номер провадження справи 33/33/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015 Справа № 908/1033/15-г

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20) в особі ДТЕК Запорізька ТЕС (71503, м. Енергодар Запорізької області, вул. Промислова, 95)

до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 37) в особі Енергодарської філії (71503, м. Енергодар Запорізької області, вул. Промислова, 98-А, а/с 396)

про стягнення суми,

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача : Кириченко А.В. - довіреність № 239 від 07.11.2014 р.;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" м. Запоріжжя в особі ДТЕК Запорізька ТЕС, м. Енергодар Запорізької області звернулося в господарський суд Запорізької області із позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Київ в особі Енергодарської філії, м. Енергодар Запорізької області суми 22596,96грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди № З527 від 25.10.2013р., а також суми 1124,27 грн. пені, суми 116,08 грн. 3% річних та суми 1050,75 грн. втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи ст.ст. 526, 527, 625, 759, 762 ЦК України, ст. 193, 230 ГК України та умови договору оренди № З527 від 25.10.2013 р. Вказував, що відповідач орендну плату за період з грудня 2014 р. по січень 2015р. не сплатив, у зв'язку з чим, у нього утворився основний борг за вказаний період в сумі 22596,96 грн., що потягло за собою нарахування санкцій, передбачених Договором та Законом. Просив позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.02.2015 р. порушено провадження у справі № 908/1033/15-г, розгляд якої призначено на 24.03.2015 р.

В судовому засіданні 24.03.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК України судом було оголошено перерву до 14.04.2015 р. о 12 год. 45 хв.

Відповідач - у письмовому відзиві зазначив, що згідно позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором, за період грудень 2014 р. - січень 2015 р. складає 22596,96 грн. Платіжними дорученнями від 06.03.2015 р. (на суму 10000,00 грн.), від 10.03.2015 р. (на суму 1000,00 грн.) та від 17.03.2015 р. (на суму 2000,00 грн.), позивачу було перераховано суму 13000,00 грн. Залишок боргу за спірний період становить 9596,96 грн., який буде перераховано у березні 2015 р.

В судовому засіданні 24.03.2015р. представник відповідача підтвердив факт часткової оплати боргу.

В судове засідання 14.04.2015 р. відповідач свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В даному випадку, ухвала господарського суду Запорізької області від 18.02.2015 р. про порушення провадження по даній справі та призначення її до розгляду на 24.03.2015 р. була направлена за належною адресою відповідача. В судовому засіданні 24.03.2015 р. представник відповідача був присутній. Про оголошення у судовому засіданні перерви до 14.04.2015 р. представники позивача та відповідача були повідомлені у засіданні 24.03.2015р.

За таких обставин, суд зазначає, що про час та місце розгляду справи, відповідач є повідомленим належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки про час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

За клопотанням присутнього у судовому засіданні представника позивача фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Письмовою заявою від 23.03.2015 р. (вих. № 1107/1000), позивач, в порядку ст. 22 ГПК України збільшив розмір позовних вимог. Просив стягнути з відповідача суму 20895,44 грн. основного боргу (за період грудень 2014 р. - лютий 2015 р.), за період з 26.11.2014 р. по 23.03.2015 р. суму 2730,58 грн. пені, суму 2903,71 грн. втрат від інфляції та суму 224,34 грн. 3% річних. Заява позивача мотивована збільшенням хронологічного періоду стягнення заборгованості та нарахування санкцій (за лютий 2015р.)

В судовому засіданні 14.04.2015 р. позивач подав заяву (вих. № 1365/1000 від 10.04.2015 р.) про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача суму 23193,92грн. основного боргу (за період січень 2015 р. - березень 2015 р.), за період з 26.11.2014 р. по 23.03.2015 р. суму 2730,58 грн. пені, суму 2903,71 грн. втрат від інфляції та суму 224,34 грн. 3% річних. Заява позивача мотивована збільшенням хронологічного періоду стягнення заборгованості та нарахування санкцій (за березень 2015р.)

