ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015 року Справа № 904/7878/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Дармін М.О., Крутовських В.І. (зміна складу судової колегії відбулася на підставі розпорядження голови суду Євстигнеєва О.С. від 30.03.2015р.)

Секретар судового засідання: Валяр М.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Крижева В.І. представник, довіреність № 2 від 08.01.15;

від відповідача: Снігур А.Л. представник, довіреність № б/н від 14.11.14.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 року у справі №904/7878/14

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дом.Ком", м.Кривий Ріг,

про визнання договору № 415 від 01.07.14 р. укладеним, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014р. у справі №904/7878/14 (суддя Рудовська І.А.) у позові Комунального підприємства "Кривбасводоканал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дом.Ком" про визнання договору № 415 від 01.07.14 р. укладеним, відмовлено.

Рішення господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач не є виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання, та водовідведення підстави для підписання договору на умовах запропонованих позивачем, є недоцільними для відповідача, а також, враховуючи те, що позивачем порушено порядок укладення договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за № 415 від 01.07.2014 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з'ясування обставин, що мають значення для справи; з невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; з порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Скаржником зазначено, що укладення спірного договору про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення відповідно до ст..179 ГК України є обов»язковим для сторін, та стверджує, що строки передбачені ст. 181 ГК України ним дотримані.

На підтвердження статусу підприємства природних монополій КП "Кривбасводоканал" надано до матеріалів справи витяг зі зведеного переліку суб'єктів природних монополій, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 28.11.2012р. №874-р.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КК «Дом.Ком» у відзиві на апеляційну скаргу просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою подальшого укладення договору позивачем на адресу відповідача було направлено два примірника договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за №415 від 01.07.2014 року.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору позивач (як виконавець) зобов'язується своєчасно надавати відповідачеві - управителю багатоквартирного будинку (як споживачу), відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а відповідач - зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Умовами договору визначено, що розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання на момент укладення договору орієнтовано становить 29 961,51 грн. без ПДВ, у тому числі: за послуги з центрального постачання холодної води: 13014,23 грн. без ПДВ за 15528,23 м3; за послуги з водовідведення: 16947,28 грн. без ПДВ за 15574,23 м3.

28.07.2014 р. відповідачем складено протокол розбіжностей до договору, відповідно до положень ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

Протокол розбіжностей отримано позивачем 19.08.14р., що підтверджується відміткою про реєстрацію на супровідному листі №922 від 28.07.14р. (а.с.27) та не заперечується сторонами.

05.09.14р. позивачем було направлено на адресу відповідача лист №3437 від 05.09.14р., яким запропоновано відповідачу 08.09.14р. з'явитися до позивача з метою врегулювання розбіжностей по спірному договору. Вказаний лист отримано відповідачем 05.09.14р. (а.с.29).

Оскільки відповіді на вищевказаний лист надано не було, 08.09.14р. протокол узгодження розбіжностей з супровідним листом направлено на адресу відповідача (а.с.63), який отримано відповідачем 08.09.14р. згідно відмітки про отримання.

У зв'язку з не врегулюванням розбіжностей по спірному договору, позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 415 від 01.07.2014 р. між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дом.Ком" укладеним у викладеній у позовній заяві редакції.

Згідно з частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За правилами статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" визначено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Послуги з надання водопостачання та водовідведення за змістом ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є одним з видів комунальних послуг.

Частинами 2, 4 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець і виробник; особливими учасниками цих відносин є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем (частини 1 і 2 статті 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Статтею 1 цього Закону визначено, що виконавець послуги -це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник послуги - це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

За результатами проведеного Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради конкурсу, відповідач став переможцем по Об'єкту № 1 у Жовтневому районі, та являється виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та при будинкової території.

Відповідач в своїй діяльності керується наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства за № 76 від 17.05.2005р. "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території", відповідно до яких на виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території покладено обов'язок забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням.

Наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 10.08.2004 року за № 150 визначено примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Постановою КМУ № 869 від 01.06.2011 року "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" визначено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

До тарифів з утримання будинків і споруд та при будинкової території, затверджених Криворізькою міською радою, на підставі яких відповідач надає послуги населенню, надання послуг з водопостачання та водовідведення не передбачено.

Виходячи з зазначених законодавчих приписів, слід дійти висновку, що укладення договорів на послуги з водопостачання та водовідведення між позивачем як виробником цих послуг та відповідачем можливе якщо останній є споживачем чи виконавцем послуг та/або самостійно здійснює функції балансоутримувача будинку чи управителя.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідач не відноситься до суб'єктного складу осіб, з якими відповідно до частини 2 статті 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" підприємства питного водопостачання безпосередньо повинні укладати договори про надання відповідних послуг, оскільки балансоутримувачем житлових будинків (об'єкт № 1) в м. Кривому Розі являється Управління комунальної власності міста Виконкому Криворізької міської ради, та при наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення - не передбачено.

Не приймаються до уваги судом, посилання скаржника на Постанову КМУ від 01.10.2014р. №532 «Про внесення змін до Постанови КМУ № 869 від 01.06.2011 року» в частині формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а саме те, що тариф на послуги враховує вартість отриманих послуг з централізованого постачання холодної води (з урахуванням втрат та витрат води у внутрішньобудинкових системах), водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в обсягах, визначених за приладами обліку або відповідно до Методики розроблення технологічних нормативів використання питної води житлово-експлуатаційними підприємствами та організаціями, затвердженої в установленому порядку.". Оскільки вказана Постанова діє з 24.10.2014р., в той час як позивачем надано пропозиції укласти спірний договір в липні 2014р.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено що сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Отже, частини 3, 4, 5, 7 статті 181 ГК України застосовуються у випадку, коли сторони мають намір укласти відповідний договір, але не можуть дійти згоди щодо окремих його умов. При цьому, розбіжності до суду передаються лише якщо на це є згода обох сторін, за виключенням випадку, коли договір заснований на державному замовленні або укладання якого, є обов'язковим для сторін на підставі закону або виконавцем є монополіст, на якого покладається обов'язок передати відповідний спір на вирішення суду, у разі отримання ним договору з протоколом розбіжностей, з якими він не згоден.

Відповідно до ст.187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем вжито заходи щодо врегулювання розбіжностей в установлений ст.. 181 Господарського кодексу України строк, тобто в межах строку для врегулювання розбіжностей.

Позивачем до матеріалів надано копії ухвал господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.14р.по справі №904/6921/14 та 26.09.14р. по справі №904/7413/14, якими місцевим судом повернуто позовні заяви КП "Кривбасводоканал" до ТОВ "Керуюча компанія "Дом.Ком" про визнання договору № 415 від 01.07.2014 р. укладеним в редакції позивача та врегулювання розбіжностей при укладанні договору № 415 від 01.07.2014 р.

Відносно строку, пропущеного для передачі розбіжностей до суду, то на підставі положень статті 181 Господарського кодексу України, вказаний строк не є процесуальним, і його поновлення будь-якими нормами матеріального права не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені господарським судом на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду про відсутність правових підстав для задоволення позову відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а, отже, підстави для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 року у справі №904/7878/14 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 14.04.2015 року.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.І. Крутовських

Суддя М.О. Дармін