ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" квітня 2015 р.Справа № 916/343/15-г

Позивач: Публічне акціонерне товариство "ОДЕСА-АВТО"

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "АСТО -ТРАНС ЛТД"

Про зобов'язання повернути майно

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: Піроженко О.І. - згідно довіреності №2 від 23.01.2014р.

Від відповідача: Бєлих О.В. - згідно довіреності від 06.03.2015р.,

Чемеринський М.Г. - директор,

Коламбет О.Л. - згідно довіреності від 09.04.2015р.,

Чашка О.А. - згідно довіреності від 09.04.2015р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Піроженко О.І. - згідно довіреності №2 від 23.01.2014р.

Від відповідача: Бєлих О.В. - згідно довіреності від 06.03.2015р.,

Чемеринський М.Г.- директор.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "ОДЕСА-АВТО", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "АСТО -ТРАНС ЛТД" про зобов'язання відповідача передати за актом приймання-передачі майно, згідно переліку, на загальну суму 208 109 грн. 10 коп.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на її задоволенні.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

28 лютого 2008р. між ТОВ "АСТО -ТРАНС ЛТД" (Орендодавець) та ВАТ "ОДЕСА-АВТО" (у подальшому преобразовано у ПАТ) (Орендар) був укладений Договір оренди №02-08, згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду нежилі будівлі та споруди, загальною площею 10000,00 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе, 19, та зазначені у додатку №1 до Договору, з метою використання під комплекс по ремонту та обслуговуванню автомобілів (СТО) з під'їзними шляхами та відкритим майданчиком. Термін дії договору - тридцять п'ять місяців. Об'єкт оренди було передано Орендарю за актом приймання-передачі 01.03.2008р. Згідно зазначеного акта об'єкти оренди знаходять у задовільному стані.

Протягом строку дії Договору сторони неодноразово вносили до нього зміни у частині розміру орендної плати, які оформлювалися додатковими угодами до Договору.

07 лютого 2011р. Договір оренди №02-08 від 28.02.2008р. припинив свою дію за згодою сторін. У цей день сторонами було складено акт приймання-передачі (повернення) об'єктів з оренди, згідно якого Орендар передав, а Орендодавець прийняв з оренди нежилі будівлі та споруди, загальною площею 10000,00 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе, 19, зазначені у додатку №1 до Договору Відповідно до п.2 Акту об'єкти знаходяться у задовільному стані, у Орендодавця відсутні будь які претензії до Орендаря по об'єктам оренди, що повертаються.

Позивач у справі зазначає, що після підписання акту приймання-передачі на території ТОВ "АСТО -ТРАНС ЛТД" залишилось майно ПАТ „ОДЕСА-АВТО", а саме: некапітальна споруда павільйонного типу , загальною площею 50,00 кв.м (інвентарний номер 03.03.1030098); огорожа сітчата (інвентарний номер 03.03.01011171), огорожа типа "Єгора" (інвентарний номер 03.03.01011177); металеві ворота (інвентарний номер 03.03.01011160); грати на вікна у кількості 12 штук; кондиціонери AKIRA AC -S07 у кількості 2 шт., модуль - побутовий (інвентарний номер 03.03.01011159); стенд з охорони праці; щогла металева. Зазначене майно, за даними позивача, є його власністю, що підтверджується договором підряду №02/09-08 від 02.09.2008р., згідно якого проводилася поставка матеріалів та монтажні роботи по встановленню.

07 лютого 2011р. між ТОВ "АСТО -ТРАНС ЛТД" (зберігач) та ПАТ "ОДЕСА-АВТО" (Замовник) був укладений договір №0044/201103 про відповідальне зберігання продукції, згідно якого Замовник передав Зберігачу на відповідальне зберігання майно - модуль-побутовий (інвентарний номер 03.03.01011159). Строк дії договору - до 31.12.2011р. За даними позивача, зазначений модуль до цього часу зберігається відповідачем.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозиціями щодо повернення майна, що є власністю ПАТ "ОДЕСА-АВТО", але відповіді та задоволення не отримав. Такі дії відповідача позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд зобов'язати відповідача передати за актом приймання-передачі майно, на загальну суму 208 109 грн. 10 коп. , а саме: некапітальну споруду павільйонного типу, загальною площею 50,00 кв.м (інвентарний номер 03.03.1030098); огорожу сітчату (інвентарний номер 03.03.01011171), огорожу типа "Єгора" (інвентарний номер 03.03.01011177); металеві ворота (інвентарний номер 03.03.01011160); грати на вікна у кількості 12 штук; кондиціонери AKIRA AC -S07 у кількості 2 шт., модуль - побутовий (інвентарний номер 03.03.01011159); стенд з охорони праці; щоглу металеву.