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За змістом п. 3.10 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

В даному випадку, при звернення з даним позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача суму 22596,96грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди № З527 від 25.10.2013р., яка утворилась за період грудень 2014 р. - січень 2015 р., а також суму 1124,27 грн. пені, суму 116,08 грн. 3% річних та суму 1050,75 грн. втрат від інфляції. Разом з тим, в письмових заявах за вих. № 1107/1000 від 23.03.2015 р. та 1365/1000 від 10.04.2015 р., позивач, посилаючись на часткове погашення відповідачем суми основного боргу та на факт того, що станом на дату розгляду справи, строк оплати за оренду в лютому 2015 р. та в березні 2015 р. вже настав, просить додатково стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 23193,92 грн. за період січень 2015 р. - березень 2015 р., а також за період з 26.11.2014 р. по 23.03.2015 р. суму 2730,58 грн. пені, суму 2903,71 грн. втрат від інфляції та суму 224,34 грн. 3% річних.

Оскільки заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог не суперечать ст. 22 ГПК України, вони прийняті судом до розгляду.

Враховуючи, що в даному випадку, позивачем не було заявлено про відмову від позову в частині стягнення суми основного боргу за грудень 2014 р. (або про зменшення розміру позовних вимог) - в порядку, встановленому ст. 22 ГПК України, суд констатує, що предметом позову є вимоги ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" м. Запоріжжя в особі ДТЕК Запорізької ТЕС, м. Енергодар Запорізької області про стягнення з ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Київ в особі Енергодарської філії, м. Енергодар Запорізької області суми 45193,92 грн. основного боргу (за період грудень 2014 р. - березень 2015 р.), за період з 26.11.2014 р. по 23.03.2015 р. суми 2730,58 грн. пені, суми 2903,71 грн. втрат від інфляції та суми 224,34 грн. 3% річних.

В судовому засіданні 14.04.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні 14.04.2015 р. справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Матеріали свідчать, що 25.10.2013 року між позивачем (Орендодавцем) та відповідачем (Орендарем) було укладено договір № З527 (надалі - Договір), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування, нежитлове приміщення площею 351,10 кв. м. (інв.№ 6223), первинна переоцінена вартість даного приміщення - 304902,25грн.

Відповідно до п. 1.4 Договору приймання - передача нежитлового приміщення в оренду і з оренди здійснюється на підставі акту приймання-передачі, в якому вказується технічний стан нежитлового приміщення на дату передачі його Орендарю в оренду або дату передачі Орендодавцю з оренди, який є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно із п. 1.5 Договору окрім орендної плати, Орендар відшкодовує Орендодавцю: витрати по сплаті до бюджету податків та зборів; витрати, пов'язані з водопостачанням і водовідведенням.

Майно передається в оренду з метою його використання в якості локомотивного депо, а також під ремонтні майстерні тягового рухомого складу та крану на залізничному ходу (п. 2.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що Договір набуває чинності з 01.10.2013 року і діє до 31.08.2016 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами зобов'язань по цьому Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 22.01.2014 р. до Договору) орендна плата за місяць встановлюється у розмірі 11038,58 грн. в т.ч. ПДВ 1839,76 грн. на підставі Протоколу угоди про орендну плату, який є невід'ємною частиною договору.

Розмір орендної плати, надані послуги з водопостачання і водовідведення,

відшкодування витрат по сплаті до бюджету за спеціальне використання водних ресурсів протягом дії договору може бути змінений у разі зміни цін і тарифів, інших нормативних документів по ціноутворенню, а також при переоцінці основних засобів і будь-яких інших поліпшень. При цьому складається додаткова угода і Протокол угоди про орендну плату (п. 5.2 Договору).

Згідно із п. 5.3 Договору розрахунки за оренду, надані послуги з водопостачання і водовідведення відшкодування витрат по сплаті до бюджету за спеціальне використання водних ресурсів здійснюються грошовими коштами на підставі акту про користування нежитловим приміщенням, підписаного в двосторонньому порядку по одному екземпляру для кожної зі сторін, які оформлюються після закінчення звітного місяця.

Розрахунки за спожиту електроенергію здійснюються згідно договору між Кам'янсько - Дніпровським РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго», та Орендарем (п. 5.4 Договору).

Пунктом 5.5 Договору встановлено, що величина витрат, яка підлягає відшкодуванню Орендарем, визначається на підставі розрахунків відповідно до калькуляції Орендодавця: відшкодування витрат за питну воду у розмірі 34,65 куб.м., на суму 81,43 грн. в т.ч. ПДВ 13,57 грн.; відшкодування витрат по прийому стічних вод у розмірі 34,65 куб.м., на суму 156,96 грн. в т.ч. ПДВ 26,16 грн.; відшкодування витрат по збору за спец використання водних ресурсів у розмірі 34,65 куб.м., на суму 19,8 грн. в т.ч. ПДВ 3,3 грн.

Відповідно до п. 5.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 29.09.2014 р. до Договору) розрахунки за оренду нежитлового приміщення, надані послуги за водопостачання і водовідведення, відшкодування витрат по сплаті до бюджету збору за спеціальне використання водних ресурсів здійснюються Орендарем грошовими коштами у наступному порядку: авансовий платіж за 5 днів до початку розрахункового місяця у розмірі 100% від суми, вказаної в Протоколі угоди про орендну плату; остаточна оплата з урахуванням авансового платежу протягом 5-ти банківських днів від дати підписання обома сторонами акту про надання права користування нежитловим приміщенням з урахуванням авансового платежу.

В пункті 6.3.2 Договору встановлено, що Орендар зобов'язаний у повному обсязі і в строки згідно п. 5.7 сплачувати орендну плату незалежно від результатів своєї господарської діяльності.

Відповідно до п. 8.2.1 Договору Орендар несе відповідальність за Договором за прострочення платежів за оренду по п. 5.10 у вигляді сплати Орендодавцю пені у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежів, але не

більш подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно долученого до матеріалів справи Акта приймання-передачі, об'єкт оренди по Договору був переданий Орендодавцем у користування Орендарю - з 20.10.2013 р.

Матеріали справи свідчать, що з боку позивача договірні зобов'язання виконувались належним чином. Так, протягом грудня 2014 р. - березня 2015 р. відповідачу були надані послуги з оренди на загальну суму 45193,92 грн., що підтверджується Актами про надання права користування нежитловим приміщенням: від 31.12.2014 р. на суму 11298,48 грн., від 30.01.2015 р. на суму 11298,48 грн., від 27.02.2015 р. на суму 11298,48 грн. та від 31.03.2015р. на суму 11298,48 грн. Зазначені Акти підписані уповноваженими представниками сторін та засвідчені печатками обох підприємств.

Проте, з боку відповідача, зобов'язання за Договором, в частині здійснення орендних платежів, належним чином не виконувались. Згідно долучених до матеріалів справи платіжних доручень, за період з грудня 2014 р. по квітень 2014 р., відповідачем було перераховано позивачу орендних платежів на загальну суму 22000,00 грн.

Решта боргу в сумі 23193,92 грн. залишилась несплаченою.

Позовні вимоги про стягнення з ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Київ Енергодарська філія, м. Енергодар Запорізької області суми 45193,92грн. основного боргу (за період грудень 2014 р. - березень 2015 р.), за період з 26.11.2014 р. по 23.03.2015 р. суми 2730,58 грн. пені, суми 2903,71 грн. втрат від інфляції та суми 224,34 грн. 3% річних, стали предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно положень ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Умовами Договору, а саме - п. 5.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 29.09.2014 р. до Договору) розрахунки за оренду нежитлового приміщення, надані послуги за водопостачання і водовідведення, відшкодування витрат по сплаті до бюджету збору за спеціальне використання водних ресурсів здійснюються Орендарем грошовими коштами у наступному порядку: авансовий платіж за 5 днів до початку розрахункового місяця у розмірі 100% від суми, вказаної в Протоколі угоди про орендну плату; остаточна оплата з урахуванням авансового платежу протягом 5-ти банківських днів від дати підписання обома сторонами акту про надання права користування нежитловим приміщенням з урахуванням авансового платежу.

