КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа№ 910/16807/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

при секретарі: Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Дітковська С.А., дов. від 26.04.2012 №92/0-107,

від відповідача Амелін О.В. - директор,

Ігнатова Т.М., дов. від 16.02.2015 №2607/1,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерполітрейд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2014

(дата підписання - 17.12.2014)

у справі №910/16807/14 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерполітрейд»

про стягнення 100035,61 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерполітрейд» (далі - відповідач) про стягнення 100035,61 грн задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 83040,00 грн оплати простою цистерн та 1660,80 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 скасувати частково, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 72381,92 грн, відповідно до контррозрахунку відповідача, наданому суду першої інстанції 22.10.2014. Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд необґрунтовано не врахував тип цистерни, в яких поставлявся товар - з котлом із нержавіючого металу або із чорного металу (вуглецевої сталі), в результаті чого, оплата простою цистерн завищена.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2015 (головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Корсакова Г.В., Станік С.Р.) прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 17.02.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28. Доказами належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи є повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали від 23.01.2015) позивачу та відповідачу - 30.01.2015, долучені до матеріалів справи.

12.02.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач надав відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 відкладено розгляд справи на 03.03.2015.

02.03.2015 розпорядженням №09-52/248/15 Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду, в зв'язку з перебуванням судді Власова Ю.Л. на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл справи.

02.03.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач надав клопотання про витребування у позивача договору ТЕО між ТОВ «ІТЕК-Транс-Україна» та ТОВ «Карпатнафтохім» для визначення ставок оплати простою цистерн №57150062 та №57150179.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 (головуючий суддя Рябуха В.І., судді: Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.) прийнято апеляційну скаргу ТОВ «Інтерполітрейд» до розгляду, слухання справи призначено на 16.03.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

03.03.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду на виконання ухвали суду від 17.02.2015 позивач надав розрахунок, за якими додатками до договору від 25.11.2013 №А201308511 постачався товар, за несвоєчасне розвантаження якого була нарахована плата за простій цистерн з посиланням на докази. З розрахунку позивача вбачається, що, на його думку, понаднормовий простій цистерн має бути збільшений на 1200,64 грн, тобто до стягнення підлягає 84240,64 грн (замість стягнутих судом 83040,00 грн).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 відкладено розгляд справи на 08.04.2015. Зобов'язано позивача надати суду договір ТЕО між ТОВ «ІТЕК-Транс-Україна» та ТОВ «Карпатнафтохім», на який є посилання у специфікаціях, починаючи зі специфікації від 04.03.2014 №15, та надати розрахунок. Зобов'язано відповідача надати контррозрахунок з врахуванням умов договору та додатків до нього. Зобов'язано сторони провести звірку нарахування оплати за простій цистерн із зазначенням ставки згідно умов договору та додатків до нього.

01.04.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач надав письмові пояснення, контррозрахунок додаткової оплати за несвоєчасний злив цистерн в сумі 79200,00 грн, лист до позивача від 24.03.2015 №2618, лист позивача відповідачу від 30.03.2015 №92/8-92 та його розрахунок суми доплати за понаднормовий злив цистерн, що становить 80505,12 грн.

06.04.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач надав письмові пояснення з розрахунком, відповідно до якого сума доплати за понаднормовий злив цистерн становить 83895,52 грн.

У судовому засіданні 08.04.2015 представник відповідача підтримав письмові пояснення, надані 01.04.2015, просив рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 скасувати частково, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 79200,00 грн.

Представник позивача заперечив проти задоволення вимог відповідача, просив залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2013 між ТОВ "Карпатнафтохім" (продавець) та ТОВ "Інтерполітрейд" (покупець) укладено договір №А201308511 (далі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується продати, а покупець оплатити і прийняти соду каустичну (натрію гідроксид технічний) в кількості, в перерахунку на 100% вміст основної речовини, орієнтовно 720 тонн ± 10% на умовах даного договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору ціна, кількість, асортимент, умови поставки, період відвантаження товару, транспорт узгоджується помісячно в додатках до даного договору, які погоджуються та підписуються сторонами до 27 числа місяця, що передує місяцю відвантаження.

Згідно з п. 2.1 договору якість товару, який є предметом даного договору, повинна відповідати вимогам ТУ, ГОСТ, ДСТУ, ОСТ, що встановлені для даного виду товару, і підтверджується сертифікатом якості заводу-виробника.

Розділом 3 договору сторони погодили ціну товару і загальну суму договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що кількість та асортимент товару, що відвантажується, узгоджується помісячно в додатках до даного договору, які погоджуються ті підписуються сторонами до 27 числа місяця, що передує місяцю відвантаження.

