Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

15 квітня 2015р. справа №927/216/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго»,

вул. Комсомольська 55-б, м. Чернігів, 14000

До відповідача: Чернігівської районної ради Чернігівської області,

вул. Шевченка, 48, м.Чернігів,1 4027

про стягнення 257 039грн.56коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: Рябчук С.В. юрисконсульт довіреність №10 від 02.01.2015р.

Від відповідача: Радченко Я.А. начальник юридичного відділу доручення №01-03/203 від 05.03.2015р.

Рішення приймається після оголошених в судових засіданнях перерв, з 17.03.2015р. по 26.03.2015р., з 26.03.2015р. по 09.04.2015р., з 09.04.2015р. по 15.04.2015р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 198383,05грн. за поставлену теплову енергію за період з січня 2013р. по грудень 2013р. згідно договору №1-0308 від 01.07.2004р., 12746,93грн. 3% річних за період з 02.02.2013р. по 01.02.2015р., 45909,58грн. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції за період з 02.10.2013р. по 31.12.2014р.

Від позивача надійшло клопотання від 25.02.2015р. про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 03.03.2015р. надав клопотання від 02.03.2015р. про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 17.03.2015р. надав клопотання від 16.03.2015р. про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.03.2015р. надав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково на суму 174161,36грн., зазначивши, що у 2013р. правовідносини між позивачем та відповідачем регулювалися виключно договором №1-0308 Т1 від 18.06.2013р., а не договором №1-0308 від 01.07.2004р. на який позивач посилається у позовній заяві, що районна рада здійснювала платежі за отримані послуги від позивача відповідно до взятих бюджетних зобов'язань, які зареєструвала в казначействі, що із наданих позивачем розрахунків слідує, що районна рада нібито спожила 503,0597 Гкал, що перевищує кількість теплової енергії, обумовленої в п.1.4 договору №1-0308 Т1 від 18.06.2013р. - 477,4746Гкал на придбання якої проводилась процедура державної закупівлі, 503,0597Гкал-477,4746Гкал=25,5851Гкал - завищена кількість закупівлі. За результатами звіряння розрахунків за теплову енергію районна рада сплатила за спожиту теплову енергію в 2013р. частково за 293,2638Гкал, через відсутність фінансового забезпечення за спожиті 184,1808Гкал районна рада заборгувала позивачу. Відповідач зазначив, що сплата 3% річних та інфляційних буде перешкоджати в здійсненні радою своїх повноважень у зв'язку з тяжким фінансовим становищем в державі.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.03.2015р. надав клопотання про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Від позивача надійшло клопотання від 23.03.2015р. про залучення документів до матеріалів справи в т.ч. пояснення на відзив від 23.03.2015р. та пояснення по справі від 20.03.2015р., яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

У поясненні на відзив позивач зазначив, що 01.07.2004р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №1-0308 на постачання теплової енергії, строк дії якого відповідно до п.11.1 в редакції додаткової угоди встановлений до 10.10.2006р. та вважається щорічно продовженим з дня попереднього терміну його дії на наступний річний термін, отже договір №1-0308 діяв до 17.06.2013р. включно. 18.06.2013р. у відповідності до вимог ЗУ «Про здійснення державних закупівель» між позивачем та відповідачем було укладено договір №1-0308Т1, оскільки процедура закупівлі була розпочата тільки у квітні 2013р., про що свідчить протокол №3 від 16.04.2013р. та повідомлення про акцепт №01-03/217 від 08.05.2013р. Дійсно, відповідно до п.11.1 договору №1-0308Т1 сторони домовились, що умови договору №1-0308Т1 розповсюджуються на правовідносини сторін, що склалися до моменту його укладання, а саме з 01.01.2013р., пункт 11.1 договору №1-0308Т1 був викладений а такій редакції для можливості оплати Чернігівською районною радою за спожиту теплову енергію за 2013р. Оскільки договір №1-0308Т1 був укладений лише 18.06.2013р., а споживання теплової енергії у 2013р. розпочато з 01 січня, то з 01.01.2013р. по 17.06.2013р. діяв договір №1-0308, саме по договору №1-0308 були виписані рахунки-фактури за спожиту теплову енергію за січень, лютий, березень, квітень 2013р. і в період з 08.02.2013р. по 06.08.2013р. включно відповідачем було сплачено за спожиту теплову енергію, де в призначенні платежу вказано «оплата за теплову енергію згідно акту №1 від 01.02.2013р. договору №1-0308 від 01.07.2004р. Твердження відповідача про те, що відповідачем було перевищено кількість спожитої теплової енергії з вини позивача не відповідає дійсності, оскільки при укладанні договору №1-0308Т1 була розрахована кількість теплової енергії, що може бути отримана споживачем за договором №1-0308Т1 - 477,4746Гкал. У зав'язку з перевищенням обсягу спожитої теплової енергії по договору №1-0308Т1 відповідно до п.12.10 договору №1-0308Т1 після припинення дії даного договору відносини сторін регулюються договором №1-0308 від 01.07.2004р., а отже обсяг спожитої теплової енергії в розмірі 25,5851Гкал, який є перевищенням спожитої теплової енергії по договору №1-0308Т1 був нарахований на грудень 2013р. в сумі 24193,55грн. по договору №1-0308, який продовжив свою дію після закінчення дії договору №1-0308Т1.

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні 26.03.2015р. надали клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволені судом.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.03.2015р. надав клопотання про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні надав клопотання №797 від 09.04.2015р., в якому просив прийняти відмову позивача від позову в частині стягнення втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції в сумі 45909,58грн. та задовольнити позов в частині стягнення з відповідача 198383,05грн. основного боргу, 12746,93грн. 3% річних та 5140,79грн. судового збору.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття судом рішення по справі збільшити, зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а подане позивачем клопотання про відмову від позову в частині стягнення втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції в сумі 45909,58грн. не суперечить діючому законодавству та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси, а тому суд приймає відмову позивача від позову в частині стягнення з відповідача втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції в сумі 45909,58грн. Суд розглядає справу з урахуванням задоволеної заяви позивача про відмову від позову в частині стягнення з відповідача втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції в сумі 45909,58грн.

Представник відповідача в судовому засіданні надав відзив на позовну заяву №01-06/301 від 09.04.2015р., в якому зазначив, що у зв'язку з проведенням додаткової звірки взаєморозрахунків з позивачем під час оголошеної перерви та згідно умов договорів на постачання теплової енергії (зі змінами та доповненнями), укладеними з ПАТ «Облтеплокомуненерго», Чернігівська районна рада визнає позовні вимоги на суму 211129,98грн., в т.ч. суму боргу за спожиту теплову енергію 198383,05грн., нарахування 3% річних - 12746,93грн., та просив при вирішенні справи по суті не брати до уваги відзив на позов від 17.03.2015р.

Відзив за №01-06/301 від 09.04.2015р. Чернігівської районної ради на позовну заяву долучений судом до матеріалів справи та прийнятий до розгляду з огляду на процесуальне право відповідача, відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України, визнавати позов та змінювати свою позицію у порівнянні з раніше поданим відзивом на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Згідно п.1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 19.04.2012р., номер запису 3001350, Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» є новим найменуванням відкритого акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго».

Згідно п.1.2 Статуту Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є правонаступником майна, майнових прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» та Державного комунального підприємства теплових мереж «Облтеплокомуненерго».

Відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України в реєстрі значиться Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго», ідентифікаційний код 03357671, місцезнаходження м. Чернігів, вул.Комсомольська,55-б.

Статтями 19 Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язковість укладення в письмовій формі договору на постачання теплової енергії на опалення та гарячої води.

