КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Справа№ 910/19130/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Рябухи В.І.

Калатай Н.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, дов. № 879 від 30.04.2014;

від відповідача: не викликався та не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2014

у справі № 910/19130/14 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДПЗКУ-МТС"

про відшкодування збитків в сумі 112 493,65 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/19130/14 відкладено на 23.03.2015.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.11.2014 у справі № 910/19130/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що договір № КО-ЧРК-17/13 суду представлений в копії, на вимогу суду щодо надання оригіналу вказаного договору суду повідомлено, що оригінал зазначеного договору вилучений слідчим для проведення експертизи в межах кримінального провадження, порушеного за фактом підробки документів; суду не доведено підстав вказаного позову та не встановлено договірних відносин по збиранню врожаю (обсягом 8,03 га), на підставі чого у відповідача виник обов'язок збирати такий врожай; суд дійшов висновку, що позивачем належними засобами доказування не доведено суду наявності складу правопорушення у діях відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та внаслідок цього отриманими збитками позивача; обов'язок доведення таких складових правопорушення, як протиправність поведінки, причинно-наслідкового зв'язку та збитків покладається законом на позивача; суду не підтверджено обставин, з якими у відповідача виник обов'язок по збиранню врожаю; в межах справи судом не встановлені договірні відносини надання і споживання послуг по збиранню врожаю 2013р. згідно із договором про надання послуг № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013 на площах 340 га; судом не встановлено укладення між сторонами іншого договору по збиранню на іншу площу, зокрема, 8,03 га; зворотного матеріали справи не містять, а відтак, суду не доведено наявності обов'язку відповідача збирати врожай позивача.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2014 у справі № 910/19130/14 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що підписаний сторонами примірник договору № КО-ЧРК-17/13 так і не отримав, кукурудзу, яку мав відповідач зібрати за цим договором з 8,03 га угідь, не зібрав, постійно обіцяючи виконати умови договору; оскільки договір № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013, додаткова угода до нього та акти здачі-приймання виконаних робіт, які були надані Господарському суду Черкаської області в матеріалах до позовної заяви відповідача у справі № 925/182/14 мали ознаки підроблення, позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою щодо встановлення факту підробки та притягнення винних в цьому осіб до кримінальної відповідальності; слідчими органами Придніпровського РВ в м. Черкасах УМВС України в Черкаській області по вказаному факту порушено кримінальне провадження, яке на даний момент знаходиться в стадії досудового розслідування, підроблені документи (договір № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013, додаткова угода до нього та акти виконаних робіт) слідчими органами у відповідача постановою про виїмку вилучені для проведення відповідних криміналістичних експертиз.

На думку скаржника, раніше винесене рішення у справі № 925/182/14 про наявність договору щодо збирання врожаю кукурудзи з орендованих позивачем земельних угідь має преюдиційне значення для вирішення спору у справі № 910/19130/14; наведені обставини чітко підтверджують факт наявності такого договору, укладеного між сторонами щодо збирання кукурудзи врожаю 2013р.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів скарги, вказує на те, що протягом шести місяців від позивача (з вересня 2013р. - момент укладання договору № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013 та додаткової угоди № 1 від 18.09.2013 до цього договору, по березень 2014р. - момент фіксації позивачем обстежень полів та загибелі врожаю кукурудзи, та вже після подання відповідачем позовної заяви у січні 2014р. до Господарського суду Черкаської області про стягнення заборгованості з позивача за надані послуги) не надходило до відповідача жодних зауважень, претензій, вимог щодо неналежного виконання умов договору, тому твердження позивача щодо безпідставної відмови відповідача від збирання кукурудзи на площі тільки 8,03 га на території Софіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області повністю спростовується; посилання позивача на те, що він замовляв послуги тільки в межах Софіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області у кількості 8,03 га кукурудзи є необґрунтованими та спростовується тим, що ані договором, ані додатковою угодою № 1 до нього, не було визначено місце укладання та місце надання послуг, а тільки їх об'єм, що визначається у гектарах; більш того, згідно із умовами договору відповідач був зобов'язаний направити лист на адресу відповідача щодо місця поставки комбайнів, які будуть здійснювати збирання врожаю, але доказів направлення такого листа та самого листа позивач також не надав; документи, які додає позивач до позовної заяви в підтвердження розрахунку ціни вартості кукурудзи, врожайності зерна кукурудзи по району, є інформаційно-обліковими і статистичними даними органів виконавчої влади за місцем оформлення оренди земельних ділянок позивача, і не можуть слугувати доказом спричинення збитків відповідачем, тому є неналежними доказами.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, враховуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з відповідача 112 493,65 грн. збитків, які спричинені позивачу внаслідок невиконання відповідачем умов договору від 11.09.2013 № КО-ЧРК-17/13 про надання послуг по збиранню кукурудзи із земельних угідь площею 8,03 га, розташованих в межах Софіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Підставами позову зазначено невиконання відповідачем умови договору від 11.09.2013 № КО-ЧРК-17/13 про надання послуг по збиранню кукурудзи в обсязі 8,03 га, ч. 1 ст. 224 ГК України, ч. 2 ст. 11, ст. 509 ЦК України.

