ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2015 Справа № 917/225/15

за позовом Управління пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області, вул. Шевченка, 8, м. Лубни, Полтавська обл., 37500

до Приватного підприємства "Лубенський хлібозавод", вул. Радянська, 54/2, м. Лубни, Полтавська обл., 37500

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Симоненко Віра Максимівна, вул. Шевченка, буд. 13, кв. 2, м. Лубни, Полтавська обл., 37500

про стягнення 9 903,40 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники :

від позивача: Мірошниченко О.М., довіреність № 504/07-17 від 19.01.2015 р.;

від відповідача: Гусаренко О.М., довіреність № 27/1 від 10.05.2010 р.;

від третьої особи: не з'явилися.

14.04.2015 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Управління пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області про стягнення з Приватного підприємства "Лубенський хлібозавод" 9 903,40 грн. шкоди у вигляді переплаченої Симоненко Вірі Максимівні пенсії за період з 01.01.2004 р. по 30.09.2012 р., що виникла внаслідок надання відповідачем недостовірних відомостей про заробіток для обчислення пенсії у вигляді довідки від 11.11.1992 р..

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Симоненко Віра Максимівна - представництво у судове засідання вдруге не забезпечила, відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" була належним чином та завчасно повідомлена про дату, час і місце проведення судових засідань, явка представників останньої у судове засідання обов'язковою не визнавалася. Остання надала суду заяву від 09.04.2015 р. (вх. № 5293 від 14.04.2015 р.) про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає з мотивів, значених у позовній заяві, поясненні № 2326/07-17 від 24.03.2015 р. (вх. № 4378 від 27.03.2015 р.).

Відповідач позов не визнає за мотивами відзиву № 24 від 04.03.2015 р. (вх. № 3060 від 05.03.2015 р.), письмового пояснення № 43 від 30.03.2015 р. (вх. № 4580 від 31.03.2015 р.), пояснення № 48 від 08.04.2015 р. (вх. № 5148 від 09.04.201 р.), посилаючись, зокрема, на недоведеність позивачем розміру заподіяної шкоди та пропущення при пред'явленні даного позову строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані документальні докази, суд,

встановив:

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, органи Пенсійного фонду України є органами виконавчої влади, що призначають пенсії та акумулюють кошти на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для забезпечення фінансування витрат на виплату пенсій. Одним з основних завдань органів Пенсійного фонду України є ефективне та цільове використання коштів, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів.

Як вбачається з позовної заяви, Лубенським хлібозаводом 11.11.1992 р. було видано довідку № б/н (а.с. 17) про заробіток за період з 01.11.1990 р. по 31.10.1992 р. для обчислення пенсії Симоненко Вірі Максимівні. На підставі даної довідки з 09.11.1992 р. Симоненко Вірі Максимівні призначено пенсію за віком. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, при поданні даної довідки достовірність викладених у ній відомостей не перевіряється (контролюється тільки дотримання встановленої форми), а чинне законодавство не містить обмежень щодо строків проведення достовірності та правильності викладеної у ній інформації.

28.03.2012 року працівниками Управління пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області проведено перевірку Приватного підприємства "Лубенський хлібозавод" з питання достовірності довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, результати перевірки набрали форму акту № 56 (а.с. 7), у якому виявлено розбіжності вказаних даних у довідці та відомостями нарахування заробітної плати Симоненко В.М..

30.03.2012 р. Приватним підприємством "Лубенський хлібозавод" надано нову довідку № 26 про заробіток для обчислення пенсії Симоненко В.М. за період 01.11.1990 р. по 31.10.1992 р. (а.с. 18).

За даними позивача внаслідок перерахунку пенсії за період з 01.01.2004 року по 30.09.2012 року виникла переплата пенсії Симоненко В.М. у розмірі 9 903,40 грн. (розрахунок - а.с. 8-10, 51-53). В обґрунтування підстав такої переплати позивачем вказано надання відповідачем (страхувальником) недостовірних даних про заробітну плату Москаленко А.М., які викладені у довідці про заробіток для обчислення пенсії № б/н від 11.11.1992 р..

При цьому 10.08.2012 р. комісією по призначенню пенсій, прийнятті рішень, що стосуються зарахування стажу, в тому числі шляхом проведення опиту свідків, строків призначення пенсій, встановлення переплат пенсій, порядку їх відшкодування та вирішення інших питань Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі прийняте рішення, оформлене протоколом № 457, про утримання переплати пенсії Симоненко В.М. в розмірі 20% з моменту виникнення переплати - з 01.01.2004 р. по 30.09.2012 р. до повного погашення. Постановою лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2013 р. у справі № 539/1784/13-а позов Симоненко В.М. до УПФУ в м. Лубни та Лубенському районі задоволено, визнано неправомірним зазначене рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі про утримання переплати пенсії Симоненко В.М в розмірі 20% до повного погашення. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі від 15.01.2014 р. № 25 припинено стягнення переплаченої пенсії та вирішено повернути утриману суму пенсії за віком на виконання вказаного рішення суду.

