КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа№ 910/28528/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Зеленіна В.О.

секретаря судового засідання Ворони В.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явилися ;

від відповідача - Ліповуз Д.І., дов., № 01/340-55 від 02.01.2015 р.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова

компанія «Альфа-Гарант»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 12.02.2015 року

у справі № 910/28528/14 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«Український страховий стандарт»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова

компанія «Альфа-Гарант»

про стягнення 5 826,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року по справі № 910/28528/14 припинено провадження в частині стягнення 5 326,85 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

В частині стягнення 500,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 1 670,23 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року по справі № 910/28528/14 скасувати в частині стягнення з останнього на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 1 670,23 грн. судового збору та прийняти в цій частині нове рішення, яким витрати по сплаті судового збору стягнути з позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.04.2015 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року по справі № 910/28528/14 скасувати в частині стягнення з останнього на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 1 670,23 грн. судового збору.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» у судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань з цього приводу суду не надавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2015 року про прийняття апеляційної скарги до провадження отримана сторонами 19.03.2015 року.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

07.10.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (далі - позивач, страховик) та Назарчуком Юрієм Вікторовичем (далі - страхувальник) було укладено Договір № 14-0114-0112 добровільного страхування транспортного засобу (далі - Договір), яким позивач застрахував автомобіль страхувальника марки SsangYong, д.р.н. АА6160ОС.

10.12.2013 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась по проспекту Червонозоряному в місті Києві, автомобіль марки SsangYong, д.р.н. АА6160ОС отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою № 9316881 відділу ДАІ з обслуговування Солом'янського району УДІА ГУМВС України в місті Києві.

Згідно постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 27.12.2013 року у справі № 3-9603/13 (№ 760/27314/13-п) ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля марки Lexus, д.р.н. АІ4445СР Сухоносовим Микитою Ігоровичем вимог Правил дорожнього руху України.

Звітом № 1170 від 19.12.2013 року про оцінку автомобіля марки SsangYong, д.р.н. АА6160ОС, встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, яка склала 7 321,91 грн.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

На підставі страхового акту № 2026 від 14.01.2014 року позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 5 826,85 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 16256 від 10.04.2014 року (а.с. 54).

Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Крім того, статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Отже відповідно до вищенаведених вимог закону позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Цивільно-правова відповідальність Сухоносова М.І. за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним транспортного засобу автомобіля «марки Lexus, д.р.н. АІ4445СР згідно із полісом № АС/0404871 була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - відповідач) (а.с. 114).

Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, згідно вказаного полісу становить 50 000 грн., що не перевищує суму завданих збитків, а франшиза - 500,00 грн.

Таким чином, позивач набув право регресної вимоги до відповідача на суму страхового відшкодування виплаченого позивачем за вирахуванням франшизи (5 826,85 грн. - 500,00 грн. = 5 326,85 грн.).

Відповідно до абзацу 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вимогою від 10.09.2014 року позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою вих. № 2182 про сплату 5 826,85 грн. (а.с. 54-55).

У зв'язку з несплатою заборгованості станом на 17.12.2014 року, позивач звернувся з позовом до відповідача та просив стягнути з останнього 5 826,85 грн.

В матеріалах справи міститься платіжне доручення № 8231 від 19.12.2014 року про перерахування відповідачем страхового відшкодування в порядку регресу 5 326,85 грн. (а.с. 113).

Суд першої інстанції дійшов висновку про припинення провадження по справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку зі сплатою відповідачем заборгованості у розмірі 5 326,85 грн. після звернення позивача з позовом.

Статтею 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Заявлена сума до стягнення складала 5 826,85 грн., у зв'язку зі сплатою 5 326,85 грн. залишок склав 500,00 грн., що відповідає сумі франшизи згідно полісу № АС/0404871.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 500,00 грн., які складають франшизу.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення судового збору з відповідача.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки відповідачем обґрунтовано вказано на те, що в момент сплати 5 326,85 грн. не закінчився 90 денний строк погашення відповідачем вимоги позивача, передбачений положеннями ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який починається з моменту отримання вимоги позивача.

З доданого позивачем повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що відповідач отримав вимогу лише 22.09.2014 року (а.с. 56), а погасив заборгованість 19.12.2014 року, тобто в межах 90-денного строку. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про покладення обов'язку сплати судового збору на позивача. Крім того, Законом України «Про судовий збір» не передбачено повернення судового збору у випадку припинення провадження по справі.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в апеляційній скарзі, знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року по справі № 910/28528/14 прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню в частині пункту 3 резолютивної частини рішення.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити.

2. Пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 року по справі № 910/28528/14 скасувати.

3. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (04073, м. Київ, пров. Балтійський, б. 20; ідентифікаційний код 22229921) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, б. 26; ідентифікаційний код 32382598) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. - витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Доручити видачу наказу Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/28528/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.Ф. Синиця

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 14.04.2015 року.