ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 року Справа № 912/4419/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чохи Л.В. (доповідача),

суддів: Антоніка С.Г, Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання Мудрак О.М.

Представники сторін не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.01.2015 року у справі №912/4419/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Київ

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про стягнення 358282,75 грн,-

ВСТАНОВИВ:

28.11.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" звернулося в господарський суд Кіровоградської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з позовом про стягнення боргу у сумі 56 944,25 грн, збитків у сумі 293 547,06 грн, штрафу у сумі 2 735,62 грн, процентів за користування чужими грошовими коштами у сумі 2 212,98 грн, пені у сумі 2 112,75 грн. та 3% річних у сумі 730,09 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу № 00006074 від 16.01.2013 року в частині повного та своєчасного розрахунку по сплаті лізингових платежів. (а.с. 2 - 9, 13-15)

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 28.01.2015 року (суддя Поліщук Г.Б.) позов задоволено частково: стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" борг у сумі 56 944,25 грн, штраф у сумі 491,18 грн, пеню у сумі 1 803,19 грн, 3% річних у сумі 730,09грн. та витрати на сплату судового збору у сумі 1 199,37 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що лізингові платежі за період з серпня 2014 року по січень 2015 року не є збитками позивача. ( а.с. 127-131)

25.02.2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" порушено апеляційне провадження з перегляду рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.01.2015 року. (а.с. 148)

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення господарського суду Кіровоградської області та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог. Посилання зроблені на слідуючі доводи:

- суд безпідставно відмовив у стягненні збитків у сумі 7 554,44 грн, що були завдані в зв'язку з оплатою юридичної допомоги;

- відповідно до пункту 12.9 договору фінансового лізингу у випадку припинення договору відповідач був зобов'язаний оплатити різницю між вартістю об'єкту і лізинговими платежами, що залишились несплаченими, вказана сума є упущеною вигодою і становить 285 992,62 грн;

- відповідно до умов пункту 8.2.2 договору за порушення своїх зобов'язань відповідач повинен був сплатити всі виставлені йому штрафи на суму 2735,62 грн;

- згідно пункт 2.1 договору фінансового лізингу у випадку прострочення оплати платежу до лізингоодержувача застосовується пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу і становить 2 112,75 грн;

- договором та законом розмір процентів за користування чужими коштами не встановлений, у такому разі за аналогією повинен застосовуватись розмір на рівні облікової ставки НБУ. (а.с. 149-155)

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи, не скористалися законним правом на участь їх представників в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і перевіривши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

При розгляді даної справи апеляційна інстанція встановила, що 16.01.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір про фінансовий лізинг, за умовами якого лізингодавець взяв на себе зобов'язання передати об'єкт лізингу: транспортний засіб типу VW Passat B7 1,8 TSI вартістю 26 824 доларів США у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах визначених цим договором. (а.с. 16-30)

На виконання умов договору лізингодавець передав легковий автомобіль марки VW Passat B7 1,8 TSI 2012 року виробництва, реєстраційний № НОМЕР_1 білого кольору вартістю 218 615,60 грн, що підтверджується актом приймання-передачі від 16.01.2013 року. (а.с. 31)

За умовами укладеного договору фінансового лізингу відповідач після отримання предмету лізингу був зобов'язаний сплачувати за користування предметом лізингу (легковим автомобілем) лізингові платежі згідно з графіком платежів, що є додатком до договору, яким було встановлено оплату періодичних лізингових платежів у доларах США в період з 16.01.2013 року по 15.01.2018 року відшкодування вартості предмету лізингу, процентів та комісії. (а.с. 27-30)

Відповідач за період з 16.01.2013 року по 15.09.2014 року сплатив позивачу лізингові платежі на суму (26824 дол. США - 19171,14 дол. США) 7652,86 дол. США, однак, з 15.10.2014 року свої зобов'язання по оплаті лізингових платежів не виконує, тому 16.07.2014 року позивач в односторонньому порядку розірвав договір.

Згідно з пунктом 4.2 цього договору право власності на об'єкт лізингу перейде до лізингоодержувача після завершення строку дії цього контракту та здійснення останнього лізингового платежу і виконання всіх зобов'язань.

Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" і на даний час залишається власником предмета лізингу.

Відповідно до частини 1 статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу (поставки).

На дату розірвання договору 16.07.2014 року відповідач мав заборгованість зі сплати лізингових платежів, які підлягали оплаті відповідно до передбачених графіком дат платежу за період з 15.10.2013 року по 16.07.2014 року у сумі 56 944,25 грн.

Частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно із частиною 4 статті 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, наслідком розірвання договору є відсутність у товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати. Враховуючи наведене та те, що право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача не прийшло, позовні вимоги щодо стягнення з останнього у вигляді збитків вартості цього майна, яке залишилося у власності позивача, є безпідставним і судом на законних підставах у стягненні 285 992,62 грн було відмовлено.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 29.10.2013 року у справі № 7/5005/2240/2012.

Відповідно до частин другої і третьої статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, із змісту наведеної норми права випливає, що домовленість сторін про розірвання угоди не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання угоди, у тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань з урахуванням умов договору та структури лізингових платежів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в своїй постанові від 19.12.2011 року.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Загальна сума 3% річних за період з 16.10.2013 року по 18.08.2014 року становить 730,09 грн.

Відповідно до пункту 8.2.1 договору у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовується пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми затримки до моменту повної виплати платежу.

В зв'язку з тим, що відповідач прострочив сплату платежів, слід стягнути з відповідача пеню за період з 16.10.2013 року по 27.07.2014 року у сумі 2112,75 грн.

Згідно з пунктом 8.2.2 договору у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані позивачем: еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу (якщо позивач вирішить надіслати таку третю вимогу).

Суд вірно стягнув з відповідача штрафи за перше, друге та третє нагадування (122,20 грн. + 163,60 грн. + 205,38 грн.) 491,18 грн.

Крім того, слід стягнути з відповідача судові витрати за юридичну допомогу (написання позовної заяви та участь у судових засіданнях) 5100 грн. (3500 грн. + 1600 грн.)

Оскільки сторони в договорі не визначили розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, стягнення їх в судовому порядку по аналогії є незаконним, про що вірно зроблено висновок судом першої інстанції.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" частково задовольнити.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.01.2015 року у справі №912/4419/14 змінити і викласти в слідуючій редакції:

"Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м. Київ, пр. П.Тичини, 1В, ідентифікаційний код 35571472) лізингові платежі у сумі 56 944,25 грн, штраф у сумі 491,18 грн, пеню у сумі 2112,75 грн, 3% річних у сумі 730,09грн, витрати на юридичну допомогу у сумі 5 100 грн. та витрати на сплату судового збору у сумі 1307,57 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити"

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м. Київ, пр. П.Тичини, 1В, ідентифікаційний код 35571472) витрати на сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги у сумі 54 грн.

Видачу наказів доручити господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.04.2015 року.

Головуючий Л.В. Чоха

Судді: С.Г. Антонік

Л.О. Чимбар