Крім того, за результатами розгляду адміністративного позову Управління пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області про стягнення з Приватного підприємства "Лубенський хлібозавод" 9 903,40 грн. шкоди у вигляді переплаченої Симоненко Вірі Максимівні пенсії за період з 01.01.2004 р. по 30.09.2012 р., що виникла внаслідок надання відповідачем недостовірних відомостей про заробіток для обчислення пенсії у вигляді довідки від 11.11.1992 р., постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 р. у справі № 816/4293/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 р. позов задоволено частково, стягнуто з відповідача 8 706,93 грн. як суму переплати пенсії. Постановою Вищого адміністративного суду України від 26.06.2014 р. вказані судові рішення скасовано, провадження у справі закрито. З огляду на сплату Приватним підприємством "Лубенський хлібозавод" 8 706,93 грн. перепаленої пенсії та закриття провадження в адміністративній справі, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 р. у справі № 816/4293/13-а задоволено заяву відповідача про поворот виконання рішення суду та стягнуто на його користь з Управління пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області зазначену суму переплати пенсії. Вказана сума сплачена Приватному підприємству "Лубенський хлібозавод", про що свідчать матеріали справи.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з даним позовом з вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Лубенський хлібозавод" 9 903,40 грн. шкоди у вигляді переплаченої Симоненко Вірі Максимівні пенсії за період з 01.01.2004 р. по 30.09.2012 р., що виникла внаслідок надання відповідачем недостовірних відомостей про заробіток для обчислення пенсії у вигляді довідки від 11.11.1992 р..

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Предметом позову у даній справі є стягнення шкоди у сумі 9 903,40 грн. на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області через надання відповідачем (страхувальником) недостовірних даних про заробітну плату Симоненко Віри Максимівні, які викладені у довідці про заробіток для обчислення пенсії № б/н від 11.11.1992 р..

Враховуючи правову природу взаємовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини відшкодування завданої позадоговірної (деліктної) шкоди.

За приписами ст. 1116 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, для притягнення до цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування заподіяної ним шкоди є наявність складу правопорушення : протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. При цьому чинне законодавство передбачає принцип вини контрагента або особи, яка завдала шкоду як підставу для відшкодування заподіяних збитків (шкоди) : за приписами ст. п. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 101 Закону України від 05.11.1991 р. № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (із змінами та доповненнями) органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" довідки про заробітну плату видаються підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

З матеріалів справи вбачається, що надмірна виплата Симоненко Вірі Максимівні сум пенсій відбулася внаслідок видачі відповідачем недостовірної довідки, в якій останнім було вказано завищені розміри заробітної плати Симоненко Віри Максимівні, що враховується при обчисленні пенсій. Доказів в спростування вищевикладеного Приватне підприємство "Лубенський хлібозавод" суду не надало.

Встановлені обставини свідчать про те, що завдана шкода у вигляді переплати пенсії в розмірі 8 706,93 грн. за період з січня 2004 року по березень 2012 року включно відбулася внаслідок неправомірних дій відповідача. Відшкодування вказаної шкоди покладається на Приватне підприємство "Лубенський хлібозавод" за нормами статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено вчинення відповідачем протиправних дій у вигляді надання недостовірних даних про заробітну плату Симоненко Вірі Максимівні, які викладені у довідці про заробіток для обчислення пенсії № б/н від 11.11.1992 р., розмір збитків визначено з дотриманням вимог законодавства та не спростовано відповідачем, наявний причинно-наслідковий зв'язок як об'єктивний наслідок поведінки завдавача шкоди в даному випадку, що свідчить про наявність підстав для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування заподіяної ним майнової шкоди з огляду на наявність повного складу правопорушення, а тому позовні вимоги щодо стягнення завданої відповідачем майнової шкоди в розмірі 8 706,93 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд погоджується з твердженням Приватного підприємства "Лубенський хлібозавод" про те, що 30.03.2012 після проведеної перевірки ним видано довідку № 26, у якій вказано дані, що відповідають первинним документам відповідача. Вказана обставина позивачем не заперечується. Викладене виключає наявність вини відповідача у завданні шкоди у вигляді переплати пенсії в розмірі 1 196,47 грн. за період з квітня по вересень 2012 року включно.

Заперечення відповідача проти позову з огляду на недоведеність розміру заподіяної шкоди та відсутність можливості перевірки вірності розрахунку позивача у зв'язку з відсутністю методики такого розрахунку судом як правомірні не оцінюються.

