стягнуто з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" судовий збір в сумі 73 080 грн.00 коп.

Рішення мотивоване тим, що Відповідачем-1 не повністю виконано свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення суми основного боргу, та тим, що відповідачі-2,3,4, отримавши вимоги щодо виконання зобов'язань за договором поруки, не здійснили жодних заходів щодо добровільного погашення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду Дніпропетровської області

Приватне багатопрофільне підприємство "Фенікс-Плюс" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами поруки в сумі 5 069 399,13 доларів США відмовити.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що ПБП «Фенікс-Плюс», як засновник ПОСП «Батьківщина» згоди, як на укладення Кредитного договору, так і на видачу кредитних коштів, яка передбачена статутом ПОСП «Батьківщина», не надавало. Директор ПОСП «Батьківщина» при укладенні правочинів щодо видачі кредитних коштів діяв з перевищенням повноважень, визначених п.8.3. статуту підприємства, оскільки максимальний ліміт повноважень директора без згоди власника - 100 000.00 гривень.

Апелянт вважає, що жодним оригіналом платіжного документа, а саме - платіжними дорученнями про перерахування коштів з транзитного рахунку банку на поточний рахунок позичальника позовні вимоги не підтверджені. На його думку, меморіальний ордер про перерахування коштів з позичкового рахунку банку на поточний рахунок ПОСП «Батьківщина» не є належним доказом виконання Позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором.

Скаржник вважає, що судом не з'ясовано та не відображено в рішенні, чим саме ПОСП «Батьківщина» порушило зобов'язання, відсутня вказівка на досліджені та прийняті до уваги докази, що підтверджують факт вчинення такого порушення та наявність підстави для вимоги про дострокове повернення кредиту, не встановлено дату порушення, що в свою чергу унеможливлює правильність нарахування господарський санкцій.

Також, апелянт зазначає про припинення укладеного між ПАТ «ПУМБ» та Приватним багатопрофільним підприємством «Фенікс-Плюс» Договору поруки № БМ-22-483/13 від 18.04.2013 року у зв'язку із збільшенням зобов'язань за кредитним договором без згоди поручителя.

Представник апелянта - Відповідача-4 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник Відповідача-2 у судовому засіданні також підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Надав заяву про підтримання апеляційної скарги.

Представник Відповідача-3 у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі. Відзив на апеляційну скаргу не надав.

Представник Відповідача-1 у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відзив на апеляційну скаргу не надав.

Представник Позивача у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року у справі №904/10253/14 є законним, обґрунтованим, винесеним з встановленням та дослідженням всіх обставин та матеріалів справи. Просив рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року по справі № 904/10253/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства «Фенікс-Плюс» без задоволення.

Представники Позивача в судовому засіданні підтримали відзив на апеляційну скаргу. Просили рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні 06.04.2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським

судом була оголошена вступну та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

18.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (Банк) та Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Батьківщина" (Позичальник) було укладено Кредитний договір №DNI-22-482/13 (далі Кредитний договір) (т. 1 а.с. 23-44).

Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі 5 500 000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором.

Пунктом 1.2 Кредитного договору передбачено, що кредит надається Позичальнику у вигляді поновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування відповідно до наведеного в договорі графіку.

Згідно з пунктом 4.1 Кредитного договору, надання кредиту відбувається за цільовим призначенням, обумовленим договором, на підставі Заяви на отримання кредитних коштів шляхом перерахування кредитних коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий в Банку, з наступним виконанням розрахункових документів Позичальника. Кредит надається в строк не пізніше 2-х банківських днів з дати отримання Банком відповідної заяви на отримання кредитних коштів або в інший більший термін, вказаний у відповідній заяві на отримання кредитних коштів.

Пунктом 4.4 Кредитного договору передбачено, що датою надання кредиту вважається дата списання коштів з позичкового рахунку Позичальника.

В пункті 4.6 Кредитного договору зазначено, що незалежно від того, в якій валюті Позичальник фактично використав кредит, повернення кредиту має здійснюватись виключно у валюті кредиту.

