РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015Справа №910/28670/14
За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація -107

Голосіївського району»

про стягнення 304 336, 27 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача Мірошник М.М. за дов.;

Від відповідача Гришковець Л.І. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація -107 Голосіївського району» про стягнення основного боргу в сумі 248 108,90 грн., 3% річних в сумі 4 462,06 грн., інфляційних втрат в розмірі 26 792,93 грн., пені в сумі 12 566,92 грн. та штрафу в розмірі 12 405,45 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» посилається на порушення Відповідачем умов договору на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №08130/2-01 від 02.01.2008р. (надалі - Договір), за умовами якого Позивач надав Відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2013р. по 30.06.2014р., однак останній належної оплати не провів.

14.01.2015р. від Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» надійшла заява про уточнення позовних вимог №38 від 13.01.2015р., відповідно до якої Позивач просив стягнути з Відповідача основний борг в сумі 243 416,84 грн., 3% річних в сумі 2 975,31 грн., інфляційні втрати в розмірі 24 838,95 грн., пеню в сумі 13 268,21 грн. та штраф в розмірі 12 170,84 грн.

У п.3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. зазначено, що Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Відтак, враховуючи, що Позивач фактично зменшив розмір вимог майнового характеру, господарський суд приймає вказану заяву як заяву про зменшення позовних вимог, виходячи з якої й вирішується спір.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що обсяг холодної води для підігріву, яка обліковується за кодом: 1-1601, що надаються в теплові пункти АЕК «Кивенерго» та їх використання не можуть контролюватись Комунальним підприємством «ЖЕО-107 Голосіївського району» з тих причин, що лічильники холодної води для підігріву встановлено в виносних теплових пунктах, до яких Відповідач не має доступу, а відтак, оскільки у Відповідача на балансі теплові пункти відсутні, стягнення з останнього заборгованості в сумі 184 349,09 грн., як за воду, що йде на підігрів є безпідставним.

З приводу заявленої Позивачем заборгованості по коду 1-1601, Відповідач вказав, що споживачами вказаних послуг є населення (мешканці будинків), а тому Відповідач не зобов'язаний сплачувати за отриману споживачами воду.

Між тим, Комунальне підприємство «ЖЕО-107 Голосіївського району» при прийнятті рішення просило врахувати, що за формами 5.1 КП ГІОЦ у Відповідача за кодом 1-1601 населення (мешканці будинків) рахується переплата, а відтак, підстав для задоволення позову, на його думку немає.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», Постачальник) та Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація -107 Голосіївського району» (Абонент) був укладений Договір, відповідно до п.1.1 якого, останній укладено у відповідності із Законом України «Про питну воду та питне водопостачання».

За цим договором Постачальник зобов'язався надавати Абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого Абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, а Абонент зобов'язався здійснювати своєчасну оплату наданих йому Постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року № 65, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994р. за № 165/374 (далі - Правила приймання), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.04.2002р. за № 403/6691, а також дотримуватись норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим Договором.

Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994р., втратили чинність 18.10.2008р., у зв'язку з набуттям чинності Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008р. № 190 (надалі - Правила № 190).

Пунктами 3.1, 3.7 Правил № 190 передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку. Розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

У п. 2.1.1 Договору визначено, що за показаннями лічильника, зареєстрованого у Постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у Абонента декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за Абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показаннями лічильника. В разі технічної неможливості встановлення лічильника, кількість поставленої для поливу води може визначатись за узгодженим з Постачальником розрахунком на підставі наданих Абонентом офіційних документів, якими визначена площа поливу.

Пунктом 2.1.2 Договору передбачено, що зняття показників лічильника (-ів) здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника у присутності представника Абонента у строки згідно з графіком обслуговування Постачальника. Для Абонента із стабільним об'ємом водоспоживання (до 30 м.куб. із незначним коливанням) зняття показань з лічильника може здійснюватися Постачальником поквартально, при цьому останній направляє Абоненту щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи з його середньодобового споживання води. Показання лічильника за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків Постачальником від Абонента в письмовому вигляді. В разі, якщо Абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті Постачальником, є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

Відповідно до п.2.1.4 Договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод, або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання.

У відповідності до п.п.2.1.5 Договору Абонент веде первинний облік водоспоживання та водовідведення у журналі обліку споживання води (пронумерований, прошитий та скріплений печаткою), який заповнюється Абонентом та представником Постачальника.

Облікові дані Абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у Постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою Постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягах наданих послуг (за встановлено постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння Абонент направляє свого представника до Постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання Постачальником підписаного повноважними особами акту звіряння розрахунків. В разі невиконання Абонентом цього пункту договору, облікові дані Постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених Абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими Абонентом (п.2.1.6 Договору).

Так, у п.2.2 Договору сторони визначили порядок розрахунків.

Пунктом 2.2.1 Договору передбачено, що Постачальник щомісячно направляє до банківської установи Абонента розрахункові документи (в електронному вигляді дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору, Постачальник доводить Абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Згідно з п. 2.2.2 Договору у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір діючих тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється Абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення Постачальником розрахункового документа до банківської установи Абонента. За згодою Постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу оплата за надані послуги, що надходить від Абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується Постачальником в погашення боргу.

В разі неотримання від Постачальника поточного щомісячного розрахункового документа, Абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води (п. 2.2.3. Договору).