Відвантаження товару здійснюється згідно інструкцій, які покупець передає продавцю за 3 робочих дні до початку відвантаження; датою відвантаження товару вважається дата, що вказана у видатковій і/або залізничній накладній (п.п. 4.5, 4.6 договору).

Час зливу цистерни продавця у вантажоодержувача становить 72 години з моменту передачі цистерни зі станції призначення. У випадку перевищення встановленого терміну покупець додатково сплачує продавцю 400,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 80,00 грн, що разом становить 480,00 грн за кожну добу понад встановлений час зливу цистерни (п. 4.9 договору).

Пункт 4.9 договору недійсним сторонами не визнавався, зміни до нього додатковими угодами не вносились, отже він діє та має пріоритетну силу для сторін.

Даний договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2013, а в частині розрахунків діє до повного виконання зобов'язань (п. 9.6 договору).

В подальшому між сторонами укладено 10 додаткових угод, якими вносились зміни та доповнення до договору, зокрема, в частині кількості товару, що поставляється, та загальної суми договору.

Додатковою угодою від 25.12.2013 №2 сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2014.

Кількість, ціна та умови поставки за договором та додатковими угодами до нього при поставці кожної партії товару узгоджувались сторонами в додатках до договору (специфікаціях), де, зокрема, були погоджені умови поставки, період відвантаження, загальна вартість товару, час зливу цистерн та умови оплати.

Позивач стверджує, що за період з грудня 2013 року по травень 2014 року не всі відправлені до покупця цистерни були злиті впродовж встановленої у п.4.9 договору норми, тобто 72 години, що підтверджується інформаційним рядом по стеженню за вагонами протягом маршруту слідування за даними ДП "Головний інформаційно-обчислювальний центр Державної адміністрації залізничного транспорту України", у зв'язку з чим, керуючись п. 4.9 договору, позивачем було складено акти простою цистерн №1 на загальну суму 48480,00 грн, №2 на загальну суму 44160,00 грн, №3 на загальну суму 6090,50 грн, №4 на загальну суму 1305,11 грн, що разом становить 100035,61 грн, та виставлені відповідачу відповідні рахунки на оплату від 23.06.2014 №60/0-422-425.

В зв'язку з відсутність оплат за простій цистерн 01.07.2014 позивач звернувся до відповідача з претензією №451 про сплату заборгованості в сумі 100035,61 грн за договором, яка була отримана відповідачем 08.07.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 102.

Відповідач відповіді на претензію не надав, 100035,61 грн оплати за простій цистерни не сплатив, в результаті чого, позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача 100035,61 грн оплати за простій цистерн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

На виконання умов договору позивач у період з грудня 2013 року по травень 2014 року здійснив поставки відповідачу товару - соди каустичної, залізничним транспортом у цистернах, на умовах, визначених договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи транспортними накладними.

Факт здійснення поставки також відображено в акті звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 по 31.08.2014, підписаний представниками сторін, підписи яких скріплено печатками товариств.

Як вже зазначалось вище, у п.4.9 договору сторони погодили, що час зливу цистерни продавця у вантажоодержувача становить 72 години з моменту передачі цистерни зі станції призначення. У випадку перевищення встановленого терміну покупець додатково сплачує продавцю 480,00 грн за кожну добу понад встановлений час зливу цистерни.

Згідно Інформації про вагонні операції, наданої на запит суду першої інстанції супровідним листом від 07.10.2014 №ГІОЦ-36/1073 Державним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр Державної адміністрації залізничного транспорту України», відповідачем періодично порушувалися умови договору поставки в частині перевищення часу зливу цистерн продавця.

Даний факт також підтверджується складеними актами компенсації витрат по договору від 20.11.2013 №А201303637 надання транспортно-експедиторських послуг з використанням власного рухомого складу під перевезення соди каустичної, який укладено між позивачем та ТОВ "ІТЕК ТРАНС" (експедитором), зокрема, актами компенсації витрат від 14.01.2014, від 31.01.2014, від 28.02.2014, від 31.03.2014, від 30.04.2014 та від 31.05.2014, в яких вказані дата прибуття вагону під навантаження/вивантаження, дата відправлення завантажених вагонів зі станції навантаження (простою), час знаходження на станції навантаження/вивантаження, час, який перевищує встановлений час знаходження вагонів на станції навантаження/вивантаження та нарахована плата за простій вагонів, яку повинен сплатити позивач експедитору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що протиправна поведінка відповідача щодо невчасного зливу цистерн підтверджується фактичними обставинами справи, та не заперечується відповідачем.

