Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" квітня 2015 р. Справа № 906/156/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Шмат Р.П. - дов. від 25.02.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергомонтаж" (м.Донецьк)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівський верстато-ремонтний завод" (м. Бердичів Житомирської області)

про стягнення 897451,80 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 897451,80 грн, з яких: 672500,00 грн борг за непоставлений товар згідно договору № 3001-1 від 30.01.2013; 122923,97 грн пені; 87711,87 грн. інфляційних втрат та 14315,96 грн 3% річних.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, 30.03.2015 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача № 26/03 від 26.03.2015, згідно якого просить розглядати справу без участі повноважного представника за наявними в матеріалах справи документами. Згідно пояснень № 12/03 від 12.03.2015 по суті спору, представником позивача зазначено, що отримання покупцем деталей верстата не може свідчити про виконання постачальником умов договору, покупець до теперішнього часу не отримав машину трубогибочну з гідравлічним приводом в зборі та сторони не уклали акт в порядку, що зазначений в п.5.6 договору.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, вважає позов безпідставним та таким що не підлягає задоволенню, з підстав викладених у відзиві на позов від 27.02.2015, поясненнях від 17.03.2015 та 07.04.2015. Зокрема зазначив, що позивач не повністю розрахувався за товар згідно укладеного між сторонами договору, а саме: замість 690 000,00 грн (40% вартості товару) оплатив лише 672 500,00 грн (38,985 % вартості товару). Однак, відповідач на виконання умов договору, поставив позивачу товар в розібраному вигляді, що складається з комплекту базових деталей згідно переліку, що підтверджується актом прийому-передачі № 1 від 25.06.2014 (а.с. 70). Після отримання товару, позивач відповідно п. 6.1 договору повинен виготовити фундамент, підведення енергоживлення, проведення монтажних робіт по встановленню на фундамент трубогибочної машини. Однак, позивачем не виконано даний пункт договору.

Розгляд справи здійснюється за наявними в матеріалах справи документами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасника процесу, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецснергомонтаж" (покупець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бердичівський верстато-ремонтний завод" (постачальник/відповідач) був укладений договір № 3001-1, відповідно до якого відповідач зобов'язався поставити позивачу товар - машину трубовигинальну з гідравлічним приводом в зборі, моделі И3534 з комплектом оснащення, після реновації проведеної на основі корпусної бази раніше виготовленої машини (далі - товар), а позивач зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму.

Відповідно до п. 3.2. договору, розрахунки за цим договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

В пункті 3.3 договору сторони визначили порядок розрахунків, а саме: 10% вартості товару протягом 5 банківських днів з моменту підписання договору (п. 3.3.1); 30% вартості товару протягом 5 банківських днів з моменту підписання акта приймання корпусної бази на території продавця (п. 3.3.2); 50% вартості товару протягом 5 банківських днів з моменту підписання проміжного акта про приймання товару на території продавця (п. 3.3.3); 10% вартості товару протягом 5 банківських днів з моменту підписання акта про приймання товару на території покупця (п. 3.3.4).

Згідно п.4.2. договору, поставка товару здійснюється після попереднього письмового повідомлення покупцем постачальника про готовність прийняти товар за фактом подачі транспортного засобу покупцем і виконання ним пункту 3.3.3 договору.

Строк поставки товару: 120 календарних днів з моменту отримання 30% передоплати відповідно пункту 3.3.2 договору.

Пунктом 6 договору передбачено, що пусконалагоджувальні роботи проводяться постачальником після виготовлення покупцем фундаменту, підведення енергоживлення, проведення монтажних робіт по встановленню на фундамент трубовигинальної машини. Постачальник виконує роботи протягом 30 календарних днів з моменту узгодженої сторонами дати початку проведення робіт і виконанням покупцем своїх зобов'язань.

Відповідно п. 5.6 договору, товар вважається зданим, а обов'язки постачальника виконаними в повному обсязі після оформлення акта про приймання товару на території покупця.

Згідно п.7.1. договору, в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених договором, винна сторона відшкодовує добросовісній стороні завдані в зв'язку із цим збитки, в частині непокритою неустойкою. При порушенні умов договору сторони несуть відповідальність відповідно чинним Цивільному та Господарському кодексам України.

За несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 2 (подвійної) облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від загальної вартості непоставленого в строк товару (п. 7.2. договору).

