ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 911/897/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О."

до відповідача фізичної особи - підприємця Янка Дмитра Анатолійовича

про стягнення 4368,10грн

Суддя Ейвазова А.Р.

Представники:

від позивача - Гумен С.М. (довіреність №02/09-08/2 від 18.09.2014);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (далі - ТОВ "Л.К.О.") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця Янка Дмитра Анатолійовича (далі - ФОП Янко Д. А.) про стягнення 4368,10грн у т.ч.:

- 3788,12грн - основна заборгованість;

- 41,10грн - проценти за період з 24.07.2014 по 02.12.2014;

- 349,48грн - пеня за період з 23.07.2014 по 02.12.2014;

- 189,40грн - штраф.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобов'язання за договором поставки продукції № 1712 від 12.06.2014 в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк (а.с.2-9).

Відповідач у справі - ФОП Янко Д.А. письмового відзиву по суті заявлених вимог не надав.

Розгляд справи здійснено за відсутності повноважного представника відповідача, його відзиву, за наявними у справі документами відповідно до ст.75 ГПК України з наступних підстав:

- копія ухвали від 10.03.2015 про порушення провадження у даній справі, що направлена відповідачу за адресою, яка відповідає вказаній у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 11.03.2015 (а.с.29-30), отримана відповідачем 17.03.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.32);

- копія ухвали від 24.03.2015 про відкладення розгляду у даній справі направлена за тією ж адресою відповідача, що підтверджується відміткою на зворотному боці ухвали (а.с.34-35, зворот);

- клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2014 між ТОВ "Л.К.О." та ФОП Янко Д.А. укладено договір №1712 поставки продукції (а.с.13-15, далі - договір поставки, договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін у справі господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами такого договору, постачальник зобов'язується поставляти продукцію згідно замовлення покупця, а покупець зобов'язується своєчасно приймати цю продукцію, оплати її вартість на умовах даного договору та повернути зворотну тару в строки та на умовах, передбачених договором (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.3 договору прийняття покупцем продукції вважається підтвердженням узгодженої кількості та асортименту; підтвердженням факту узгодження умов доставки продукції є підписання сторонами товарно-транспортної накладної та/або видаткової накладної.

Згідно п. 1.7 вказаний договір вступає в силу з моменту підписання та його укладено на невизначений термін.

Як визначено договором, відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника; відвантаження продукції без попередньої оплати проводиться тільки при наданні відстрочки платежу; при відвантаженні продукції без попередньої оплати покупець зобов'язаний у термін 7 календарних днів повністю оплатити всю отриману продукцію (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору ціна на окрему партію продукції вказується постачальником у накладній, яку покупець повинен розглядати як оферту з боку постачальника; факт прийомки покупцем від постачальником (або водія-експедитора) продукції означає згоду покупця з запропонованою ціною, сумою транспортних витрат та асортиментом продукції.

Як встановлено під час розгляду справи, позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу товар за видатковими накладними, а саме:

- №ВН-39625 від 15.07.2014 на суму 1110,00грн;

- №ВН-40024 від 16.07.2014 на суму 993,00грн;

- №ВН-40025 від 16.07.2014 на суму 1595,12грн (а.с.21,23-24).

Загальна вартість товару за вказаними накладними становить 3698,12грн; товар за відповідними накладними отриманий особами, підписи яких посвідчені печаткою відповідача.

Окрім того, позивачем як доказ поставки товару за відповідним договором надано видаткову накладну №ВН-40020 від 16.07.2014 на суму 90,00грн, яка не прийнята судом як доказ поставки товару за таким договором саме відповідачу, оскільки позивачем не надано підтверджень того, що товар за такою накладною отриманий особою, яка уповноважена на це відповідачем, а підпис такої особи не посвідчений печаткою відповідача.

Як визначено ч.2 ст.527 ЦК України, кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Таким чином, позивач мав вимагати доказів того, що особа, яка за цією накладною отримала товар, уповноважена на це відповідачем. Оскільки таким доказів у позивача не має, як і доказів того, що у подальшому відповідач схвалив дії особи, яка від його імені прийняла товар, факт отримання відповідачем товару за цією накладною суд вважає недоведеним.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов'язку оплатити поставлений товар та застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством та умовами договору за порушення відповідного зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При укладенні договору сторонами змінено загальне правило, визначене відповідною нормою, в силу якого товар, переданий за договором купівлі-продажу, оплачується після його прийняття, шляхом встановлення іншого строку оплати у договорі. Так, за умовами договору товар оплачується у термін 7 календарних днів (п. 3.3).

Таким чином, останнім днем оплати за видатковою накладною №ВН-39625 від 15.07.2014 є 22.07.2014, а за видатковими накладними №40024 від 16.07.2014 та №40025 від 16.07.2014 - 23.07.2014.

Однак, відповідний строк виконання зобов'язання відповідачем порушено.

Відповідачем під час розгляду справи не подано суду доказів оплати або повернення поставленого йому позивачем товару.

За таких обставин, заявлені вимоги в частині стягнення основної заборгованості за переданий товар у сумі 3698,12грн підлягають задоволенню; в частині стягнення основного боргу у розмірі 90грн суд відмовляє.

Окрім того, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 41,10грн процентів за період з 24.07.2014 по 02.12.2014.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивач має право вимагати сплати боргу з урахуванням трьох процентів річних. Проте, за розрахунком суду, з урахуванням не доведення позивачем факту поставки товару на суму 90грн, розмір процентів за заявлений позивачем період з 24.07.2014 по 02.12.2014, які нараховані на борг за переданий товар у розмірі 3698,12грн становить 40,12грн; у задоволенні вимог про стягнення 0,98грн процентів суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення пені у розмірі 349,48грн за період з 23.07.2014 по 02.12.2014 та 189,40грн штрафу.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до п. 6.1 договору у випадку прострочення терміну розрахунків за відвантажену продукцію, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла в період прострочення) від вартості неоплаченої продукції за кожен календарний день прострочення платежу за відвантажену продукції та штраф у розмір 5% від вартості невчасно оплаченої продукції.

За розрахунком суду, за заявлений позивачем період розмір пені, що підлягає стягненню складає 349,48грн, а саме за неоплату товару, переданих згідно видаткових накладних:

- №ВН-39625 від 15.07.2014 вартістю 1110,00грн - 102,94грн;

- №ВН-40024, №ВН-40025 від 16.07.2014 загальною вартістю 2588,12грн - 238,25грн.

В задоволенні вимог про стягнення 8,29грн пені суд відмовляє.

Вимоги щодо стягнення штрафу підлягають задоволенню у розмірі 184,91грн (3698,12/100*5); у задоволені вимог щодо стягнення 4,49грн штрафу суд відмовляє.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1783,60грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Янка Дмитра Анатолійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." 3698,12грн основної заборгованості, 40,12грн процентів, 341,19грн пені, 184,91грн штрафу, а також 1783,60грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 90,00грн основного боргу, 0,98грн процентів, 8,29грн пені та 4,49грн штрафу відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.04.2015

Суддя Ейвазова А.Р.