ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про виправлення описки

"07" квітня 2015 р. Справа № 922/4103/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали справи №922/4103/14

за позовом Департаменту транспорту Харківської міської ради, м. Харків;

до 1) Харківської міської ради, м. Харків;

2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків;

про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Під час виготовлення повного тексту постанови Харківського апеляційного господарського суду від 10 березня 2015 року по справі №922/4103/14 допущені технічні описки, які підлягають виправленню.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суддя за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне внести виправлення до повного тексту постанови по справі №922/4103/14, виключивши з неї абз. 4-28 і виклавши її, починаючи з абз. 4 в наступній редакції:

«Будучи належним чином повідомленими про дату і місце судового розгляду, позивач і перший відповідач у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим, колегія суддів, враховуючи двомісячний строк, встановлений статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, вирішила за можливе розглядати справу за відсутності вказаних учасників.

Харківська міська рада через канцелярію суду надала пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначила, що проти задоволення скарги не заперечувала.

ФОП ОСОБА_1 у відзиві на скаргу зазначила, що, на її думку, посилання позивача про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно досліджено обставини справи, не відповідає дійсності. Просив рішення суду залишити без змін, як обґрунтоване, скаргу - без задоволення.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши представника другого відповідача, колегія суддів встановила наступне.

Як досліджено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківської міської ради від 25.11.2009 року № 281/09 ФОП ОСОБА_1 було надано в оренду строком до 01.11.2014 земельну ділянку площею 0,0090 га за рахунок земель житлової та громадської забудови, земель транспорту по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Цим же рішенням ФОП ОСОБА_1 було попереджено, що надана земельна ділянка розташована в межах "червоних ліній" АДРЕСА_1.

На виконання вказаного рішення з ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі від 21.04.2011 № 00277 строком до 01.11.2014 року.

Відповідно до пункту 7 цього договору земельна ділянка розташована в межах "червоних ліній" АДРЕСА_1 і в разі початку реконструкції проспекту повинна бути звільнена при першій вимозі міської ради без компенсації витрат.

Вказана земельна ділянка була надана ФОП ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 61,8 кв.м. право власності, на яке виникло на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2008 року, укладеного між ПП фірмою "Норк" та ОСОБА_1.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2008 року у справі № 2-2163/2008, за ПП фірмою "Норк" було визнано право власності на новостворене нерухоме майно - нежитлову будівлю літ."А-1" (торгівельний павільйон), загальною площею 61,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1.

Позивач з вказаним рішенням Харківської міської ради від 25.11.2009 року №281/09 вважає незаконним, оскільки відповідно до договору оренди землі, укладеного з ПП фірмою «Норк» №6935/05 від 31.03.2005 року, земельна ділянка по АДРЕСА_1, надавалась для будівництва тимчасового торговельного павільйону у складі тимчасового торговельного комплексу.

Підставою для надання в оренду вказаної земельної ділянки став розроблений фірмою «Норк» проект відведення земельної ділянки 2004 року, в якому міститься висновок управління містобудування та архітектури Харківської міської ради від 26.01.2004 року, відповідно до якого земельні ділянка за вказаною адресою, що була надана ПП фірмі «Норк» має обмеження містобудівного характеру, а саме: без права капітальної забудови, розміщення об'єкту погоджується до початку реконструкції проспекту Героїв Сталінграду.

Вказані обмеження були передбачені у зв'язку з надходженням зазначеної земельної ділянки в межах «червоних ліній» проспекту Героїв Сталінграду, в межах яких, відповідно до затвердженого Генерального плану м. Харкова, була запланована реконструкція об'єктів транспортного комплексу.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

Межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями». Розташування будь-яких об'єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається.

Відповідно до ДБН України розміщення і будівництво наземних об'єктів житлово-цивільного, промислового призначення та інших капітальних споруд, крім об'єктів транспорту та інженерних мереж, в межах червоних ліній вулиць і доріг забороняється.

Отже, на підставі наведеного, Департамент транспорту Харківської міської ради вважає, що, в порушення вимог Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про автомобільні дороги», вимог висновку управління містобудування та архітектури Харківської міської ради від 26.01.2004 року, клопотання Департамент транспорту Харківської міської ради, було прийнято рішення №281/09 від 25.11.2009 року про надання ФОП ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1, чим порушено права Департаменту транспорту Харківської міської ради в частині необхідності проведення реконструкції, зазначеної в рішення міської ради від 25.09.2013 року №1253/13 території.

Відмовляючи у задоволенні позову Департаменту транспорту Харківської міської ради, суд попередньої інстанції виходив з наступного.

Рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 р. №№1253/13 Департаменту транспорту Харківської міської ради було надано дозвіл на реконструкцію об'єктів транспортного комплексу території обмеженої: проїздом Садовим, просп. Маршала Жукова, просп. Героїв Сталінграду, вул. Ньютона, вул. Холмогороською, вул. Киргизською. Строк виконання реконструкції встановлено до 31.12.2015 року.

У ході підготовчих робіт позивачем встановлено, що в зоні реконструкції розміщена нежитлова будівля по АДРЕСА_1.

Позивач посилається на те, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в межах "червоних ліній", які підлягають реконструкції відповідно до затвердженого Генерального плану м. Харкова.

Відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Однак, матеріли справи не містять доказів в обґрунтування позовних вимог, а саме: відповідної містобудівної документації, на підставі якої можна визначити на місцевості межі "червоних ліній", визначити координати їх розміщення, того, що земельна ділянка, надана в оренду ФОП ОСОБА_1, знаходиться в межах "червоних ліній".

Крім того, позивач не надав проектної документації на підтвердження реконструкції об'єктів транспортного комплексу саме за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення Харківської міської ради від 25.09.2013 року №1253/13, на яке посилається позивач, не містить посилання на те, що саме ця земельна ділянка відводиться Департаменту транспорту Харківської міської ради під реконструкцію об'єктів транспортного комплексу.

Отже, доказів того, що позивачем проводилася реконструкція транспортного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 у матеріалах справи не міститься.

Щодо визнання договору недійсним, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до приписів ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, то порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 11 від 29.05.2013 року, правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статі 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228,229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 78 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" тощо.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Тобто, для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов'язання, а також наявність наміру кожної із сторін.

Проте, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що укладений договір оренди посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, доказів використання всупереч закону державної власності, вини сторони/сторін договору, яка виражалась би в намірі порушити публічний порядок, наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання наслідків недійсного правочину.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Позивачем у позовній заяві не зазначено жодних правових підстав для визнання договору оренди землі від 21.04.2011 р. №00277, укладеного між Харківською міською радою та ФОП ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1, недійсним, а також не зазначено, які нормативно-правові акти було порушено під час укладення цього договору.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження.».

Також, у резолютивній частині постанови по справі №922/4103/14 слова «від 09 квітня 2014 року по справі №922/4103/13» слід замінити словами «від 01 грудня 2014 року по справі №922/4103/14».

Факт допущення технічних описок підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом судового засідання від 10.03.2015 року (а.с.90), а також вступною та резолютивною частинами постанови від 10.03.2015 року (а.с. 92).

Керуючись статтями 86, 89 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Внести виправлення до повного тексту постанови по справі №922/4103/14, виклавши її мотивувальну частину, починаючи з абз. 4 в наступній редакції:

«Будучи належним чином повідомленими про дату і місце судового розгляду, позивач і перший відповідач у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим, колегія суддів, враховуючи двомісячний строк, встановлений статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, вирішила за можливе розглядати справу за відсутності вказаних учасників.

Харківська міська рада через канцелярію суду надала пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначила, що проти задоволення скарги не заперечувала.

ФОП ОСОБА_1 у відзиві на скаргу зазначила, що, на її думку, посилання позивача про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно досліджено обставини справи, не відповідає дійсності. Просив рішення суду залишити без змін, як обґрунтоване, скаргу - без задоволення.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши представника другого відповідача, колегія суддів встановила наступне.

Як досліджено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківської міської ради від 25.11.2009 року № 281/09 ФОП ОСОБА_1 було надано в оренду строком до 01.11.2014 земельну ділянку площею 0,0090 га за рахунок земель житлової та громадської забудови, земель транспорту по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Цим же рішенням ФОП ОСОБА_1 було попереджено, що надана земельна ділянка розташована в межах "червоних ліній" АДРЕСА_1.

На виконання вказаного рішення з ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі від 21.04.2011 № 00277 строком до 01.11.2014 року.

Відповідно до пункту 7 цього договору земельна ділянка розташована в межах "червоних ліній" АДРЕСА_1 і в разі початку реконструкції проспекту повинна бути звільнена при першій вимозі міської ради без компенсації витрат.

Вказана земельна ділянка була надана ФОП ОСОБА_1 для обслуговування та експлуатації нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 61,8 кв.м. право власності, на яке виникло на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2008 року, укладеного між ПП фірмою "Норк" та ОСОБА_1.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2008 року у справі № 2-2163/2008, за ПП фірмою "Норк" було визнано право власності на новостворене нерухоме майно - нежитлову будівлю літ."А-1" (торгівельний павільйон), загальною площею 61,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1.