У відповідності до п. 3.3.1. договору, позивачем була здійснена передплата за товар шляхом перерахування грошових коштів у сумі 172000,00 грн на поточний рахунок відповідача, що підтверджується копією банківської виписки від 31.01.2013.

У відповідності до п. 3.3.2. договору, позивачем була здійснена передплата за товар шляхом перерахування 30.04.2013 грошових коштів у сумі 200000,00 грн та 23.07.2013 у сумі 300000,00 грн на поточний рахунок відповідача, що підтверджується копіями банківських виписок.

08.05.2014 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 336 від 07.04.2014, яка вручена відповідачу 17.05.2014 (а.с. 26), позивач за не поставку товару вимагав відповідача повернути всю суму передоплати та сплатити пеню за несвоєчасну поставу товару в сумі 715411,03 грн (672500,00 грн + 42911,03 грн.) на поточний рахунок позивача (а.с. 24-25).

Оскільки відповідач не здійснив поставку товару та не повернув грошові кошти, які були отримані відповідачем як передплата за договором №3001-1 від 30.01.2013 позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивач перерахував відповідачу 672 500,00 грн (31.01.2013 в сумі 172000,00 грн; 30.04.2013 в сумі 200000,00 грн; 23.07.2013 в сумі 300000,00 грн) попередньої оплати згідно договору № 3001-1 від 30.01.2013.

За умовами п. 3.3.1., 3.3.2 договору, позивач повинен був сплатити відповідачу 172500,00 грн та 517 500,00 грн на загальну суму 690 000,00 грн. Отже, позивачем не було доплачено відповідачу 17500,00 грн.

За умовами договору, відповідач протягом 120 календарних днів з моменту отримання 30% передоплати повинен поставити товар (п. 3.3.2).

08.05.2014 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 336 від 07.04.2014, яка вручена відповідачу 17.05.2014, позивач за не поставку товару вимагав відповідача повернути всю суму передоплати.

Відповідач відповідь на претензію не направив.

25.06.2014 відповідач передав, а позивач, на підставі довіреності від 25.06.2014 (а.с. 86), прийняв станок трубовигинальної моделі И3534 б/у 1984 року випуску, зав. № 37, в розібраному вигляді що складається з комплекту базових деталей згідно переліку (а.с.70).

Як вбачається з пояснень відповідача (а.с.118-120), трубовигинальна машина (станок) моделі И3534 транспортується виключно в розібраному вигляді.

Згідно пояснень представника відповідача, трубовигинальну машину відповідач повинен був скласти та налагодити на території позивача.

Однак, відповідач доказів виконання своїх зобов'язань у вигляді оформлення акта про приймання товару на території покупця суду не надав.

Враховуючи викладене, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, відповідно п. 5.6 договору.

На підставі викладеного, заявлена до стягнення сума попередньої оплати - 672500,00 грн підтверджена доказами та підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 14315,96 грн та інфляційних втрат в сумі 87711,87 грн.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, дана стаття встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання поставки товару, а отже прострочив виконання не грошового зобов'язання, в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 122923,97 грн.

Згідно ст.199 ГК України, виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною першою ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Так, позивач при зверненні до суду просив стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 122923,97 грн за порушення строків поставки товару, обумовлену сторонами договором, який укладений сторонами без заперечень та зауважень.

Відповідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Відповідно п. 7.2 договору, за несвоєчасну поставку товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 2 (подвійної) облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від загальної вартості непоставленого в строк товару.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що строк поставки товару відповідачем становить 120 календарних днів з моменту отримання 30% передоплати згідно п. 3.3.2, а саме: протягом 5 банківських днів з моменту підписання акта приймання корпусної бази на території продавця.

Враховуючи відсутність даного акту, повної проплати з боку позивача відповідно до п.3.3.2 договору суд вважає, що останнім не доведено факту прострочення відповідачем поставки товару за договором.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 672500,00 грн попередньої оплати обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівський верстато-ремонтний завод" (13264, Житомирська область, Чуднівський район, с. Краснопіль, вул. Чуднівська, 77, код 34065956) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергомонтаж" (83048, м.Донецьк, пр. Панфілова, 1, код 30346864): 672500,00 грн оплати за товар та 13450,00 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.04.15

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2 - позивачу (рек. з повід.),

3 - відповідачу (нарочно).