ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.04.15р. Справа № 904/1670/15

За позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 204", м.Дніпропетровськ

про стягнення 3955,80 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача не з'явився

від відповідача Шабаліна Т.Ю. - голова ОК ЖБК № 204, наказ № 12 від 30.06.2009 року

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 204" про стягнення основного боргу в сумі 21391,61 грн., 3% річних в сумі 387,29 грн., інфляційних втрат в сумі 3568,51 грн., судового збору.

Позивачем 07.04.2015 року подано до суду заяву від 01.04.2015 року за № 538/28-06 про уточнення позовних вимог, в якій зменшує позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 387,29 грн., інфляційних втрат в сумі 3568,51 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору на відпуск води й послуг каналізації від 27.11.1997 року за № 7739 в частині своєчасної та повної оплати за отримані послуги з водопостачання.

Відповідач мотивований відзив на позовну заяву не надав.

Відповідачем 14.04.2015 року подано до суду клопотання від 14.04.2015 року про продовження строку розгляду спору у справі № 904/1670/15 зв'язку з можливим мирним врегулюванням спору.

Клопотання не задовольняється господарським судом Дніпропетровської області, оскільки в справі № 904/1670/15 достатньо матеріалів для вирішення спору по суті.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що сторони не позбавлені права укласти мирову угоду на стадії виконання рішення та подати її на затвердження господарському суду Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 1.1 статуту Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради", затвердженого рішенням міської ради від 29.12.2014 року за № 45/59, Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради" є комунальним унітарним комерційним підприємством та правонаступником Міського комунального виробничого підприємства "Дніпроводоканал", яке було правонаступником Державного комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська, зареєстрованого розпорядженням виконкому Дніпропетровської міської ради народних депутатів 02.07.1992 року № 584-р, реєстраційний № 3027.

У справі відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва з 07.04.2015 року до 14.04.2015 року.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.1997 року між Державним комунальним виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська, як водоканалом, та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив № 204", як абонентом, укладено договір на відпуск води і послуг каналізації № 7739 за умовами п. 1.1 якого водоканал зобов'язався здійснити відпуск питної води в кількості: господарсько-побутові потреби 1624 м3 в місяць.

За приписами п. 3.1 договору оплата за відпуск води й послуги каналізації здійснюється абонентом щомісячно, самостійно у п'ятиденний строк після початку розрахункового місяця по абонентним книжкам або рахункам, які він самостійно отримує у водоканалі в розмірі спожитої води й відпущених стоків в період минулого місяця за діючими тарифами.

Даний договір укладений 27.11.1997 року до 29.11.1998 року, вступає в силу з дня його підписання і продовжується на наступний рік, якщо за місяць до спливу строку договору жодна зі сторін не заявить про свою відмову від даного договору (п. 4.1 договору).

На виконання умов договору позивач протягом періоду з березня 2014 року по листопад 2014 року надав відповідачу послуги з водопостачання і каналізації на загальну суму 28622,85 грн., що підтверджується актами-рахунками № 28199 від 31.03.2014 року, № 37632 від 30.04.2014 року, 46994 від 31.05.2014 року, № 56809 від 30.06.2014 року, № 64614 від 31.07.2014 року, № 75973 від 31.08.2014 року, № 84143 від 30.09.2014 року, № 92715 від 31.10.2014 року, №100831 від 30.11.2014 року (а. с. 19-27).

В порушення прийнятих на себе за договором зобов'язань відповідач з березня 2014 року по грудень 2014 року частково розрахувався з позивачем за березень, червень та листопад 2014 року на загальну суму 7231,24 грн., що

Крім того, після порушення провадження у справі № 904/1670/15 -06.03.2015 року, відповідачем сплачено позивачу борг в сумі 21391,61 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 20 від 17.03.2015 року, № 24 від 21.05.2014 року, № 28 від 23.06.2014 року, № 60 від 03.11.2014 року, № 41 від 23.07.2014 року, № 66 від 25.11.2014 року, тобто з порушенням обумовлених договором строків оплати за послуги з водопостачання і каналізації.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Умовами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено наступне: якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 387,29 грн. за загальний період з 06.04.2014 року до 23.02.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 3568,51 грн. за загальний період з 06.04.2014 року до 23.02.2015 року підлягають задоволенню частково в сумі 3074,23 грн. за загальний період з 01.05.2014 року до 31.01.2015 року з огляду на наступне:

Відповідно до приписів п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому, за змістом абзацу 8 листа Верховного суду України від 03.04.1997 року за № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових спорів", абзацу 3 ч. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 року за № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладене, позивач міг би розрахувати інфляційні втрати виходячи з суми боргу, яка існувала станом на 31.01.2015 року за лютий місяць 2015 року, однак, кінцевий період розрахунку інфляційних втрат позивачем визначено 23.02.2015 року, тобто менше місяця, однак, інфляційні втрати розраховуються помісячно, а не щоденно.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, судовий збір в частині позовних вимог, за якими зменшено позовні вимоги, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 599, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 204" (49106, м. Дніпропетровськ, б/р Слави, б. 3, , п/р 607546 в Жовтневому "УСБ", МФО 305352) на користь Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради" (49101, м. Дніпропетровськ, вул. Червона, 21А, , п/р 1500 в Акціонерному товаристві "Укрсиббанк" в м.Дніпропетровськ, МФО 351005) 387 (триста вісімдесят сім) грн. 29 коп. - 3% річних, 3074 (три тисячі сімдесят чотири) грн. 23 коп. - інфляційних, 249 (двісті сорок дев'ять) грн. 50 коп. - судового збору, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Повернути з державного бюджету України Комунальному підприємству "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради" (49101, м.Дніпропетровськ, вул. Червона, 21А, , п/р 1500 в Акціонерному товаристві "Укрсиббанк" в м. Дніпропетровськ, МФО 351005) судовий збір в сумі 1577 (одна тисяча п'ятсот сімдесят сім) грн. 50 коп., сплачений згідно платіжного доручення № 1086 від 16.02.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 20.04.2015 року.

Суддя С.П.Панна