До позовної заяви позивачем додано копію договору № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013, відповідно до п. 1.1 якого відповідач, за договором виконавець, зобов'язується в порядку та на умовах даного договору на території сільськогосподарських угідь позивача, за договором замовника, надати останньому послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на пальному позивача, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги.

Зі змісту п.п. 1.2-1.3 договору № КО-ЧРК-17/13 вбачається, що сторони домовились, що відповідач надаватиме послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на площі 340 га; найменування с/г культури - кукурудза; плановий початок надання послуг - 16.09.2013; вартість послуг за 1 зібраний га складає 320 грн.; загальна вартість наданих послуг, в т.ч. ПДВ, становить 108 800,00 грн.

Згідно із п. 3.3 договору № КО-ЧРК-17/13 загальна вартість наданих послуг обчислюється, виходячи з актів передачi-приймання наданих послуг, що підписані сторонами.

В п. 2.2 договору № КО-ЧРК-17/13 сторонами погоджено, що за 5 календарних днів до планованого початку надання відповідачем послуг, зазначених в п. 1.2 договору, позивач шляхом надіслання відповідачу листа уточнює терміни початку збиральних робіт із зазначенням дати та адреси подачі техніки відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву від 06.10.2014 відповідач стверджував про необґрунтованість посилання позивача на замовлення ним послуги в межах тільки Софіївської сільської ради Черкаського району Черкаської області у кількості 8,03 га кукурудзи та наполягав на тому, що між сторонами було укладено 11.09.2013 договір № КО-ЧРК-17/13 про надання відповідачем позивачу послуг по збиранню урожаю сільськогосподарських культур у загальній кількості 340,00 га кукурудзи, а згідно із додатковою угодою № 1 від 28.09.2013 до договору № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013 кількість послуг була збільшена до 890,00 га (кукурудза - 340 га, соняшник - 250 га, соя - 300 га).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2014 у справі № 910/19130/14 було зобов'язано позивача, у тому числі, надати оригінали документів, доданих до позовної заяви (для огляду).

В оскаржуваному рішенні вказано, що на вимогу суду щодо надання оригіналу вказаного договору суду повідомлено, що оригінал зазначеного договору вилучений слідчим для проведення експертизи в межах кримінального провадження, порушеного за фактом підробки документів.

У матеріалах справи наявна довідка, видана позивачу слідчим СВ Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області від 26.06.2014 № 5591 про те, що кримінальне провадження № 0000864 триває, документи, що перебували у володінні відповідача та перелічені у цій довідці - вилучено.

Щодо договору № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013 із додатковою угодою № 1 від 18.09.2013 до цього договору, то слід зазначити про наступне.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.07.2014 у справі № 925/182/14 постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2014 у справі № 925/182/14 скасовано, а рішення Господарського суду Черкаської області від 20.03.2014 у справі № 925/182/14 залишено в силі.

Зазначеним рішенням Господарського суду Черкаської області від 20.03.2014 у справі № 925/182/14 було відмовлено повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДПЗКУ-МТС" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення 47 711,30 грн. заборгованості та санкцій, у зв'язку із неоплатою послуг, наданих згідно із договором № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013 та додаткової угоди № 1 від 18.09.2013 до зазначеного договору.

У рішенні Господарського суду Черкаської області від 20.03.2014 у справі № 925/182/14 вказано про недоведеність вимог про надання послуг по збиранню врожаю 2013р. згідно із договором № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013 та додаткової угоди № 1 на площах 890 га.

До позовної заяви у справі № 910/19130/14 позивачем додано розрахунок збитків, відповідно до якого сума 112 493,65 грн. отримана внаслідок перемноження кількості га на площі збирання урожаю - 8,03 га на розмір урожайності та середньої ціни реалізації кукурудзи.

Згідно із п. 7.1 договору № КО-ЧРК-17/13 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

В якості доказів, які підтверджують розмір понесених позивачем збитків, останнім до матеріалів справи надано документи, а саме: акт обстеження орендованої позивачем земельної ділянки (ріллі), що розташована в межах Софіївської сільської ради та план-схему обстежуваної земельної ділянки від 18.03.2014; копії фотознімків; довідку Софіївської сільради від 21.02.2014 № 56/02-13; довідку управління агропромислового розвитку Черкаської районної державної адміністрації від 18.03.2014 № 231/03-04 про урожайність зернової кукурудзи у 2013р. по Черкаському району; довідку Головного управління статистики у Черкаській області від 20.08.2014 № 07-15/7726 про надання інформації щодо ціни реалізації однієї тонни кукурудзи на зерно.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків, та моральної шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом; при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

В ч.ч. 1, 6 ст. 226 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі; у разі невиконання зобов'язання виконати певну роботу (надати послугу) управнена сторона має право виконати цю роботу самостійно або доручити її виконання (надання послуги) третім особам, якщо інше не передбачено законом або зобов'язанням, та вимагати відшкодування збитків, завданих невиконанням зобов'язання.