У відповідності до положень ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

01.07.2004р. між відкритим акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго», правонаступником якого є позивач, та Чернігівською районною радою, укладено договір на постачання теплової енергії №1-0308 (далі - договір №1-0308 від 01.07.2004р.). Окрім того, до вказаного договору сторонами було укладено додаток №1, в якому наведено перелік та адреси опалювальних об'єктів, додаток №3 «Річна потреба теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання.

Як вбачається із матеріалів справи, в подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору на постачання теплової енергії №1-0308 від 01.07.2004р., якими вносилися зміни, доповнення, а саме: додаткова угода від 01.12.2005р., додаткові угоди від 24.10.2007р. та від 01.03.2009р., якими вносились зміни до додатку №1 та додатку №3 до договору, додаткова угода від 01.02.2012р., додаткова угода від 01.09.2012р.

Відповідно до п.1.1. договору №1-0308 від 01.07.2004р. (в редакції додаткової угоди від 01.12.2005р.) виробник (позивач у справі) бере на себе зобов'язання виробляти, транспортувати та постачати споживачеві (відповідачу у справі) теплову енергію для опалення, а споживач зобов'язується сплачувати виробникові за надані послуги за встановленими тарифами в терміни та на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п.11.1 договору №1-0308 від 01.07.2004р. (в редакції додаткової угоди від 01.12.2005р.) він діє до 10.10.2006р., набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим з дня збігу попереднього терміну його дії на наступний річний термін, якщо протягом останнього місяця дії договору від жодної зі сторін не надійшло заяви про відмову від нього.

Приймаючи до уваги, що сторонами не подано доказів відмови від договору на постачання теплової енергії №1-0308 від 01.07.2004р. (з урахуванням змін, доповнень), суд доходить висновку, що дія вказаного договору була продовжена відповідно до 10.10.2014р.

Згідно п.2.1 договору №1-0308 від 01.07.2004р. теплова енергія постачається споживачу для об'єктів, перерахованих у додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору на опалення, вентиляцію, гаряче водопостачання та технологічні потреби.

У додатку № 1 до договору №1-0308 від 01.07.2004р. (в редакції додаткової угоди від 01.09.2012р.) сторони визначили, що опалювальні об'єкти знаходяться в м. Чернігові, вул.Шевченка,48: адміністративна будова №1 площа 3734,4кв.м., гараж на 8 боксів площа 276,4кв.м., гараж на 2 бокси площа 138,9кв.м., гараж площа 94,5кв.м., гараж площа 116,2кв.м., вул.Шевченка,48а: адміністративна будова №2 площа 503,8кв.м.

Згідно п.1.2 договору №1-0308 від 01.07.2004р. (в редакції додаткової угоди від 01.09.2012р.) тарифи/двоставкові тарифи на комунальні послуги змінюються за поданням виробника до органів влади (місцевого самоврядування) за умови їх затвердження (погодження) в установленому законодавством порядку. Нові тарифи/двоставкові тарифи є обов'язковими до застосування та набувають чинності для сторін без укладання додаткових угод.

Згідно п.1.3 договору №1-0308 від 01.07.2004р. (в редакції додаткової угоди від 01.09.2012р.) ціна цього договору включає ціну (вартість) проданої за цим договором теплової енергії. Ціна (вартість) проданої за цим договором теплової енергії визначається на підставі встановлених тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Як свідчать матеріали справи, постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України №167 від 30.09.2011р. «Про встановлення тарифів на теплову енергію ВАТ «Облтеплокомуненерго» (м. Чернігів)», яка набрала чинності з 01.10.2011р., Відкритому акціонерному товариству «Облтеплокомуненерго» (м. Чернігів), правонаступником якого є позивач, затверджено одноставковий тариф на теплову енергію для бюджетних установ - 788,00грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Відповідно до п.5.1 договору №1-0308 від 01.07.2004р. (в редакції додаткової угоди від 01.09.2012р.) облік споживання теплової енергії проводиться за показниками засобів (приладів) обліку або розрахунковим методом згідно з «Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» та даними, вказаними у додатку №1 цього договору, а також з урахуванням вимог діючих нормативно-правових актів України (норм, правил і таке інше) в сфері теплопостачання.