В обґрунтування позову позивач зазначає, відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст..41 Конституції України та ст..321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним , ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно приписам ст..400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Позивач також зазначає, що відповідно до ст. 268 Цивільного кодексу України позовна давність не поширюється: на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом; на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу; на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію; на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування); на вимогу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного матеріального резерву, стосовно виконання зобов'язань, що випливають із Закону України "Про державний матеріальний резерв". Законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Згідно п.5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (із змінами та доповненнями) у ст.. 268 Цивільного кодексу України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі. Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (ст.. 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов'язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред'явлення такого позову.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що Договір оренди №02-08 від 28.02.2008р. припинив свою дію 07.02.2011р., про що сторонами був складений акт приймання-передачі об'єктів з оренди. З даного акту не вбачається, що Орендар має якісь претензії до Орендодавця щодо будь-якого майна.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів права власності на майно (павільйон, модуль - побутовку, кондиціонери, грати на вікна, щоглу металеву). Відповідно ж до ст..387 Цивільного кодексу України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому, факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи незаконного заволодіння.

Відповідач також надав до матеріалів справи акт приймання-передачі від квітня 2011р., згідно якого ПАТ "ОДЕСА-АВТО" передало Одеській філії ТОВ "Автомобільне підприємство С.Т.Р. Україна" куплений останнім модуль-побутовку. Даний акт є невід'ємною частиною договору купівлі-продажу від 04.04.2011р.

Згідно витратної накладної №ЛНА-000002 від 07.06.2010р. ПАТ "ОДЕСА-АВТО" передало ТОВ "АСТО -ТРАНС ЛТД" огорожу решітчасту (секції) ку кількості 22 шт. на суму 45 385 грн. (з ПДВ), за накладною №ЛНА -000003 від 18.06.2010р. - огорожу решітчасту (секції) ку кількості 22 шт. на суму 45 385 грн. (з ПДВ), за накладною №ЛНА-000004 від 25.08.2010р. - ворота секційні у кількості 1 шт. на суму 16 047 грн. 76 коп. Зазначене майно обліковується на балансі ТОВ "АСТО -ТРАНС ЛТД". Крім того, на балансі ТОВ також рахується павільйон, який не є та ніколи не був власністю ПАТ "ОДЕСА-АВТО".

Відповідач також зазначає, що зазначений позов ПАТ „ОДЕСА-АВТО" подано з пропуском строку встановленого ст..257 Цивільного кодексу України строку позовної давності, адже, про порушення своїх прав позивач мав дізнатися ще у лютому 2011р. За таких обставин, відповідач просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні. Позову.

Розглянув матеріали справи суд доходить до такого висновку:

Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2008 р. між ТОВ "АСТО -ТРАНС ЛТД" (Орендодавець) та ВАТ "ОДЕСА-АВТО" (у подальшому преобразовано у ПАТ) (Орендар) був укладений Договір оренди №02-08, згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду нежилі будівлі та споруди, загальною площею 10000,00 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе, 19, та зазначені у додатку №1 до Договору, з метою використання під комплекс по ремонту та обслуговуванню автомобілів (СТО) з під'їзними шляхами та відкритим майданчиком.

За приписами ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. За умовами п.4.3 Договору Орендар протягом тижня по завершенню строку оренди повертає, а Орендодавець приймає орендоване майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами. З цього моменту строк оренди припиняється. 07 лютого 2011р. Договір оренди №02-08 від 28.02.2008р. припинив свою дію за згодою сторін. У цей день сторонами було складено акт приймання-передачі (повернення) об'єктів з оренди , згідно якого Орендар передав, а Орендодавець прийняв з оренди нежилі будівлі та споруди, загальною площею 10000,00 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, Ленінградське шосе, 19, зазначені у додатку №1 до Договору Відповідно до п.2 Акту об'єкти знаходяться у задовільному стані, у Орендодавця відсутні будь які претензії до Орендаря по об'єктам оренди, що повертаються.