Згідно пункту 7.1 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату в порядку і на умовах, обумовлених в Кредитному договорі.

Підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 Кредитного договору, з урахуванням Додаткової угоди №3 від 07.05.2014 року, встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються Банком за ставкою у розмірі 12,3% річних (із розрахунку 360 днів на рік) (т. 1 а.с. 60-62).

У випадку невиконання чи неналежного виконання з будь-яких підстав (в т.ч. форс-мажорного характеру) одного із зобов'язань, встановлених в п. 10.3.7.1., 10.3.7.2, 10.3.7.9, 10.3.7.11, 10.3.7.16, пп. "в" п. 10.3.3. Кредитного договору, незважаючи на положення п. 7.2.1, процентна ставка за користування кредитом становить 13,3% річних. Проценти за користування кредитом за ставкою, визначеною в цьому пункті Договору, нараховуються у кожному випадку невиконання чи неналежного виконання, починаючи, зокрема: у разі порушення зобов'язання, встановленого п. 10.3.7.9, 10.3.7.11, 10.3.7.16, пп. "в" п. 10.3.3 Кредитного договору - починаючи з першого календарного дня місяця, в якому відбулося невиконання чи неналежне виконання зазначений зобов'язань, до тієї дати, коли всі зазначені порушені зобов'язання у сукупності будуть виконані (п. 7.2.1.1 Кредитного договору з урахуванням Додаткової угоди №3 від 07.05.2013 року).

Період нарахування процентів складає календарне число днів. Датою закінчення періоду нарахування процентів є перший банківський день після 10 (десятого) числа (без його урахування) або день, що передує даті повернення кредиту, а початком - дата надання Кредиту та/або перший банківський день після 10 (десятого) числа (з його урахуванням) (п. 7.2.2. Кредитного договору).

Проценти нараховуються щоденно на фактичну суму і за весь час користування кредитом (п. 7.2.3. Кредитного договору).

Нараховані проценти повинні сплачуватися Відповідачем щомісячно не пізніше 1 (одного) банківського дня, наступного за 10 (десятим) числом кожного місяця (п. 7.2.4. Кредитного договору).

У зв'язку з невиконанням зобов'язання, встановленого п. 10.3.7.9. (забезпечення надходження коштів на рахунки, відкриті в Банку), та згідно п. 7.2.1.1. Кредитного договору починаючи з 01.08.2014 року проценти за користування кредитом нараховувалися за ставкою розмірі 13,3% річних.

У зв'язку з виконанням зобов'язання, встановленого п. 10.3.7.9. (забезпечення надходження коштів на рахунки, відкриті в Банку), починаючи з 02.09.2014 р. проценти за користування кредитом нараховувалися за ставкою у розмірі 12,3% річних.

У зв'язку з невиконанням зобов'язання, встановленого п. 10.3.7.9. (забезпечення надходження коштів на рахунки, відкриті в Банку), та згідно п. 7.2.1.1. Кредитного договору починаючи з 01.10.2014 р. проценти за користування кредитом нараховувалися за ставкою розмірі 13,3% річних.

Відповідно до пункту 14.5 Кредитного договору, він набуває чинності з моменту його підписання та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно Кредитного договору в повному обсязі.

Позивачем в повному обсязі виконано свої зобов'язано, а саме надано Відповідачу-1 грошових коштів в сумі 5 266 721,00 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами, які наявні в матеріалах справи (т.1 а.с.63-66).

18.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант" (Поручитель) (Відповідач-2) було укладено Договір поруки №DNI-22-488/13 (т. 1 а.с. 78-85).

Відповідно до пункту 1.1 якого Поручитель поручився перед Кредитором за виконання Боржником (Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Батьківщина") зобов'язань, вказаних в ст. 2 Договору.

Згідно пункту 2.1 та підпунктів до нього Договору поруки №DNI-22-488/13, з урахуванням Додаткових угод №1 від 11.12.2013 року та №2 від 07.05.2014 року, порукою за ним забезпечується виконання зобов'язань Боржника перед Кредитором за Кредитним договором №DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року, з усіма змінами та доповненнями до нього, а саме повернення кредиту в розмірі еквівалентному 5 500 000,00 доларів США частинами та в строки, наведених у відповідних графіках.