Матеріали справи свідчать, що впродовж дії Договору, позивач належним чином виконував свої зобов'язання, що підтверджується двосторонніми Актами про надання права користування нежитловим приміщенням від 31.12.2014 р., від 30.01.2015 р., від 27.02.2015 р. та від 31.03.2015 р., на загальну суму 45193,92 грн.

Проте, орендні платежі, у визначені Договором строки, відповідачем оплачені не були.

Матеріали справи свідчать, що після порушення провадження у даній справі відповідач частково сплатив суму основної заборгованості, перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача суму 22000,00 грн., а саме: 06.03.2015 р. суму 10000,00грн., 10.03.2015 р. суму 1000,00 грн., 17.03.2015 р. суму 2000,00 грн., 26.03.2015 р. суму 3000,00 грн., 06.04.2015р. суму 5000,00 грн., 07.04.2015 р. суму 1000,00 грн.

Відповідно до приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження по справі, в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 22000,00 грн. слід припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Решта боргу, в сумі 23193,92 грн., залишилась несплаченою.

Доказів погашення боргу в сумі 23193,92 грн., відповідачем суду надано не було.

З урахуванням викладеного, суд відзначає, що доведеною та обґрунтованою є заявлена до стягнення сума основного боргу в сумі 23193,92 грн., яка і задовольняється судом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Невиконання відповідачем зобов'язання по сплаті основного боргу підтверджено матеріалами справи, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 224,34 грн. (нарахованих за період з 26.11.2014 р. по 23.03.2015 р.) та інфляційних втрат в сумі 2903,71 грн. (нарахованих за період з грудня 2014 р. по лютий 2015 р.), за неналежне виконання грошового зобов'язання є правомірними і обґрунтованими, а тому задовольняється у повному обсязі.

Розрахунок 3% річних та втрат від інфляції судом перевірено та визнано вірним.

Крім того, відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В даному випадку сторони в п. 8.2.1 Договору встановили, що Орендар несе відповідальність за Договором за прострочення платежів за оренду по п. 5.10 у вигляді сплати Орендодавцю пені у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежів, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

З огляду на вищевикладене, враховуючи умови Договору та приписи чинного законодавства, суд вважає, що вимога позивача про стягнення пені в сумі 2730,58 грн. нарахованої за період з 26.11.2014 р. по 23.03.2015 р., заявлена правомірно, а тому підлягає задоволенню. При цьому, суд відзначає, що розрахунок пені було здійснено позивачем з урахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та п. 6 ст. 231 ГК України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у сумі 1827,00 грн. покладається на відповідача, оскільки спір доведений до суду з його вини внаслідок неправомірних дій.

Керуючись ст.ст. 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 37) в особі Енергодарської філії (71503, м. Енергодар Запорізької області, вул. Промислова, 98-А, а/с 396; , п/р № 4567 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20, ) в особі ДТЕК Запорізька ТЕС (71503, м. Енергодар Запорізької області, вул. Промислова, 95; , п/р № 3542 в ТВБВ № 10007/0232 Філії - Запорізьке ОУ АТ Ощадбанк, МФО 313957) суму 23193 (двадцять три тисячі сто дев'яносто три) грн. 92 коп. основного боргу, суму 2730 (дві тисячі сімсот тридцять) грн. 58 коп. пені, суму 2903 (дві тисячі дев'ятсот три) грн. 71 коп. втрат від інфляції, суму 224 (двісті двадцять чотири) грн. 34 коп. три відсотки річних та суму 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі № 908/1033/15-г за вимогою про стягнення суми 22000,00 грн. основного боргу припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 17.04.2015р.

Суддя М.В. Мірошниченко