Так, позивачем було надано детальний розрахунок суми переплати пенсії Симоненко Вірі Максимівні пенсії за період з 01.01.2004 р. по 30.09.2012 р., у якому позивачем по кожному місяцю було встановлено різницю між фактично виплаченою пенсією та сумою яка підлягала б нарахуванню. Крім того, на вимогу суду листом № 08.04.2015 р. № 2683/07-17 (вх. № 5217 від 10.04.2015 р.) позивачем додатково надано розрахунок нарахування пенсії Симоненко В.М. за період з 01.01.2004 р. по 30.09.2012 р. відповідно до довідки від 11.11.1992 р. з посиланням на дані вказаної довідки та застосованими коефіцієнтами (індексами). Розрахунок пенсії здійснюється в Україні на основі пенсійного законодавства, нормативну базу якого складає як Закон України "Про пенсійне забезпечення", Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких діє право на пенсію за віком на пільгових умовах", Постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 р. № 497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду", так і низка інших нормативних положень, які знаходиться у вільному доступі. Тобто, відповідач не був позбавлений можливості ознайомлення з методикою такого нарахування та безпосереднього надання власного контррозрахунку у разі незгоди з його результатами. Крім того, на пропозицію суду висловити думку щодо призначення судової економічної експертизи у даній справі у поясненні № 48 від 08.04.2015 р. (вх. № 5148 від 09.04.2015 р.) відповідач повідомив про відсутність у цьому необхідності.

Як зазначалося вище, відповідач заявив про пропущення позивачем при пред'явленні даного позову встановленого строку позовної давності та просив суд відмовити у позові з цієї підстави.

Позивач стверджує, що позовну заяву подано в строки, встановлені статтею 257 Цивільного кодексу України. Про розмір переплати пенсії позивач дізнався 28.03.2012 р. при проведенні перевірки відповідача з питання достовірності довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, результати якої набрали форму акту № 56 (а.с. 7), у якому зафіксовано розбіжності вказаних даних у довідці та відомостями нарахування заробітної плати Симоненко В.М.. Таким чином, початок перебігу строку позовної давності починається з 28.03.2012 р., позовну заяву направлено до Господарського суду Полтавської області 04.02.2015 р. згідно відбитку маркувальної машини поштового відділення на конверті (а.с. 21).

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 вказаного Кодексу унормовано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Приписами статті 260 цього ж Кодексу передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 названого Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому судом враховано також приписи п. 2 ст. 264 Цивільного Кодексу України та пред'явлення позивачем адміністративного позову до Приватного підприємства "Лубенський хлібозавод" про стягнення 9 903,40 грн. шкоди у вигляді переплаченої Симоненко Вірі Максимівні пенсії за період з 01.01.2004 р. по 30.09.2012 р., що виникла внаслідок надання відповідачем недостовірних відомостей про заробіток для обчислення пенсії у вигляді довідки від 11.11.1992 р., до Полтавського окружного адміністративного суду, що в розумінні наведеної норми права перервало перебіг строку позовної давності.

Відповідно до статті 267 названого Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки позов подано до суду в межах такого строку.

Також не обґрунтованим є посилання позивача на Постанову Верховного Суду України від 29.10.2014 р. у справі № 6-152цс14, оскільки відповідно до приписів ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. В порушення наведеної норми, до якої апелює відповідач, спірні правовідносини в даній справі та справі № 6-152цс14 належать до різних предметів правового регулювання та не є подібними.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення завданої відповідачем майнової шкоди в розмірі 8 706,93 грн. підтверджуються матеріалами справи та поданими доказами, відповідають нормам матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача шкоди у вигляді переплати пенсії в розмірі 1 196,47 грн. за період з квітня по вересень 2012 року включно у позові слід відмовити з огляду на відсутність вини останнього у вчиненні даного правопорушення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Оскільки згідно Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача до Державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 606,30 грн..

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Лубенський хлібозавод" (вул. Радянська, 54/2, м.Лубни, Полтавська обл., 37500), ідентифікаційний код юридичної особи 00376969 :

- на користь Управління пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області (вул. Шевченка, 8, м. Лубни, Полтавська обл., 37500), ідентифікаційний код юридичної особи 37710525, р/р 0443 в ОПЕРв філія ПОУ ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 331467 - 8 706,93 грн. збитків;

- в дохід Державного бюджету України, отримувач коштів УДКСУ у м. Полтава (м. Полтава), код отримувача 38019510, рахунок отримувача 3002, банк отримувача ГУДКСУ у Полтавській області, код банку отримувача 831019, код класифікації доходів бюджету 22030001 - 1 606,30 грн. судового збору.

Видати накази з набранням цим рішенням законної сили.

3. В частині позовних вимог Управління пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області щодо стягнення з Приватного підприємства "Лубенський хлібозавод" 1 196,47 грн. збитків у позові відмовити.

Повне рішення складене 17.04.2015 р..

Суддя О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.