Відповідно до пункту 3.1 Договору поруки №DNI-22-488/13, у разі порушення зобов'язання Боржником Кредитор направляє Поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або певну його частину). Кредитор не зобов'язаних підтверджувати будь-яким чином факт невиконання зобов'язання Боржником. Вимога Кредитора буде достатньою для Поручителя підставою виконати зобов'язання на суму, вказану в такій вимозі, без будь-яких застережень, умов чи вимог до Кредитора про надання додаткової інформації.

Поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену йому вимогу Кредитора в валюті зобов'язання в повному обсязі в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання такої вимоги (п. 3.2 Договору поруки №DNI-22-488/13).

У разі порушення Поручителем строку виконання вимоги Кредитора, Поручитель повинен сплатити Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється на суму простроченого платежу за весь час прострочення (п.3.3 Договору поруки №DNI-22-488/13).

05.12.2014 року Позивачем направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Амарант" вимогу №61-05-1087 від 04.12.2014 року "Щодо виконання зобов'язань за договором поруки", в якій вимагав від останнього, як поручителя Відповідача-1, в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання вимоги, погасити заборгованість Відповідача-1 перед Банком за Кредитним договором №DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року та пеню за порушення строків виконання зобов'язань (т. 1 а.с. 86-89).

З підстав зміни назви Товариства з обмеженою відповідальністю "Амарант" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР", 05.12.2014 року Позивачем направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР" вимогу №61-05-1089 від 04.12.2014 року "Щодо виконання зобов'язань за договором поруки", в якій вимагав від останнього, як поручителя Відповідача-1, в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання вимоги, погасити заборгованість Відповідача-1 перед Банком за Кредитним договором №DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року та пеню за порушення строків виконання зобов'язань (т. 1 а.с. 90-93).

18.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (Кредитор) та Приватним багатопрофільним підприємством "Фенікс-Плюс" (Поручитель) (Відповідач-4) було укладено Договір поруки №DNI-22-483/13 (т. 1 а.с. 100-107).

Відповідно до пункту 1.1 якого Поручитель поручився перед Кредитором за виконання Боржником (Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Батьківщина") зобов'язань, вказаних в ст. 2 Договору.

Згідно пункту 2.1 та підпунктів до нього Договору поруки №DNI-22-483/13, з урахуванням Додаткових угод №1 від 11.12.2013 року та №2 від 07.05.2014 року, порукою за ним забезпечується виконання зобов'язань Боржника перед Кредитором за Кредитним договором №DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року, з усіма змінами та доповненнями до нього, а саме повернення кредиту в розмірі еквівалентному 5 500 000,00 доларів США частинами та в строки, наведених у відповідних графіках.

Відповідно до пункту 3.1 Договору поруки №DNI-22-483/13, у разі порушення зобов'язання Боржником Кредитор направляє Поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або певну його частину). Кредитор не зобов'язаних підтверджувати будь-яким чином факт невиконання зобов'язання Боржником. Вимога Кредитора буде достатньою для Поручителя підставою виконати зобов'язання на суму, вказану в такій вимозі, без будь-яких застережень, умов чи вимог до Кредитора про надання додаткової інформації.

Поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену йому вимогу Кредитора в валюті зобов'язання в повному обсязі в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання такої вимоги (п. 3.2 Договору поруки №DNI-22-483/13).

У разі порушення Поручителем строку виконання вимоги Кредитора, Поручитель повинен сплатити Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється на суму простроченого платежу за весь час прострочення (п.3.3 Договору поруки №DNI-22-483/13).

05.12.2014 року Позивачем направлено на адресу Приватного багатопрофільного підприємства "Фенікс-Плюс" вимогу №61-05-1086 від 04.12.2014 року "Щодо виконання зобов'язань за договором поруки", в якій вимагав від останнього, як поручителя Відповідача-1, в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання вимоги, погасити заборгованість Відповідача-1 перед Банком за Кредитним договором №DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року та пеню за порушення строків виконання зобов'язань (т.1, а.с. 108-110).