Відповідно до п. 2.2.4 Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, Абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення Постачальником розрахункового документа до банківської установи Абонента, письмово повідомити про це Постачальника та у цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова Абонента оплатити розрахункових документів Постачальника вважатиметься безпідставною.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором про надання послуг, зокрема, послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» унормовано, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно з приписами статей 16, 19 названого Закону порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими Наказом Держжитлокомунгосп від 01.07.1994 р. № 65 (які були чинними на момент укладення Договору) запроваджено порядок користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод до комунальної каналізації та визначені взаємовідносини між об'єднаннями, виробничими управліннями водопровідно- каналізаційного господарства або іншими експлуатаційними організаціями, комбінатами комунальних підприємств та абонентами міських, районних, селищних водопроводів і каналізацій на території України (надалі - Правила № 65).

Відповідно до п.п.1.3, 12.2 Правил № 65 абонентами, які користуються послугами водоканалу можуть бути підприємства, на які відкрито особовий рахунок і які перебувають з водоканалом у договірних відносинах. Для оформлення договору або особового рахунку (абонентської картки) абоненти подають до водоканалу заяву та розрахунок-заявку на потрібну кількість води для кожного вводу, акт меж обслуговування та схему зовнішніх мереж з прив'язкою до місцевості.

Пунктом 4.1 Правил № 65 передбачалося, що абоненти, які приєднані або мають бажання приєднатися до систем комунального водопостачання і водовідведення, повинні мати необхідні прилади обліку для розрахунків з водоканалом за відпущену їм воду і прийняті стічні води.

Як вже зазначалось, Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994р., втратили чинність 18.10.2008р., у зв'язку з набуттям чинності Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008р. № 190, а відтак, враховуючи, що правовідносини між сторонами продовжували існувати після того, як розпочали діяти Правила №190, Правила, що зазначені вище підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Пунктами 3.1, 5.2 Правил № 190 передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на підставі показів приладів обліку; вузли обліку повинні розташовуватися на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

Згідно з п. 3.7 Правил № 190, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Також, відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та п.п.5 п.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Наразі, звертаючись до суду з розглядуваним позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог №38 від 13.01.2015р.) Позивач зазначає, що у Відповідача існує заборгованість в сумі 243 416,84 грн. за період з 01.04.2013р. по 30.06.2014р., яка обліковується за кодами: 1-51601 (вода, що йде на підігрів) та 1-1601 (населення (мешканці будинків).

З приводу включення Позивачем до суми заборгованості з водопостачання та водовідведення вартості води, яка використовується для виготовлення гарячої води (підігріву) код:1-51601, господарський суд зазначає наступне.

У відповідності до частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виробник - це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено перелік комунальних послуг, який не є вичерпним.

Пунктом 3.13 Правил користування № 190 визначено, що суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Згідно з пунктом 2.1 Правил користування № 190 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Отже, чинне законодавство України не розділяє послугу з постачання споживачам гарячої води (гарячого водопостачання) на окремі частини з постачання окремо теплової енергії та окремо холодної води, а встановлює, що енерговиробник та/або енергопостачальник виробляє та постачає гарячу воду. Тобто саме гаряча вода є товаром, продуктом енерговиробника та/або енергопостачальника, яку отримує споживач. При цьому саме енерговиробник та/або енергопостачальник споживає холодну воду для вироблення гарячої води, а споживач оплачує холодну воду, яка йде на підігрів, лише у тому випадку, якщо він отримує від водопостачальника холодну воду та самостійно підігріває її до стану гарячої води.

Судом встановлено, що між сторонами спору відсутні договірні відносини щодо постачання води, яка використовується для виготовлення гарячої води; укладений сторонами Договір не регулює відносини сторін з приводу постачання холодної води, яка іде на підігрів; на балансі Відповідача теплові пункти (котельні), з яких йому здійснюється постачання гарячої води, не перебувають, а відтак, за висновками суду, відсутні правові підстави для стягнення з Відповідачів на користь Позивача вартості холодної води, яка використовується для приготування гарячої води.

Заперечуючи проти наявності у Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація -107 Голосіївського району» заборгованості перед Позивачем за кодом №1-1601 Відповідач зазначив, що споживачами вказаних послуг є населення (мешканці будинків), а тому останній не зобов'язаний сплачувати за отриману споживачами воду.

Так, Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №478 від 15.04.1997р. було створено КП ГІОЦ де всі кошти за дану послугу надходять на рахунок КП ГІОЦ, а він в свою чергу розподіляє кошти, які поступили на його рахунок між постачальниками комунальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що споживачами питної води та водовідведення по коду 1-1601 є населення (мешканці будинків). Кошти, сплачені мешканцями за питну воду на рахунки Відповідача не надходять, а спрямовуються на транзитний рахунок КП ГІОЦ, який розщеплює ці кошти безпосередньо ПАТ «АК «Київводоканал».

Водночас, з наданих Відповідачем форм 5.1 ЖЕО - сплати за договорами. Зведена відомість розщеплення сплат 2101-КП «ЖЕО-107 Голосіївського району» за спірний період вбачається, що у останнього за кодом 1-1601 відсутній борг, оскільки з нарахованої суми 920 117,10 грн. населенням (мешканцями будинків) було проплачено 1 067 703,55 грн.

Таким чином, враховуючи все вище наведене, за висновками суду відсутні підстави для стягнення з Відповідача заборгованості в сумі 243 416,84 грн.

В частині решти вимог Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація -107 Голосіївського району», а саме стягнення 3% річних в сумі 2 975,31 грн., інфляційних втрат в розмірі 24 838,95 грн., пені в сумі 13 268,21 грн. та штрафу в розмірі 12 170,84 грн., господарський суд також відмовляє в їх задоволенні, оскільки останні є похідними від заявлених вище вимог.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, враховуючи наведе вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація -107 Голосіївського району» є такими, що не підлягають задоволенню.

Судовий збір згідно з ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.04.2014р.

Суддя І.І.Борисенко