Відповідно до п.5.4 договору №1-0308 від 01.07.2004р. (в редакції додаткової угоди від 01.09.2012р.) споживач, який має засоби обліку, повинен щомісячно подавати теплопостачальнику підписаний та скріплений печаткою споживача звіт, в якому відображаються зняті візуально показання засобу (приладу) обліку теплової енергії. Звіт подається до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли 20 число поточного місяця збігається з вихідним або святковим днем, то день подання звіту переноситься на попередній робочий день. В разі ненадання споживачем вказаного звіту, виробник має право виконати облік розрахунковим методом у відповідності до умов цього договору.

Як свідчать матеріали справи та підтверджують сторони, 18.06.2013р. між публічним акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» та Чернігівською районною радою, укладено договір №1-0308Т1 на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії (далі - договір №1-0308Т1 від 18.06.2013р.), відповідно до умов якого теплопостачальна організація (позивач у справі) бере на себе зобов'язання виробляти, транспортувати та постачати споживачеві теплову енергію, зазначену в Державному класифікаторі продукції та послуг ДК 016:2010 під кодом 35.30.1 (пара та гаряча вода, постачання пари та гарячої води) для опалення, а споживач (відповідач у справі) зобов'язується сплачувати теплопостачальній організації за теплову енергію за встановленими тарифами/двоставковими тарифами в терміни та на умовах, передбачених цим договором (п.1.1 договору). Після припинення дії цього договору відносини сторін регулюються договором №1-0308 від 01.07.2004р. (п.12.10 договору №1-0308Т1 від 18.06.2013р.).

За умовами п.11.1 договору №1-0308Т1 від 18.06.2013р. він діє до 31.12.2013р. включно, набирає чинності з дня його підписання сторонами, а також сторони домовилися про те, що умови цього договору розповсюджуються на правовідносини сторін, що склалися до моменту його укладення, а саме з 01.01.2013р.

У п.12.8 договору №1-0308Т1 від 18.06.2013р. сторони встановили, що договір припиняє свою дію автоматично в разі якщо споживач здійснить споживання всієї кількості теплової енергії, яка вказана в п.1.4 цього договору, або в разі якщо споживач здійснить споживання теплової енергії в кількості, оплата якої може бути здійснена за рахунок суми, вказаної у п.1.3 цього договору. При цьому споживач зобов'язується виконати всі свої зобов'язання згідно цього договору, втому числі грошові зобов'язання щодо оплати всієї спожитої теплової енергії незалежно від факту припинення дії цього договору.

Згідно п.12.9 договору №1-0308Т1 від 18.06.2013р. споживач зобов'язався оплатити всю фактично спожиту теплову енергію незалежно від факту припинення дії цього договору і у випадку невиконання споживачем обов'язку щодо припинення споживання теплової енергії (споживання споживачем всієї кількості теплової енергії, вказаної у п.1.4 цього договору; споживання споживачем всієї кількості теплової енергії, яка може бути оплачена грошовими коштами, вказаними у п.1.3 цього договору).

Згідно п.1.3 та п.1.4 договору №1-0308Т1 від 18.06.2013р. ціна договору становить 451500,00грн., у тому числі ПДВ - 75250,00грн., з них за рахунок кошторисних призначень споживача - 94400,00грн. та за рахунок власних надходжень, отриманих від орендарів споживача - 357100,00грн., кількість теплової енергії, що може бути отримана споживачем за цим договором, становить 477,4746Гкал.

Відповідно до п.12.11 договору №1-0308Т1 від 18.06.2013р. даний договір не припиняє зобов'язань сторін по будь-яким іншим договорам укладеним між сторонами до набрання чинності цим договором, предметом яких є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Також сторони підтверджують, що даний договір не є новацією в розумінні ст.604 ЦК України, а також не є угодою укладеною в порядку ст.204 ГК України щодо будь-яких інших договір укладених між сторонами до набрання чинності цим договором, предметом яких є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Сторони підтверджують, що будь-які інші договори укладені між сторонами до набрання чинності цим договором, предметом яких є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, продовжують діяти до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за такими договорами.