Позивач з вказаним рішенням Харківської міської ради від 25.11.2009 року №281/09 вважає незаконним, оскільки відповідно до договору оренди землі, укладеного з ПП фірмою «Норк» №6935/05 від 31.03.2005 року, земельна ділянка по АДРЕСА_1, надавалась для будівництва тимчасового торговельного павільйону у складі тимчасового торговельного комплексу.

Підставою для надання в оренду вказаної земельної ділянки став розроблений фірмою «Норк» проект відведення земельної ділянки 2004 року, в якому міститься висновок управління містобудування та архітектури Харківської міської ради від 26.01.2004 року, відповідно до якого земельні ділянка за вказаною адресою, що була надана ПП фірмі «Норк» має обмеження містобудівного характеру, а саме: без права капітальної забудови, розміщення об'єкту погоджується до початку реконструкції проспекту Героїв Сталінграду.

Вказані обмеження були передбачені у зв'язку з надходженням зазначеної земельної ділянки в межах «червоних ліній» проспекту Героїв Сталінграду, в межах яких, відповідно до затвердженого Генерального плану м. Харкова, була запланована реконструкція об'єктів транспортного комплексу.

Згідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

Межі вулиці за її шириною визначаються «червоними лініями». Розташування будь-яких об'єктів, будівель, споруд або їх частин у межах «червоних ліній» вулиці не допускається.

Відповідно до ДБН України розміщення і будівництво наземних об'єктів житлово-цивільного, промислового призначення та інших капітальних споруд, крім об'єктів транспорту та інженерних мереж, в межах червоних ліній вулиць і доріг забороняється.

Отже, на підставі наведеного, Департамент транспорту Харківської міської ради вважає, що, в порушення вимог Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про автомобільні дороги», вимог висновку управління містобудування та архітектури Харківської міської ради від 26.01.2004 року, клопотання Департамент транспорту Харківської міської ради, було прийнято рішення №281/09 від 25.11.2009 року про надання ФОП ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1, чим порушено права Департаменту транспорту Харківської міської ради в частині необхідності проведення реконструкції, зазначеної в рішення міської ради від 25.09.2013 року №1253/13 території.

Відмовляючи у задоволенні позову Департаменту транспорту Харківської міської ради, суд попередньої інстанції виходив з наступного.

Рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 р. №№1253/13 Департаменту транспорту Харківської міської ради було надано дозвіл на реконструкцію об'єктів транспортного комплексу території обмеженої: проїздом Садовим, просп. Маршала Жукова, просп. Героїв Сталінграду, вул. Ньютона, вул. Холмогороською, вул. Киргизською. Строк виконання реконструкції встановлено до 31.12.2015 року.

У ході підготовчих робіт позивачем встановлено, що в зоні реконструкції розміщена нежитлова будівля по АДРЕСА_1.

Позивач посилається на те, що земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в межах "червоних ліній", які підлягають реконструкції відповідно до затвердженого Генерального плану м. Харкова.

Відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Однак, матеріли справи не містять доказів в обґрунтування позовних вимог, а саме: відповідної містобудівної документації, на підставі якої можна визначити на місцевості межі "червоних ліній", визначити координати їх розміщення, того, що земельна ділянка, надана в оренду ФОП ОСОБА_1, знаходиться в межах "червоних ліній".

Крім того, позивач не надав проектної документації на підтвердження реконструкції об'єктів транспортного комплексу саме за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення Харківської міської ради від 25.09.2013 року №1253/13, на яке посилається позивач, не містить посилання на те, що саме ця земельна ділянка відводиться Департаменту транспорту Харківської міської ради під реконструкцію об'єктів транспортного комплексу.

Отже, доказів того, що позивачем проводилася реконструкція транспортного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 у матеріалах справи не міститься.

Щодо визнання договору недійсним, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до приписів ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, то порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 11 від 29.05.2013 року, правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статі 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228,229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 78 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" тощо.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Тобто, для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов'язання, а також наявність наміру кожної із сторін.

Проте, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що укладений договір оренди посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, доказів використання всупереч закону державної власності, вини сторони/сторін договору, яка виражалась би в намірі порушити публічний порядок, наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання наслідків недійсного правочину.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Позивачем у позовній заяві не зазначено жодних правових підстав для визнання договору оренди землі від 21.04.2011 р. №00277, укладеного між Харківською міською радою та ФОП ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1, недійсним, а також не зазначено, які нормативно-правові акти було порушено під час укладення цього договору.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження.».

У резолютивній частині постанови по справі №922/4103/14 слова «від 09 квітня 2014 року по справі №922/4103/13» замінити словами «від 01 грудня 2014 року по справі №922/4103/14».

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.