Враховуючи ту обставину, що у матеріалах справи № 910/19130/14 відсутній оригінал договору № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013 саме у редакції, копію якого додано позивачем до позовної заяви та наявність якого саме у редакції, копію якого надано позивачем до матеріалів справи № 910/19130/14 заперечується відповідачем, який вказаний учасником цієї угоди, то слід дійти висновку про те, що позивачем матеріалами справи не доведено того, що між сторонами укладено договір № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013 саме в редакції, копію якого позивачем надано до матеріалів справи № 910/19130/14.

Слід зазначити й про те, що у матеріалах справи відсутні й побіжні докази наявності між сторонами зазначеної угоди в редакції, копію якої надано позивачем.

Як передбачено пунктом 2.2 зазначеної копії договору № КО-ЧРК-17/13, за 5 календарних днів до планованого початку надання відповідачем послуг, зазначених в п. 1.2 договору, позивач шляхом надіслання відповідачу листа уточнює терміни початку збиральних робіт із зазначенням дати та адреси подачі техніки відповідача.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази надсилання позивачем відповідачу листа із уточненням терміну початку збиральних робіт із зазначенням дати та адреси подачі техніки відповідачем.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявні у справі копії документів: довідки Управління агропромислового розвитку від 18.03.2014 № 231/03-04, довідки Головного управління статистики у Черкаській області від 20.08.2014 № 07-15/7726 свідчать лише про офіційні статистичні дані, без врахування фактичних обставин господарювання позивача.

Так, досягнення урожайності ц/га 2013 рік 63,6 залежить від вчинення позивачем ще до моменту збирання урожаю цілого ряду агротехнічних робіт, своєчасно та із застосуванням техніки, робочої сили, мінеральних добрив.

Здійснення таких необхідних заходів позивачем матеріалами справи не доведено.

Позивачем у розрахунку розміру збитків застосовано ціну 2 202,70 грн., проте, згідно із довідкою Головного управління статистики у Черкаській області від 20.08.2014 № 07-15/7726 така середня ціна реалізації однієї тонни кукурудзи існувала по області у січні-липні 2014р., а позивачем не надано до матеріалів справи доказів існування можливості реалізувати кукурудзу по зазначеній ціні, а саме: договори купівлі-продажу кукурудзи та докази погодження ціни не нижче зазначеного розміру.

При цьому слід зазначити про недоведеність матеріалами справи й самого розміру збитків, які згідно із визначенням підстав у позовній заяві, є упущеною вигодою.

Проте, позивачем не відраховано від цієї суми усіх необхідних витрат, які позивач несе у процесі здійснення господарської діяльності, та які не залежать від дій відповідача і відносяться на собівартість діяльності позивача, а саме: витрати на купівлю зерна, зберігання, підготовлення ріллі та зерна до посіву, посів, догляд у процесі росту, у тому числі витрати на міндобрива, витрати на збирання та зберігання до моменту продажу, а також податки та збори, які підлягають сплаті позивачем.

Також позивачем не доведено матеріалами справи того, що ним вжито усіх заходів по уникненню або зменшенню збитків, оскільки немає доказів відмови інших осіб, здатних надати послуги по збиранню урожаю.

Отже, позивач матеріалами справи не підтвердив наявність вини відповідача у спричиненні збитків, відсутність своєї вини у наявності збитку, розміру збитку, причинно-наслідкового зв'язку між порушенням відповідача та збитком позивача, вжиття заходів по зменшенню збитків.

Доводи апеляційної скарги не є такими, що спростовують висновки оскаржуваного рішення, враховуючи викладене та наступне.

У рішенні Господарського суду Черкаської області від 20.03.2014 у справі № 925/182/14 не встановлено факту укладання між сторонами договору № КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013 саме у редакції наданої позивачем копії договору № КО-ЧРК-17/13 до матеріалів справи № 910/19130/14, тому щодо цієї обставини підстави для застосування норми ст. 35 ГПК України відсутні.

Та обставина, що у справі № 925/182/14 наданий відповідачем договір № КО-ЧРК-17/13 та додаткову угоду № 1 не визнано доказом надання відповідачем послуг, не є ані фактом, ані доказом того, що сторонами було укладено договір № КО-ЧРК-17/13 саме в такій редакції, копію якої позивачем надано до матеріалів справи № 910/19130/14.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.11.2014 у справі № 910/19130/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 без задоволення.

2. Справу № 910/19130/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді В.І. Рябуха

Н.Ф. Калатай