07.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Шлях" (Поручитель) (Відповідач-3) було укладено Договір поруки №DNI-22-489/13-П (т.1, а.с.94-96).

Відповідно до пункту1.1 якого Поручитель поручився перед Кредитором за виконання Боржником (Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Батьківщина") зобов'язань, вказаних в ст. 2 Договору.

Згідно пункту 2.1 та підпунктів до нього Договору поруки №DNI-22-489/13-П, порукою за ним забезпечується виконання зобов'язань Боржника перед Кредитором за Кредитним договором №DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року, з усіма змінами та доповненнями до нього, а саме повернення кредиту в розмірі еквівалентному 5 500 000,00 доларів США частинами та в строки, наведених у відповідних графіках.

Відповідно до пункту 3.1 Договору поруки №DNI-22-489/13-П, у разі порушення зобов'язання Боржником Кредитор направляє Поручителю письмову вимогу виконати зобов'язання (або певну його частину). Кредитор не зобов'язаних підтверджувати будь-яким чином факт невиконання зобов'язання Боржником. Вимога Кредитора буде достатньою для Поручителя підставою виконати зобов'язання на суму, вказану в такій вимозі, без будь-яких застережень, умов чи вимог до Кредитора про надання додаткової інформації.

Пунктом 3.2 Договору поруки №DNI-22-489/13-П) встановлено, що Поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену йому вимогу Кредитора в валюті зобов'язання в повному обсязі в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання такої вимоги.

Пунктом.3.3 Договору поруки №DNI-22-489/13-П передбачено, що у разі порушення Поручителем строку виконання вимоги Кредитора, Поручитель повинен сплатити Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється на суму простроченого платежу за весь час прострочення.

05.12.2014 року Позивачем направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Шлях" вимогу №61-05-1090 від 04.12.2014 року "Щодо виконання зобов'язань за договором поруки", в якій вимагав від останнього, як поручителя Відповідача-1, в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання вимоги, погасити заборгованість Відповідача-1 перед Банком за Кредитним договором №DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року та пеню за порушення строків виконання зобов'язань ( т.1, а.с. 97-99).

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з Відповідачів основної заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4 937 162,71 доларів США; відсотків за користування кредитом в сумі 132 236,42 доларів США за період з 11.07.2014 року по 21.12.2014 року; пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків в сумі 1 934 473 грн. 05 коп.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

При укладанні Кредитного договору Позичальник взяв на себе обов'язок погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за його користування в розмірі та у строки, що зазначені в Кредитному договорі. Однак, Позичальник належним чином не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором, чим порушує передбачені договором строки сплати заборгованості.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Позивач належним чином виконав свої обов'язки за Кредитним договором, відкривши Відповідачу-1 позичковий рахунок та надавши йому обумовлені Кредитним договором грошові кошти на загальну суму 5 266 721,00 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами за Кредитним договором № 5743666.3425.8675 від 19.04.2013р., №5743666.739.8675 від 26.04.2013р., №5743666.20980.8675 від 27.04.2013р., №5743666.4170.8675 від 31.05.2013р., №5743666.667.8675 від 19.06.2013р, №5743666.2386.8675 від 26.06.2013р., №5743666.18652.9019 від 29.07.2013 р. (т.1 а.с.63-66).

Пунктом 6.1 Кредитного договору, з урахуванням Додаткової угоди №2 від 11.12.2013 року, Позичальник зобов'язаний повернути кредит та виконати боргові зобов'язання за кредитом в повному обсязі, відповідно до графіків, наведених в підпунктах пункту 6.1 Кредитного договору (залежно від того чи буде прийняте Банком рішення, відповідно до п. 1.4, 1.4.1.-1.4.5 Кредитного договору, про продовження кредитування на наступний період користування кредитом) (т. 1 а.с. 51-59).

Серед іншого, станом на 11.10.2014 року позичальник був зобов'язаний повернути всю суму заборгованості за Кредитом, яка перевищує 4 500 000,00 доларів США; станом на 11.11.2014 року позичальник був зобов'язаний повернути всю суму заборгованості за Кредитом, яка перевищує 3 000 000,00 доларів США.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 11.12.2013 року визначено нову редакцію терміну «Період користування кредитом», у якій зазначено, що датою закінчення кожного періоду користування кредитом є останній календарний день періоду користування кредитом. Якщо відповідний календарний день є вихідним, святковим або іншим неробочим днем, датою закінчення Періоду користування кредитом вважається наступний банківський день (т. 1 а.с. 51).

Оскільки дата закінчення періоду користування кредитом - 11.10.2014 року припадає на суботу, то фактичною датою закінчення Періоду користування кредитом є наступний банківський день - 13.10.2014 року.

В той же час, станом на 13.10.2014 року залишок непогашеної суми кредиту становив 5 266 721,00 доларів США, тобто перевищував мінімальний розмір заборгованості на 766 721,00 доларів США.

У зв'язку з чим, з 14.10.2014 року почався період прострочення, а саме не виконання Відповідачем-1 графіку повернення Кредиту (сплати основної суми заборгованості).

Станом на 11.11.2014 року залишок непогашеної суми кредиту становив 4 937 162,71 доларів США, тобто перевищував мінімальний розмір заборгованості на 1 937 162,71 доларів США.

Статтею 5 Кредитного договору перелічені несприятливі події та їх наслідки, серед яких несплата будь-якої суми, що належить до сплати на користь Банку, у передбачений Кредитним договором строк (підпункт (1) п. 5.1.).

Згідно п. 5.4. Кредитного договору у випадку виникнення будь-якої Несприятливої події Банк набуває право вимагати від Позичальника достроково повернути кредит, а Позичальник зобов'язаний, незважаючи на п. 6.1 Кредитного договору, виконати таку вимогу в строк не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги.

З огляду на те, що Позичальник за кредитним договором № DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року (Відповідач-1) з 14.10.2014 року не виконував належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором, а саме - не виконував графік повернення Кредиту (сплати основної суми заборгованості), а з 12.11.2014 року не сплачував відсотки за користування кредитними коштами, Позивач скористався своїм правом, передбаченим Кредитним договором, та вирішив не продовжувати здійснювати кредитування за договором, а вимагати повернення кредиту.

У зв'язку з виникненням несприятливої події, визначеної підпунктом (1) п. 5.1. (несплата будь-якої суми, що належить до сплати на користь Банку, у передбачений Кредитним договором строк) та згідно п. 5.4. Кредитного договору 20.11.2014 року Позивачем Відповідачу-1 було направлено вимогу за вих. № 61-05-102 про дострокове повернення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та пені, нарахованої за порушення строків повернення основної суми кредиту і сплати процентів за користування кредитом (т. 1 а.с. 75-76).

Згідно із п. 14.1. ст. 14 Кредитного договору Сторони погодились, що повідомлення та/або документи вважаються отриманими Відповідачем-1 на сьомий календарний день з дати реєстрації Позивачем рекомендованого листа у відділенні поштового зв'язку (при цьому Відповідач-1 несе ризик отримання таких листів у строк, що перевищує сім календарних днів).

Реєстрація відправлення вимоги про дострокове повернення кредиту органом поштового зв'язку проведена 20.11.2014 року, а тому повідомлення вважається отриманим Відповідачем-1 27.11.2014 року (т. 1 а.с. 77).

Таким чином, з урахуванням п. 5.4. ст. 5 Кредитного договору строк повернення кредиту в повному обсязі сплив 02.12.2014 року.

Однак, в порушення п. 5.4. ст. 5 Кредитного договору у вказаний вище строк Відповідач-1 не виконав вимоги Позивача про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та пені, нарахованої за порушення строку повернення основної суми кредиту і сплати процентів за користування кредитом.

Отже, Відповідач-1, отримавши та користуючись грошовими коштами, свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення суми основного боргу (грошові кошти видані за кредитом) та сплати суми процентів, нарахованих за користування кредитними грошовими коштами повністю не виконував, сплативши за період з 13.10.2014 року по 02.12.2014 року суму в розмірі 329 588,29 доларів США, внаслідок чого розмір заборгованості за сумою кредиту становить суму в розмірі 4 937 162,71 доларів США.

Відповідно до статті 7 Кредитного договору, з урахуванням Додаткової угоди №3 від 07.05.2014 року, Позивачем розрахований розмір відсотків за користування кредитом, який за період з 11.07.2014 року по 21.12.2014 року складає 132 236,42 доларів США (т. 1 а.с.67-69).

Тому господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що в рішенні господарського суду не відображено, чим саме ПОСП «Батьківщина» порушило зобов'язання, відсутня вказівка на досліджені та прийняті до уваги докази, що підтверджують факт вчинення такого порушення та наявність підстави для вимоги про дострокове повернення кредиту, не встановлено дату порушення.

В той же час, відповідно до абз. 5 п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17 травня 2011 року «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Оскільки резолютивна частина рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року є правильною, хоча частина висновків місцевого господарського суду й не була належним чином обґрунтована у мотивувальній частині рішення, колегія суддів не вважає за необхідне скасовувати рішення, так як вважає за можливе зазначити власну правову оцінку обставин справи, зазначивши в постанові чим саме та коли ПОСП «Батьківщина» порушило зобов'язання, дослідити та вказати докази, що підтверджують факт вчинення такого порушення та наявність підстави для вимоги про дострокове повернення кредиту.

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 12.1. Кредитного договору, у разі порушення Позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань Банк має право вимагати, а Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Розрахунок пені здійснюється на суму прострочення виконанням боргового зобов'язання за весь час прострочення. Пеня сплачується Позичальником у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення платежу.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до розрахунку, виконаного позивачем:

- розмір пені, за порушення строків повернення кредиту, за період з 14.10.2014 року (підстави вважати 14.10.2014 року датою початку періоду прострочення зазначені вище) по 21.12.2014 року, становить суму в розмірі 116 657,83 доларів США;

- розмір пені, за порушення строків сплати відсотків, за період з 12.08.2014 року по 21.12.2014 року, становить суму в розмірі 5 390,94 доларів США (т.1 а.с.67-69).

Загальний розмір пені, за період з 12.08.2014 року по 21.12.2014 року, становить суму в розмірі 122 048,77 доларів США, що еквівалентно 1 934 473 грн. 05 коп.

Отже, загальна заборгованість Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" перед Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" по Кредитному договору №DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року станом на 21.12.2014 року становить:

- 4 937 162,71 доларів США - заборгованість за сумою кредиту;

- 132 236,42 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків;

- 1 934 473 грн. 05 коп. - пені за порушення строків оплати суми кредиту та відсотків по ньому.

На підтвердження заборгованості Відповідача-1 за кредитом та процентами у розрахованій сумі Позивачем надано банківські виписки щодо руху грошових коштів по його особовому рахунку (т.1 а.с. 70-74).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Умовами укладених між Позивачем та Відповідачем-2, Позивачем та Відповідачем-3, Позивачем та Відповідачем-4 Договорів поруки чітко встановлено, що Поручителі за порушення Позичальником зобов'язань за Кредитним договором несуть солідарну відповідальність Поручителів та відповідають перед Позивачем в тому ж обсязі, що і Позичальник.

Статтею 541 Цивільного кодексу України передбачені солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі-2, 3, 4, отримавши вимоги щодо виконання зобов'язань за договором поруки жодних заходів щодо добровільного погашення заборгованості за вищевказаним Кредитним договором не здійснили.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що Позивач набув право вимоги до Відповідачів-2, 3, 4 щодо погашення заборгованості за Кредитним договором у сумі заявлених до них позовних вимог на підставі укладених Договорів поруки.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ПБП «Фенікс-Плюс», як засновник ПОСП «Батьківщина» згоди, як на укладення Кредитного договору, так і на видачу кредитних коштів, яка передбачена статутом ПОСП «Батьківщина», не надавало, а директор ПОСП «Батьківщина» при укладенні правочинів щодо видачі кредитних коштів діяв з перевищенням повноважень, визначених п.8.3. статуту підприємства, з огляду на наступне.