Між сторонами також укладено додаток № 1 до договору №1-0308Т1 від 18.06.2013р., в якому визначили, що опалювальні об'єкти знаходяться в м. Чернігові, вул.Шевченка,48: адміністративна будова №1 площа 3734,4кв.м., гараж на 8 боксів площа 276,4кв.м., гараж на 2 бокси площа 138,9кв.м., гараж площа 94,5кв.м., гараж площа 116,2кв.м., адміністративна будова площа 503,8кв.м.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов договорів №1-0308 від 01.07.2004р., №1-0308Т1 від 18.06.2013р. та додаткових угод до них поставив відповідачу за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року включно теплової енергії на опалення на загальну суму 475693,56грн. (січень 2013 року - 113704,24грн.; лютий 2013 року - 102444,90грн.; березень 2013 року - 91655,33грн.; квітень 2013 року - 66478,49грн.; жовтень 2013 року - 14112,90грн.; листопад 2013 року - 25317,73грн.; грудень 2013року - 61979,97грн.), що підтверджується рахунками-фактурами: №1-0308 від 21.01.2013р. за січень на суму 113704,24грн., №1-0308 від 20.02.2013р. за лютий на суму 102444,90грн., №1-0308 від 20.03.2013р. за березень на суму 91655,33грн., №1-0308 від 18.04.2013р. за квітень на суму 66478,49грн., №1-0308Т1 від 23.10.2013р. за жовтень 2013р. на суму 14112,90грн.; №1-0308Т1 від 20.11.2013р. за листопад 2013р. на суму 25317,73грн., №1-0308 від 20.12.2013р. за грудень на суму 24193,55грн. та №1-0308Т1 від 20.12.2013р. за грудень на суму 37786,42грн., копії яких додано позивачем до матеріалів справи.

Згідно п.6.4 договору №1-0308 від 01.07.2004р. (в редакції додаткової угоди від 01.09.2012р.) та п.6.3 договору №1-0308Т1 від 18.06.2013р. розрахунки споживача з позивачем за теплову енергію здійснюються щомісячно згідно з показаннями засобів (приладів) обліку або, при відсутності засобів обліку, розрахунковим методом у відповідності та з урахуванням всіх платежів/ставок та порядку оплати, що передбачені затвердженим тарифом та згідно з умовами договору. Розрахунковим періодом є період часу, що розпочинається 20 числа попереднього місяця і триває до 19 числа звітного місяця. При цьому сторони домовились про таке. У місяці, в якому розпочинається опалювальний період, для розрахунків за теплову енергію, що постачається для опалення, розрахунковий період починає свій перебіг з дати початку опалювального періоду (визначається рішенням виконавчих органів відповідних органів місцевого самоврядування) та закінчується 19 числа звітного місяця. У місяці, в якому закінчується опалювальний період, для розрахунків за теплову енергію, що поставляється для опалення, розрахунковий період закінчується датою закінчення опалювального періоду (визначається рішенням виконавчих органів відповідних органів місцевого самоврядування).

Відповідно п.6.5 договору №1-0308 від 01.07.2004р. (в редакції додаткової угоди від 01.09.2012р.) розрахунки за надані послуги споживач здійснює згідно умов договору щомісячно до 1-го числа місяця наступного за розрахунковим, не залежно від того на який день тижня припадає 1-ше число місяця. Якщо 1-ше число місяця припадає на вихідний день, то розрахунок за надані послуги здійснюється в останній робочий день звітного місяця.

Відповідно до п.6.4 договору №1-0308Т1 від 18.06.2013р. розрахунки за теплову енергію споживач здійснює згідно умов договору щомісячно до 1-го числа місяця наступного за розрахунковим, не залежно від того чи є 1-ше число місяця вихідним, святковим чи робочим днем.

Відповідно до ч.6, ч.7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за теплову енергію розрахувався частково на загальну суму 277310,51грн., що підтверджується виписками банку, копії яких додані позивачем до матеріалів справи, а саме: 08.02.2013р. - 30199,24грн., 33373,38грн., 28.02.2013р. - 29295,14грн., 29.03.2013р. - 6132,24грн., 06.08.2013р. - 29295,14грн., 31.10.2013р. - 14112,90грн., 27.12.2013р. - 24193,55грн. та 30421,82грн., 28.01.2014р. - 17182,95грн., 25317,73грн. та 37786,42грн.

Заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період з січня 2013 року по грудень 2013 року на день розгляду справи становить 198383,05грн., що підтверджується матеріалами справи. Крім того, заборгованість в сумі 198383,05грн. відповідачем визнано у відзиві на позовну заяву №01-06/301 від 09.04.2015р.

У п.2.51 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що частиною першою статті 35 ГПК передбачено можливість звільнення від доказування перед судом обставин, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Визнання обставин може здійснюватися учасниками судового процесу: - в письмовій формі шляхом зазначення про таке визнання у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, поданих суду заяві, клопотанні, листі тощо; - в усній формі під час надання суду усних заяв, клопотань і пояснень; у такому разі про визнання обставин зазначається у протоколі судового засідання. Про визнання обставин може свідчити й зміст поданих суду письмових документів: претензій та відповідей на них, листів та інших письмових звернень учасників судового процесу один до одного (наприклад, лист, надісланий у відповідь на претензію, в якому зазначається про повне або часткове визнання заявленої до стягнення заборгованості).

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі № 11/446.

З огляду на вище наведене, суд доходить висновку, що борг за спожиту теплову енергію у сумі 198383,05грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 12746,93грн. за період з 02.02.2013р. по 01.02.2015р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю в сумі 12746,93грн.

Відповідно до ст.22 ч.5 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Згідно з ст.78 ч.5 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Відповідач визнав позов в повній сумі, при цьому його дії не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. За таких обставин, суд не приймає до уваги раніше поданий відповідачем відзив на позовну заяву від 17.03.2015р.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та умов договорів, взяті на себе зобов'язання не виконав, заборгованість за спожиту теплову енергію не сплатив, вимоги позивача визнав, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення 198383,05грн. боргу, 12746,93грн. 3% річних. Провадження у справі в частині стягнення 45909,58грн. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції підлягає припиненню на підставі п.4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 4222,60грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 625, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 275, 276 Господарського кодексу України, ст. ст. 22, 33, 34, 49, 77, п.4 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Прийняти відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення з відповідача 45909грн.58коп. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 45909грн.58коп. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції.

3. Позовні вимоги задовольнити частково.

4. Стягнути з Чернігівської районної ради Чернігівської області (вул. Шевченка, 48, м. Чернігів, р/р 1249 в УДКСУ у Чернігівському районі Чернігівської області МФО 853592, ідентифікаційний код 24843051) на користь Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (вул. Комсомольська, 55-Б, м. Чернігів, р/р 0264 в ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 353553, ідентифікаційний код 03357671) 198383грн.05коп. боргу.

5. Стягнути з Чернігівської районної ради Чернігівської області (вул. Шевченка, 48, м. Чернігів, р/р 1249 в УДКСУ у Чернігівському районі Чернігівської області МФО 853592, ідентифікаційний код 24843051) на користь Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (вул. Комсомольська, 55-Б, м. Чернігів, р/р 0042 в ПАТ «Укрінбанк» МФО 300142, ідентифікаційний код 03357671) 12746грн.93коп. три проценти річних, 4222грн.60коп. судового збору.

Накази видати після набранням судовим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 20.04.2015р.

Суддя Н.Ю. Книш

.