Отже, з 07.02.2011р. правовідносини сторін за Договором оренди №02-08 від 28.02.2008р. припинилися і сторони не мають претензій одна до одної щодо об'єктів оренди.

Позивач у справі зазначає, що в ході здійснення господарської діяльності на об'єкті оренди він зробив його поліпшення, зокрема, встановив огорожу сітчату, огорожу "Єгора", ворота металеві, грати на вікна, кондиціонери, стенд з охорони праці, щоглу металеву. Крім того, на території відповідача позивач встановив некапітальну споруду павільйонного типу, загальною площею 50,00 кв.м та модуль - побутовий. Але, після закінчення договірних відносин, ТОВ "АСТО -ТРАНС ЛТД" відмовляється повернути ПАТ "ОДЕСА-АВТО" зазначене майно, яке є власністю колишнього Орендаря, що, на думку позивача, є порушенням його права власності.

Дійсно, відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Але, зазначений віндикаційний позов може бути пред'явлений тільки на захист права власності на річ, яка визначена індивідуально. Власник, що пред'являє вимогу про повернення йому майна, яке йому належить на праві власності, повинен довести, що саме це майно є об'єктом його права власності, тобто, індивідуалізувати його. Якщо ж індивідуалізувати майно не можливо, неможливе й задоволення віндикаційного позову.

За матеріалами справи не можна індивідуалізувати спірне майно, передати яке позивач просить на його користь.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач на даний час незаконно утримує спірне майно.

Слід також зауважити, що відповідно до п.п.в). п.3.1 Договору Орендар має право приступати до реконструкції, поліпшення та модернізації об'єктів оренди з моменту набрання чинності цим Договором, при цьому, дані поліпшення зараховуються в рахунок орендної плати в порядку, зазначеному у цьому Договорі. Згідно п.п.е). п.3.2 Договору Орендар зобов'язаний здійснювати переобладнання, реконструкцію та поліпшення об'єктів оренди лише за письмовою згодою Орендодавця. Вартість всіх невід'ємних поліпшень об'єктів оренди, проведених за згодою Орендодавця, компенсується Орендарю відповідно до умов Договору. Проведені Орендарем без згоди Орендодавця невід'ємні поліпшення є власністю Орендодавця та їх вартість у разі припинення Договору оренди або у разі його дострокового розірвання не відшкодовуються Орендарю. Всі проведені Орендарем за власний рахунок поліпшення, якщо вони можуть бути відокремлені без шкоди для об'єкта оренди, вилучаються Орендарем при припиненні або достроковому розірванні договору оренди і їх вартість Орендарю не відшкодовуються.

За матеріалами справи, Орендодавець надавав Орендарю згоду лише на встановлення тимчасової огорожі , додаткових воріт та хвіртки. Отже, інші поліпшення орендованого майна (якщо такі й були) були здійснені без згоди на то Орендодавця. Позивачем до матеріалів справи не надано доказів того, що зроблені ним поліпшення орендованого майна можуть бути відокремлені без шкоди для об'єкта оренди. Тим більше, що питання про вилучення поліпшень, що можуть бути відокремлені без шкоди для об'єкта оренди, відповідно до умов договору, мало вирішуватися при припиненні договору.

За таких обставин, на думку суду, відсутні підстави для задоволення позову ПАТ "ОДЕСА-АВТО" щодо зобов'язання ТОВ "АСТО -ТРАНС ЛТД" передати за актом приймання-передачі майно, на загальну суму 208 109 грн. 10 коп., а саме: некапітальну споруду павільйонного типу, загальною площею 50,00 кв.м (інвентарний номер 03.03.1030098); огорожу сітчату (інвентарний номер 03.03.01011171), огорожу типа "Єгора" (інвентарний номер 03.03.01011177); металеві ворота (інвентарний номер 03.03.01011160); грати на вікна у кількості 12 штук; кондиціонери AKIRA AC -S07 у кількості 2 шт., модуль - побутовий (інвентарний номер 03.03.01011159 ); стенд з охорони праці; щоглу металеву.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду. Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "ОДЕСА-АВТО" відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили протягом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення. якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20 квітня 2015 р.

Суддя Н.В. Рога