Згідно з п. 8.3. Статуту ПОСП «Батьківщина» директор здійснює керівництво поточною діяльністю Підприємства в межах своєї компетенції і прав, визначених цим Статутом. Юридичні дії з питань, що віднесені до виключної компетенції Власника, виконуються Директором після відповідного письмового рішення власника (т. 3 а.с. 119).

Відповідно до підп. «з» п. 8.1.1. Статуту ПОСП «Батьківщина» до виключної компетенції Власника Підприємства відноситься, зокрема, попереднє надання дозволу на укладання та затвердження умов договорів (контрактів, угод) на суму, що перевищує 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

В той же час, відповідно до п. 8 рішення засновників ПОСП «Батьківщина» №08/04/2013-01 від 08.04.2013 року директору Підприємства Віташу Миколі Сергійовичу були надані всі повноваження щодо укладання та підписання від імені Підприємства Кредитного договору та відповідних договорів застави, тобто керівнику ПОСП «Батьківщина» були надані повноваження на укладення Кредитного договору № DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року із ПАТ «ПУМБ» (т. 3 а.с 60-61).

Таким чином, твердження Позивача про ненадання згоди на підписання Кредитного договору чи відсутність повноважень у керівника ПОСП «Батьківщина» на підписання Кредитного договору є безпідставним, та таким, що не відповідає дійсності.

Пунктом 1.2. Кредитного договору прямо передбачено, що Кредит надається Позичальнику у вигляді поновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування відповідно до графіку, а не в такий спосіб як зазначає ПБП «Фенікс-Плюс» в апеляційній скарзі, що кожна видача грошових коштів єокремою угодою, яка потребує згоди ПБП «Фенікс-Плюс», як засновника ПОСП «Батьківщина».

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору надання кредиту відбувається на підставі заяви на отримання кредитних коштів шляхом перерахування кредитних коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника відкритий в банку.

Тобто, будь-яких додаткових угод на видачу кредитних коштів, на які необхідно отримувати попередню згоду Власника підприємства, укладати не потрібно, як це зазначає апелянт.

Натомість, якихось обмежень щодо повноважень Директора Підприємства діяти від імені Підприємства у всіх установах, підприємствах і організаціях Статут ПОСП «Батьківщина» не містить.

Кредитні грошові кошти ПОСП «Батьківщина» у межах чинного законодавства, із дотриманням необхідних умов Кредитного договору, ПАТ «ПУМБ» були надані на підставі заяв боржника на отримання коштів, які надіслані Електронним повідомленням з накладенням електронного цифрового підпису.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що додаткова згода засновника ПОСП «Батьківщина» на отримання кредитних коштів директором ПОСП «Батьківщина» не потрібна, у зв'язку з чим посилання апелянта на перевищення директором ПОСП «Батьківщина» при отриманні кредитних коштів своїх повноважень є таким, що не відповідає дійсності.

Доводи апеляційної скарги про те, що меморіальні ордери про перерахування коштів з позичкового рахунку банку на поточний рахунок ПОСП «Батьківщина» не є належними доказами виконання Позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З зазначеного вбачається, що облік може бути первинним та зведеним, кожна операція (дія) суб'єкта господарювання повинна підтверджуватися певними документами бухгалтерського обліку.

Вказана позиція чітко відображена в рішенні Вищого господарського суду України від 28 вересня 2011 року по справі 10/52 пд. (щодо переліку документів первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують здійснення господарської операції), де чітко зазначено, що: «Колегія судців погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність», а відповідачем на підтвердження безспірності своїх вимог, як встановлено судами, не було подано нотаріусу первинних документів, щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем зазначеного у виконавчому написі, були безспірними».

