УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.04.2015 Справа № 910/9756/15

Суддя Ломака В.С., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСИЧІ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД ІНВЕСТ КОНСАЛТИНГ»

про визнання недійсним Договору та визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСИЧІ» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД ІНВЕСТ КОНСАЛТИНГ» про визнання недійсним Договору та визнання недійсним рішення.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСИЧІ» позовна заява про визнання недійсним Договору та визнання недійсним рішення не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником.

Як вбачається з поданих матеріалів, позовна заява не підписана власноручно Генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСИЧІ» ОСОБА_1, а на ній міститься факсимільний підпис означеної особи. Такий самий факсимільний підпис міститься і на копіях документів, які додані до позовної заяви.

В силу п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", наявність на позовній заяві факсимільного підпису означає, що вона не підписана особою, яка має право її підписувати, і підлягає поверненню.

За таких обставин, враховуючи наявність на позовній заяві факсимільного підпису Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСИЧІ» ОСОБА_1, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява не підписана особою, яка має право її підписувати, що зумовлює наслідки, визначені п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд наголошує на тому, що судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, зокрема необхідністю сплати судового збору, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно зі ст. 1 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

За статтею 2 вказаного Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

При цьому, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, щодо надсилання копії позовної заяви сторонам справи та сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як зазначено в п. п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем заявлені вимоги про:

- визнання недійсним Договору про внесення змін та доповнень № 2 до Договору іпотеки від 10.02.2012 р. № 944з, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М.;

- визнання недійсним рішення КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 27.02.2012 р. про державну реєстрацію за ТОВ «Буд Інвест Консалтинг» права власності на нежилі приміщення ІІ-го поверху та надбудови з прибудовою (в літ. А) загальною площею 5 972, 60 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Київ, Харківське шосе, буд. 144 Б.

Із зазначеного вбачається, що позивачем заявлено:

- немайнову вимогу про визнання недійсним Договору про внесення змін та доповнень № 2 до Договору іпотеки від 10.02.2012 р. № 944з, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., по якій має бути сплачено загальний судовий збір у розмірі 1 м.з.п., що в даному випадку складає

1 218,00 грн.;

- немайнову вимогу про визнання недійсним рішення КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» від 27.02.2012 р. про державну реєстрацію за ТОВ «Буд Інвест Консалтинг» права власності на нежилі приміщення ІІ-го поверху та надбудови з прибудовою (в літ. А) загальною площею 5 972, 60 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Київ, Харківське шосе, буд. 144 Б, по якій має бути сплачено загальний судовий збір у розмірі 1 м.з.п., що в даному випадку складає 1 218,00 грн.

Вказане також підтверджується п. 2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», відповідно до якого, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСИЧІ» доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі надано не було, що підтверджується актом відділу діловодства господарського суду міста Києва б/н від 16.04.2015 р.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В силу Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем в якості доказу відправлення відповідачу на його адресу копії позовної заяви та доданих до неї документів не подано ані фіскального чеку, ані опису вкладень в поштовий конверт, що є порушенням норм Господарського процесуального кодексу України.

Відсутність опису вкладень в поштовий конверт та фіскального чеку підтверджується актом відділу діловодства господарського суду міста Києва б/н від 16.04.2015 р.

Таким чином, в суду відсутня можливість встановити факт направлення відповідачу копій позовної заяви та доданих до неї документів.

Дані обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Відповідно до п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду міста Києва з позовом.

Суддя В.С. Ломака