Відповідач в поясненнях до суду першої інстанції заперечив існування в нього обов'язку зі сплати грошових коштів в сумі 100035,61 грн, посилаючись на те, що визначений позивачем понаднормовий час користування цистернами, вказаний в актах оплати простою цистерн №1-№4, не відповідає дійсності, оскільки позивачем завищено понаднормовий час користування вагонами на одну добу за кожну цистерну.

З розрахунку позивача вбачається, що він здійснював нарахування оплати за простій цистерн таким чином, наприклад, дата прибуття цистерни на станцію призначення "А" 02.05.2014 о 15:00. Цистерна відправилася зі станції "А" 10.05.2014 о 22:36. Згідно договору надається 72 години для зливу цистерн, за які оплата не нараховується, після закінчення 72 годин покупець сплачує за понаднормовий час зливу цистерни продавця за кожну звітну добу - це час із 00 год. 00 хв. однієї доби до 00 год. 00 хв. наступної доби за київським часом.

Тобто, пільговий простій розпочався з моменту прибуття 02.05.2014 о 15:00 і завершиться 05.05.2014 о 15:00, тоді оплата понаднормового простою буде нараховуватись включно з 05.05.2014 по 10.05.2014 - незалежно від того скільки годин він користувався у звітній добі цистерною, так як оплата подобова. Таким чином, час користування цистерною становить 6 діб.

Однак, місцевий господарський суд визнав такий спосіб визначення понаднормового часу простою цистерн (вагонів) необґрунтованим, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно зі статтею 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У статті 253 ЦК України зазначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що нарахування понаднормового терміну простою цистерн (вагонів) слід рахувати з наступного дня після закінчення 72 годинного строку, відведеного на злив цистерни, у зв'язку з чим, розрахунок позивача в частині визначення понаднормового періоду простою цистерн (вагонів) відхилено та прийнято до уваги контррозрахунок відповідача в цій частині.

Крім того, відповідач зазначив, що розмір нарахованих збитків повинен залежати від типу котла цистерни (чорний чи нержавіючий) та від тих тарифів, згідно з якими нарахування здійснював експедитор - ТОВ "ІТЕК-Транс-Україна", тобто 315,04 грн для користування котлом із чорного металу та 435,04 грн для користування котлом із нержавіючого металу, а не нараховуватись за ставкою 480,00 грн, як це було передбачено позивачем та відповідачем у п. 4.9 договору.

Однак, з листа від 30.03.2015 №92/5-92 позивача відповідачу вбачається, що у ТОВ «Карпатнафтохім» з ТОВ «ІТЕК-Транс-Україна» не було укладено договорів ТЕО, а у додатках до договору (специфікаціях), починаючи зі специфікації від 04.03.2014 №15 по специфікацію від 01.04.2014 №18, помилково невірно вказано ТОВ «ІТЕК-Транс-Україна» замість ТОВ «ІТЕК ТРАНС».

Враховуючи такий факт, відповідач надав контррозрахунок суми штрафу, згідно якого вважає, що до стягнення підлягає 79200,00 грн (173 дні простою * 480,00 грн) - 8 днів). Розрахунок здійснено з врахуванням договірної суми доплати за простій цистерн в сумі 480,00 грн. Проте, відповідач, вказуючи, що оскільки договору ТЕО з ТОВ «ІТЕК-Транс-Україна» не існує, то ставку штрафу за понаднормовий простій цистерн, що поставлялись по специфікаціях від 01.04.2014 №16 та №17 встановити неможливо, тому по цистернах №57150062 (7 днів простою) та №57150179 (день простою) доплата не нарахована.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими доводами відповідача щодо застосування плати за понаднормовий час користування цистернами та вважає, що для нарахування додаткової плати за простій цистерн №57150062 (7 днів простою) та №57150179 (день простою) є підстави застосовувати погоджену сторонами в договорі купівлі-продажу доплату в сумі 480,00 грн за добу простою.

Таким чином, за понаднормовий час зливу цистерни №57150062 підлягає стягненню 3360,00 грн (480,00 грн * 7 днів), за цистерну №57150179 - 480,00 грн (480,00 грн * 1 день), а разом 3840,00 грн.

З огляду на викладене вище, враховуючи Інформацію ДП "Головний інформаційно-обчислювальний центр Державної адміністрації залізничного транспорту України" та вірне визначення днів порушення часу зливу цистерн, звертаючи увагу на Загальну довідку з надання інформації про дислокацію цистерн, на розрахунок позивача та контррозрахунок відповідача, суд першої інстанції, здійснивши власний розрахунок, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача 83040,00 грн за понаднормовий час користування цистернами (79200,00 грн за контррозрахунком відповідача + 3840,00 грн за 8 днів простою двох цистерн).

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерполітрейд» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 у справі №910/16807/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/16807/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай