ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 918/319/15

Господарський суд Рівненської області в складі судді Гудзенко Я.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" до Верхівської сільської ради Острозького району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Острозьке районне управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання права власності

За участю:

Від позивача: Козак В.В. (довіреність б/н від 30.08.2008 року)

Від позивача: Сокотун В.А. (довіреність № 74 від 06.04.2015 року)

Від відповідача: не з'явився;

Від третьої особи: Вольська І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Верхівської сільської ради про визнання права власності на будівлю телятника, що розташована за адресою: с. Верхів, вул. І.Франка, 31 Д, Острозького району Рівненської області загальною площею 1 602, 1 кв.м.

Ухвалою суду порушено провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на позов позовні вимоги визнав в повному обсязі. Просить розглядати cправу без його участі.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 07.04.2015 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України № 62 від 14 березня 2001 року (далі - Порядок, в редакції на час виділення майна з майнового пайового фонду) одним із способів використання співвласником майнового паю є отримання його в натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї та використання такого на свій розсуд.

Частиною 2 п. 16 Порядку вказано, що визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників майнових паїв може бути здійснене конкретним майном за взаємною згодою співвласників.

Судом встановлено, що 32 співвласника КСП "Верхівське" звернулися до зборів "співвласників майна КСП "Верхівське" із заявою про виділення їм майна в рахунок їх майнових паїв та на попередньо визначені індивідуально суми із пайового фонду КСП "Верхіське", а саме: телятника, за адресою: с. Верхів, вул. І. Франка, 31 д, Острозького району Рівненської області для подальшого його продажу ТзОВ "ІДЕК-2006".

30 березня 2008 року рішенням зборів співвласників майна КСП "Верхівське", згідно протоколу зборів співвласників майна КСП "Верхівське" від 30.03.2008 року, надано згоду виділити групі співвласників КСП "Верхівське" із пайового фонду КСП "Верхівське" в рахунок їх майнових паїв та на попередньо визначені індивідуально суми, телятник, оціночна (залишкова) вартість якого складала 60 000 грн. (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 п. 15 Порядку при виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Як вбачається з додатків до заяви дані відмітки були проставлені керівником СВК "Нове життя", яке було користувачем майна КСП "Верхівське", на кожному Свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП та на Свідоцтвах про право на спадщину за законом та за заповітом (а.с. 18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 33, 35, 37. 39, 41, 43, 45, 47, 49, 50, 52, 54, 56, 58, 59, 61, 63, 64, 67, 69, 70, 72, 74, 76, 78, 80, 82). Судом було оглянуто оригінали договорів купівлі-продажу частки майнового паю, укладених між фізичними особами та ТзОВ "ІДЕК-2006" та Свідоцтв про право власності та про право на спадщину за законом та за заповітом, а також всіх документів доданих до заяви.

Відповідно до статті 358 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно положень статей 361, 364 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою майна у праві спільної часткової власності, в тому числі з правом виділу у натурі.

Про це ж вказано і в Указі Президента України від 3 грудня 1999 р. № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки".

Таким чином, судом встановлено, що між ТзОВ "ІДЕК-2006" та кожним із 32 співвласників КСП "Верхівське", що звернулися до зборів співвласників КСП "Верхівське" із заявою про виділення їм майна (телятника), в рахунок їх майнових паїв та на попередньо визначені індивідуально суми, було укладено договори купівлі-продажу майнових паїв, що виражені у частині основних засобів КСП "Верхівське", на загальну суму 60 000 грн.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

ТзОВ "ІДЕК-2006" були зроблені відмітки на Свідоцтвах про право власності на майновий пай члена КСП та на Свідоцтвах про право на спадщину за законом та за заповітом про продаж майнових паїв, що були виражені у частині основних засобів КСП "Верхівське", які були засвідчені печаткою та підписом керівника Товариства.

Згідно п. 15 Порядку виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) із оформленням акту приймання-передачі.

12 листопада 2014 року мім СВК "Нове життя", користувачем майна КСП "Верхівське", в особі голови Козака Віктора Васильовича та ТзОВ "ІДЕК-2006", в особі генерального директора Ігнатюка Юрія Олексійовича підписано акт прийому-передачі майна, згідно з яким СВК "Нове життя" передало, а ТзОВ "ІДЕК-2006" прийняло у власність приміщення телятника (а.с. 83).

Судом оглянуто оригінал акту.

Згідно технічного паспорту на виробничий будинок, виготовленого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації стакном на 11.05.2012 року, площа телятника становить 1 602, 1 кв.м. (а.с. 13-16).

Частиною 3 п. 15 Порядку передбачено, що Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення права власності на зазначене майно в установленому порядку.

12 листопада 2014 року ТзОВ "ІДЕК-2006" звернулося до Виконавчого комітету Верхівської сільської ради із заявою про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на будівлю телятника, що розташована за адресою вул. І.Франка, 31 д, с. Верхів, Острозького району, Рівненської області.

Як вбачається з додатків до заяви, листом від 19.12.2014 року № 265/02-20 Верхівська сільська рада відмовила ТзОВ "ІДЕК-2006" у видачі свідоцтва про право власності на вище перераховане майно (а.с. 87).

Підставою звернення позивача до суду стало невизнання відповідачем права власності на вказане нерухоме майно.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно п. 1 ст. 321 ЦК України, статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в свою чергу згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що Верхівська сільська рада та третя особа у справі не заперечують права власності позивача на придбане ним майно.

У той же час відсутність реєстрації права власності унеможливлює реалізацію позивачем правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження придбаним майном.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-ІV закріплено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 30.06.2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 року майном у значенні ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини під правом власності розуміється також обґрунтоване очікування набути існуюче майно за договором.

Таким чином, позивач має право на звернення до суду за захистом свого порушеного права на очікуване набуття права власності, яке підлягає захисту у порядку, визначеному для захисту права власності.

Керуючись статтями 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 12, 13, 49, 81-1, 82-84 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (35825, Рівненська область, Острозький район, с.Верхів, вул.Центральна, 22, ) право власності на будівлю телятника, загальною площею 1 602, 1 м.кв., що розташована за адресою: Рівненська область, Острозький район, с.Верхів, вул.І.Франка, 31 Д.

4. Стягнути з Верхівської сільської ради Рівненської області (35825, Рівненська область, Острозький район, с.Верхів, вул.Центральна, 20) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (35825, Рівненська область, Острозький район, с.Верхів, вул.Центральна, 22, ) 1 827 грн. судового збору.

5. Видати наказ.

Повне рішення складено 14.04.2015 р.

Суддя Гудзенко Я.О.