Вищевикладене спростовує твердження ПБП «Фенікс-Плюс» з приводу меморіальних ордерів, та підтверджує, що останні є належними доказами видачі кредитних коштів.

Крім того, доказами видачі та руху грошових коштів по рахунку Боржника також є виписка по рахунку, яка надавалась разом із позовом (т. 1 а.с. 70-74).

Також, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про припинення укладеного між ПАТ «ПУМБ» та Приватним багатопрофільним підприємством «Фенікс-Плюс» Договору поруки № БМ-22-483/13 від 18.04.2013 року у зв'язку із збільшенням зобов'язань за кредитним договором без згоди поручителя, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 3.1.7. Кредитного договору № DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року умовою надання кредиту, зокрема, є укладення між ПАТ «ПУМБ» та ПБП «Фенікс-Плюс» угод про забезпечення - договору поруки.

Згідно з умовами Договору поруки № DNI-22-483/13 від 18.04.2013 року Поручитель поручається та відповідає за виконання Боржником Зобов'язань в повному обсязі, в тому ж самому обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісії, неустойки, витрат Кредитора тощо (п. 1.1., 1.2.).

Пунктом 2.2. Договору поруки № DNI -22-483/13 від 18.04.2013 року передбачено, що у разі внесення змін до Кредитного договору, що мають наслідки збільшення відповідальності Поручителя, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язання в розмірі таких змін, за умови письмового погодження Поручителя.

Частиною 1 ст. 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Так, до Кредитного договору № DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року були укладені додаткові угоди № 1 від 11.10.2013 року, № 2 від 11.12.2013 року, № 3 від 07.05.2014 року та № 4 від 11.06.2014 року.

В той же час, до Договору поруки також були укладені додаткові угоди №1 від 11.12.2013 року та №2 від 07.05.2014 року в зв'язку з тим, що змінювалась ставка процентів за користування кредитом.

Укладені до Кредитного договору Додаткові угоди №1 від 11.10.2013 року та № 4 від 11.06.2014 року не стосувались та не впливали на обсяг відповідальності поручителя, в зв'язку з чим до Договору поруки не вносились відповідні зміни.

Таким чином,. ПАТ «ПУМБ» були повністю дотриманні вимоги чинного законодавства щодо обов'язковості погодження з Поручителем зміни збільшення відповідальності за основним зобов'язанням, а твердження апелянта щодо збільшення розмірів зобов'язання без його повідомлення не відповідають дійсності.

Оскільки рішення у справі № 917/558/15 за позовом ПБП «Фенікс Плюс» до ПАТ «ПУМБ» по ПОСП «Батьківщина» про визнання договору поруки припиненим, яка перебуває в провадженні Господарського суду Полтавської області, не перешкоджає перевірці в апеляційному порядку фактичних обставин справи, встановлених при винесенні рішення Господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/10253/14, колегія суддів прийшла до висновку, що клопотання про зупинення провадження у даній справі задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини, які будуть встановлені при винесенні рішення у Господарському суді Полтавської області по справі № у справі № 917/558/15 за позовом ПБП «Фенікс Плюс» до ПАТ «ПУМБ» по ПОСП «Батьківщина» про визнання договору поруки припиненим, на думку колегії суддів, не є підставою для зупинення розгляду апеляційної скарги, а можуть бути підставою для перегляду рішення господарського суду за нововиявленими обставинами в порядку Розділу Х111 ГПК України.

З огляду на обґрунтованість рішення господарського суду, відповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги скаржника про скасування рішення є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Оскільки рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року позов задоволено повністю та солідарно стягнуто з Відповідачів на користь Позивача заборгованість за Кредитним договором, та відсутні підстави для скасування даного рішення, колегія суддів вважає, що також відсутні підстави й для скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 року.

З урахуванням зазначеного, колегією суддів апеляційної інстанції здійснений розподіл витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства "Фенікс-Плюс", м. Полтава - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015року у справі № 904/10253/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 10.04.2015 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд

Суддя М.О. Дармін