Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" квітня 2015 р. Справа № 906/207/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Кущев В.М. - довіреність №02-01/40 від 19.03.2015

від відповідача: Дорофєєв Д.О. - дов. від 30.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Коровинецький цукровий завод" (смт. В. Коровинці Чуднівського району Житомирської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ільма Вельдіж" (смт. Вакуленчук Чуднівського району Житомирської області)

про розірвання договору оренди частини комплексу від 04.06.2013 та витребування орендованого майна

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди частини комплексу від 04.06.2013, укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Коровинецький цукровий завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ільма Вельдіж, про витребування та повернення майна за цим договором, посилаючись на несплату останнім орендної плати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Подав довідку про наявні основні засоби ВАТ "Коровинецький цукровий завод" станом на 03.04.2015. Також, подав заяву про залучення в якості третьої особи на стороні позивача фізичну особу - підприємця, колишнього арбітражного керуючого - Горука В.А., оскільки він був до 18.07.2013 керуючим санацією ВАТ "Коровинецький цукровий завод" та не передав спірне майно його власнику в особі ліквідатора Захарченко І.В.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в позові за безпідставністю, оскільки орендоване майно було передане позивачу 16.06.2013. В підтвердження своєї позиції подав копію акта № 8 повернення орендованого майна від 16.06.2013. Також, подав клопотання про витребування справи № 906/111/15 для огляду оригіналу акта № 8 від 16.06.2013.

Клопотання представника відповідача про витребування матеріалів справи №906/111/15 суд задовольнив.

Відповідно ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Заява представника позивача про залучення третьої особи на стороні позивача не підлягає задоволенню, оскільки рішення по справі № 906/207/15 не може вплинути на права та обов'язки Горука В.А. як фізичної особи підприємця.

В судовому засіданні оглянуті матеріали справи №906/111/15.

Розгляд справи здійснюється за наявними в матеріалах справи документами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.06.2013 між Відкритим акціонерним товариством "Коровинецький цукровий завод" (наймодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ільма Вельдіж" (наймач/відповідач) укладений договір оренди частини комплексу (а.с. 13-15).

Відповідно п. 1.1 договору, наймодавець передає наймачу, а наймач приймає від наймодавця в платне тимчасове користування на умовах оренди частину окремо розміщеного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Чуднівський район, смт. Великі Коровинці, вул. Пархоменко, 9, що складається з цеху механізації МТС загальною площею 1600 кв.м. 1987 року вартістю 93173 грн, піднавісу МТС загальною площею 60 кв.м. вартістю 124 грн, естакади МТС вартістю 734 грн, асфальтної площадки МТС 1997 року вартістю 95181 грн, огорожи МТС вартістю 3024 грн, колодязя питної води по вул. Пархоменко вартістю 2420 грн, сімнадцять одиниць автотракторної техніки згідно акту приймання-передачі. Загальна площа орендованого майна (споруди) складає 1660 кв.м.

Згідно п. 1.6 договору, майно передається наймачеві в користування терміном на 5 років. Майно вважається переданим з моменту підписання акту прийому-передачі, який підписується сторонами (п. 2.1 договору).

На виконання договору від 04.06.2013, наймодавець передав, а наймач прийняв частину окремо розміщеного майнового комплексу, згідно переліку в акті приймання-передачі (а.с. 16), що знаходиться за адресою: Житомирська область, Чуднівський район, смт. Великі Коровинці, вул. Пархоменко, 9.

Згідно пункту 5.2 договору дострокове розірвання договору можливе лише за ініціативи наймача, а також у випадках, коли назване право надається і наймодавцю, зокрема: коли наймач не не вносить плату за користування майном.

На підставі ст. 782 ЦК України, у зв'язку з не внесенням орендної плати наймачем, позивач 29.12.2014 направив відповідачу відмову № 02-01/152 від договору оренди частини комплексу від 04.06.2013, згідно якої повідомлено наймача, що ВАТ "Коровинецький цукровий завод" в односторонньому порядку відмовляється від договору та просить повернути предмети оренди в строк до 04.01.2015 (а.с. 22).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України: зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статі 784 Цивільного кодексу України, наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; наймодавець не виконує свого обов'язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Згідно статті 782 Цивільного кодексу України, передбачено спеціальний спосіб розірвання договору, шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Крім підстав для дострокового розірвання договору найму на вимогу наймодавця, які визначені статтею 783 Цивільного кодексу України, договір найму може бути достроково розірвано за рішенням суду за наявності загальних підстав, передбачених статтею 651 Цивільного кодексу України, а саме, в разі істотного порушення договору наймачем та в інших випадках, установлених договором або законом.

Пунктом 2 статті 651 Цивільного кодексу України унормовано, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно ч.1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Так, як зазначив позивач та не заперечив представник відповідача, ВАТ "Коровинецький цукровий завод" передав, а наймач прийняв частину окремо розміщеного майнового комплексу, згідно переліку, що підтверджується актом приймання-передачі (а.с. 16).

Відповідно ст. 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідач позовні вимоги заперечив, в підтвердження своїх доводів подав акт повернення орендованого майна № 8 від 16.06.2013.

Даний акт підписаний та скріплений печатками сторін. Також, на день прийняття рішення у справі є дійсним, не скасованим.

Як вбачається з акту повернення орендованого майна № 8 від 16.06.2013, у зв'язку з розірванням договору оренди частини комплексу від 04.06.2013 з 15.06.2013 наймач (відповідач) повернув, а наймодавець (позивач) прийняв частину окремо розміщеного майнового комплексу згідно переліку (а.с. 63).

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Отже, за змістом наведеної норми, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. Одностороння відмова від договору не потребує узгодження так як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадку, коли ж намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, то у разі направлення пропозиції щодо розірвання договору, договір вважається розірваним саме з моменту отримання позитивної відповіді щодо такого розірвання.

Отже, сторони вирішили питання про розірвання договору оренди шляхом повернення майна, що свідчить про припинення зобов'язань позивача та відповідача, які виникли в силу укладеного між ними договору, а відтак предмет спору про розірвання договору - відсутній.

Враховуючи той факт, що спірне майно було повернуто позивачу, у зв'язку з чим договір від 04.06.2013 фактично припинив свою дію, суд дійшов висновку, що договір є розірваним з моменту підписання акту прийму-передачі, а саме з 16.06.2013, тобто до пред'явлення позивачем позову до суду.

Поряд з тим, суд зауважує, що абзацом 3 підпункту 4.4 пункту 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що припинення провадження у справі на підставі приписів підпункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існувати в процесі розгляду справи; якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення позивача, що орендоване майно не повернуто відповідачем позивачу спростовується актом повернення орендованого майна № 8 від 16.06.2013. Також, наявні в матеріалах справи довідки про основні засоби ВАТ "Коровинецький цукровий завод" станом на 03.04.2015 не спростовують факту передачі ТОВ "Ільма Вельдіж" орендованого майна позивачу.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що встановлений факт розірвання договору та припинення зобов'язань по даному договору, свідчать про наявність підстав для відмови у розірванні договору.

Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню, а отже в задоволенні позову суд відмовляє.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 20.04.15

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу.