ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 911/329/15

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника Бориспільського міжрайонного прокурора

в інтересах держави в особі - Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Бориспільводоканал», Київська область, м. Бориспіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРСМ-Нафта», Київська область, Бориспільський район, с. Проліски

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Стейт Оіл», Київська область, м. Обухів

про стягнення 21555,07 грн. та зобов'язання вчинити певні дії

секретар судового засідання Колісник Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Куценко Л.Г. (доручення №1-08/10 від 12 січня 2015 року);

Чумак Л.І. (доручення №1-08/170 від 7 квітня 2015 року);

від відповідача: Томчишин А.І. (довіреність б/н від 13 жовтня 2014 року);

від прокуратури: Літковець Ю.А. (посвідчення №031878 від 2 лютого 2015 року);

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник Бориспільського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Бориспільводоканал» (далі - позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРСМ-Нафта» (далі - відповідач) про стягнення 21555,07 грн. та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України самовільно підключився до мереж централізованого водопостачання та водовідведення, у зв'язку з чим відповідач завдав збитків у розмірі 21555,07 грн. Крім того, прокурором заявлено позовну вимогу щодо зобов'язання відповідача виконати технічні умови №1 від 16 січня 2014 року.

Провадження у справі порушено відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 3 лютого 2015 року та призначено справу до розгляду на 3 березня 2015 року.

Під час судового розгляду відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи неодноразово відкладався.

Представник відповідача в усних та письмових поясненнях проти позову заперечував.

7 квітня 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та прокуратури, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно акту від 17 січня 2015 року (том 1, а.с. 26), комісією позивача у складі заступника директора Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Бориспільводоканал» Чумака Л.І., начальника водопровідних мереж Дзюбенка І.О., контролера Желевської Н.М. було проведено обстеження наявності підключень до комунальних мереж водопостачання та водовідведення ТОВ «БРСМ-Нафта» за адресою м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2/7.

Як випливає з акту, за результатами проведення обстеження встановлено, що в порушення п. 4.1 - 4.10 відповідач - ТОВ «БРСМ-Нафта» самовільно підключилось до мереж централізованого водопостачання та водовідведення.

Крім того, в акті від 17 січня 2015 року зазначено, що договір на користування системами водопостачання та водовідведення між позивачем та відповідачем не укладено.

Зазначений акт підписано членами комісії Чумаком Л.І., Дзюбенко І.О. та Желевською Н.М.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку витрат води та відводу стоків відповідно до п. 3.3 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України» визначено, що розмір збитків становить 21555,70 грн. (том 1, а.с. 27)

Нормативно-правовим актом, який встановлює порядок користування питною водою із комунальних водопроводів та приймання стічних вод до комунальної каналізації є Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 року за №936/15627 (далі - Правила).

Згідно п. 1.1 правил, дані правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 2.1. правил, договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Згідно п. 3.2. правил, водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Умовами п. 3.3 правил встановлено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Відповідно до п. 3.4. правил, розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

За приписами п. 4.3. правил забороняється будь-яке самовільне приєднання об'єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів).

Вивчивши наданий акт б/н від 17 січня 2015 року, яким позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, господарський суд не приймає його в якості належного та допустимого доказу самовільного підключення до водопровідних мереж позивача, оскільки, в акті не встановлені а ні конкретне місце, а ні спосіб такого підключення. Крім того, акт від 15 січня 2015 року не містить зазначення пропускної спроможності труби вводу (діаметру).

Відповідно до п. 10.4.5 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, які затверджені Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №30 від 5 липня 1995 року, у разі виявлення самовільного приєднання абонента до системи водопостачання, а також самовільних робіт на водопровідному вводі складають двосторонній акт для притягання винуватців до відповідальності і стягнення плати за воду згідно з Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України.

Як вбачається з матеріалів справи, акт про виявлені порушення від 17 січня 2015 року складений та підписаний співробітниками позивача. Відміток про те, що відповідач відмовився від підпису акту (з посиланням на акт про відмову від підпису акту від 15 січня 2015 року) останній не містить. Відповідач факт своєї присутності при проведенні спірної перевірки та відмови від підпису акту заперечував.

Отже, позивачем не доведено, що спірний акт складено у двосторонньому порядку.

Крім того, суд не сприймає, як належний та допустимий доказ, поданий до суду розрахунок витрат води та відводу стоків (том 1, а.с. 27) відповідно до п. 3.3 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України» з огляду на наступне.

В зазначеному розрахунку не вказано, на підставі яких документів він здійснений (акт про порушення, тощо).

Крім того, у вказаному розрахунку не зазначено, стосовно якого споживача він здійснений.

Поряд із цим, даний розрахунок, як документ, не місить дати його складання та номеру.

Отже, з розрахунку витрат води та відводу стоків відповідно до п. 3.3 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України» не можливо встановити, що він складений відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «БРСМ-Нафта».

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що суд не сприймає як належний та допустимий доказ у справі, акт б/н від 17 січня 2015 року, суд приходить до висновку, що прокурором та позивачем не доведено викладені у позовній заяві обставини.

Отже, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 21555,07 грн. збитків.

Позовні вимоги, щодо зобов'язання відповідача виконати технічні умови №1 від 16 січня 2014 року також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

16 січня 2014 року позивачем було видано відповідачу технічні умови №1 від 16 січня 2014 року (том 1, а.с. 24-25).

Як зазначається у позовній заяві, станом на день звернення з даним позовом до суду, відповідачем технічні умови №1 від 16 січня 2014 року у повному обсязі не виконано.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, законодавець визначив, що цивільне право або охоронюваний законом інтерес можуть бути захищені судом не будь-яким способом, а тільки тим, що передбачений договором чи законом.

За таких обставин, предмет позову - зобов'язання відповідача виконати технічні умови - не є способом захисту порушеного права позивача, що передбачений чинним законодавством України або умовами договору (враховуючи його відсутність). Тобто, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів не відповідає за своїм змістом матеріально-правовим способам захисту порушеного права, визначених законом.

Невиконання відповідачем технічних умов є підставою для відмови в укладенні відповідного договору, або відмови у підключенні відповідача до систем централізованого водопостачання та водовідведення.

Виходячи з того, що предмет позову не відповідає встановленому законом способу захисту прав, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача виконати технічні умови №1 від 16 січня 2014 року задоволенню не підлягають.

Таким чином, у позові має бути відмовлено.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на Комунальне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Бориспільводоканал».

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю

2. Стягнути з Комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Бориспільводоканал» (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Дзержинського, 10, код 20578712) в дохід Державного бюджету України - 3045 (три тисячі сорок п'ять) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 15 квітня 2015 року

Суддя Д.Г. Заєць