Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" квітня 2015 р. Справа № 906/1680/14.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Терлецької-Байдюк Н.Я.

За участю повноважних представників сторін:

- від стягувача: Терехов О.Л. - довіреність №2565-О від 18.08.2013;

- від боржника (заявника): ОСОБА_2 - фізична особа-підприємець

За заявою: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення господарського суду Житомирської області від 16.02.2015 по справі №906/1680/14

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м.Дніпропетровськ)

До: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Житомир)

про стягнення 19047,56 грн. (розстрочка виконання рішення)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 16.02.2015 по справі №906/1680/14 стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - 19047,56грн., з яких: 13058,28грн. - заборгованість за кредитом, 3511,23грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1764,97грн. - пеня, 713,08грн. - заборгованість по комісії, а також 1827,00грн. сплаченого судового збору.

05.03.2015 на примусове виконання вищезазначеного рішення видано відповідний наказ.

31.03.2015 на адресу суду від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшла заява, відповідно до якої останній просить суд відстрочити виконання рішення господарського суду Житомирської області від 16.02.2015 по справі №906/1680/14 до 01.09.2015 та розстрочити сплату суми боргу у розмірі 19047,56грн. шляхом щомісячних платежів рівними частинами в сумі 3200,00грн. у період з 01.10.2015 по 01.01.2016 та в період з 01.02.2016 по 05.02.2016 в сумі 3047,56грн.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 01.04.2015 заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 призначено до розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги, викладені в заяві, підтримав. Зокрема зазначив, що як відповідач та боржник суму заборгованості визнає в повному обсязі і готовий в добровільному порядку погасити, однак із складною економічною ситуацією в країні в даний час фактично не здійснює підприємницьку діяльність. Таким чином стягнення всієї суми боргу одноразово призведе до погіршення матеріального становища та припинення підприємницької діяльності.

Представник стягувача відзиву на заяву не надав, однак в усній формі проти розстрочки та відстрочки заперечив. Наголосив, що банк неоднаково пропонував фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 здійснити реструктуризацію боргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відстрочку та розстрочку виконання рішення та матеріали справи, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що у застосуванні приписів статті 121 ГПК господарським судам необхідно мати на увазі таке.

Господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо; розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували б наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення суду у даній справі або роблять його неможливим, а саме, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо. Не надано будь-яких доказів, які підтверджували б вжиття ним заходів по врегулюванню питання відстрочення або розстрочення виконання рішення суду із самим позивачем.

Також у заяві про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду боржник не зазначив обставини і не обґрунтував можливість виконання рішення суду саме відповідно до запропонованого графіку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 86, 121 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відстрочку та розстрочку виконання рішення господарського суду Житомирської області від 16.02.2015 по справі №906/1680/14 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам