ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 рокуСправа № 912/378/15-г
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М., розглянув справу № 912/378/15-г

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАДРО АГРО"

про стягнення 45362,56 грн

за участю представників:

позивач (фізична особа - підприємець) - ОСОБА_1 (у судовому засіданні 04.03.2015),

від позивача - ОСОБА_2, довіреність від 03.03.2015,

від відповідача - Назаренко В.В., довіреність від 27.02.2015 (у судовому засіданні 04.03.2015, 02.04.2015, 08.04.2015).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) подав до господарського суду позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАДРО АГРО" (далі - ТОВ "КВАДРО АГРО") 45362,56 грн боргу, з яких:35878,50 грн заборгованості по орендній платі, 2435,97 грн пені, 4598,10 грн -50% річних, 2449,99 грн. втрат від інфляції з покладенням на останнього судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором № 1-КА оренди приміщення для офісу, укладеного 03.05.2014. Водночас позивач не визнає укладений між сторонами спору договір розірваним, оскільки вважає, що відповідачем не виконано обов'язкових умов, необхідних для його розірвання в порядку визначеному пунктами 2.5, 2.7,2.8 договору.

Відповідач позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні повністю. В обґрунтування своїх заперечень вказує на неможливість використання з червня 2014 року приміщення, яке знаходиться за адресою: Кіровоградська область, АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що воно використовується самим власником, позивачем у справі. Враховуючи, що позивачем вчинялися дії по перешкоджанню використання орендарем спірного приміщення, відповідач вважає себе звільненим від обов'язку щодо оплати орендної плати за договором у відповідності до положень частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України. Поряд з цим, відповідач зазначає, що ним були здійснені в орендованому приміщенні поліпшення, а саме: встановлені чотири кондиціонери, якими користується позивач і не повертає на заявлені відповідачем вимоги від 01.09.2014 (лист №4) та від 24.10.2014 (лист №13).

У судовому засідання 04.03.2015 господарським судом задоволено клопотання відповідача, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на підставі вимог пунктів 2, 3 частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України до 11 год.00 хв. 02.04.2015, у судових засіданнях 02.04.2015 та 08.04.2015 оголошувалась перерва до 11год.00 хв. 08.04.2015 та 11 год.00 хв. 10.04.2015 відповідно.

У процесі розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, представник відповідача позов заперечив, надавши докази попередження позивача про дострокове розірвання договору у порядку, встановленому договором.

Розглянувши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

03.05.2014 ТОВ "КВАДРО АГРО" (орендар) та ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) уклали договір № 1-КА оренди приміщення для офісу (далі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: 28009, АДРЕСА_1, загальною площею 114,5 кв.м. Об'єкт передається Орендодавцем Орендарю для використання останнім у господарській діяльності з метою розміщення ділового офісу та здійснення підприємницької діяльності, передбаченої Статутом.

Розділом 2 Договору передбачено, що строк Договору складає 12 місяців з моменту прийняття приміщення, що орендується за Актом приймання-передачі (пункт 2.1).

Згідно пунктів 2.5.,2.6. розділу 2 Договору сторони наділені правом відмовитися від даного Договору, попередивши другу сторону не пізніше 30 днів до відмови.

За користування зазначеним нежитловим приміщенням Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату в розмірі 5125,50 грн за один місяць. Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 10-го числа кожного місяця (пункти 3.1, 3.2 розділу 3 Договору).

Приміщення та майно, що орендуються, повинні бути передані Орендодавцем та прийняті Орендарем протягом 5-ти робочих днів з моменту укладення даного Договору. Передача приміщення та майна, що орендуються, здійснюється за Актом приймання-передачі, підписання якого свідчить про фактичну передачу таких в оренду. У момент підписання Акту приймання-передачі Орендодавець передає Орендарю ключі від приміщення, що орендується, після чого персоналу Орендаря має бути забезпечений безперешкодний доступ у приміщення, що орендується (розділ 4 Договору).

Договір підписаний особисто ФОП ОСОБА_1 та директором ТОВ "КВАДРО АГРО", підписи яких скріплено печатками сторін.

На виконання пунктів 2.1, 4.2 Договору Сторонами підписано Акт приймання-передачі, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 передав, а ТОВ "КВАДРО АГРО" прийняв приміщення. Зазначений Акт приймання - передачі в оренду нежитлового приміщення складено 01.05.2014 і містить посилання на договір оренди номер якого співпадає з номером укладеного між сторонами договору, на підставі якого виник спір, але зазначена інша дата його укладення - 01.05.2014. Проте сторони, як позивач так і відповідач, у судовому засіданні підтвердили помилковість зазначення цих дат та вказали на те, що саме цей акт є доказом передачі 03.05.2014 Орендодавцем та прийняття Орендарем приміщення для офісу загальною площею 114,5 кв.м, що знаходиться за адресою: 28000, Кіровоградська область, АДРЕСА_1 на виконання умов Договору №1-КА оренди приміщення для офісу від 03.05.2014.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що Позивачем свої зобов'язання за Договором виконані в повному обсязі, орендоване приміщення передано в користування Відповідачу.

Договір № 1-КА оренди приміщення для офісу від 03.05.2014 є договором оренди, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і відповідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України зо договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності із частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 3 статті 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З аналізу викладених норм убачається, що договір оренди майна є оплатним і обов'язок орендодавця надати в оренду приміщення відповідає обов'язку орендаря прийняти приміщення та оплатити орендну плату.

Як встановлено умовами Договору Відповідач мав сплачувати орендну плату в розмірі 5152,50 грн за місяць не пізніше 10-го числа кожного місяця.

У матеріалах справи міститься доказ сплати Відповідачем 20.06.2014 орендної плати в сумі 5152,50 грн за травень 2014 року, а саме: платіжне доручення №508 від 20.06.2014(а.с.50).

У зв'язку з відсутністю оплати з боку Відповідача орендної плати за період з червня по грудень 2014 року на виконання пунктів 3.1., 3.2. Договору в загальній сумі 35 878,50 грн між сторонами виник спір, що розглядається у даній справі.

Позивач до звернення до господарського суду з даним позовом вжив заходів досудового врегулювання спору, направивши претензію від 25.11.2014, у якій просив Відповідача погасити заборгованість з орендної плати за червень-жовтень 2014 року на загальну суму 25762,50 грн, а також нараховану пеню в сумі 98667,80 грн, 50% річних у сумі 2702,70 грн. Претензія направлена Відповідачу 01.12.2014, про що свідчить відбиток календарного штемпеля відділення зв'язку на описі вкладення до поштового відправлення (а.с. 18). Відповідачем дану претензію залишено без відповіді і задоволення.

Дослідженням наданих сторонами доказів, господарський суд вважає вимоги Позивача щодо стягнення основної заборгованості з орендної плати такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом, пунктами 2.5, 2.6, 2.7 та 2.8 Договору сторони погодили питання можливості дострокового розірвання Договору. Орендар має право відмовитися від даного Договору, попередивши Орендодавця не пізніше 30 днів до відмови. При цьому сплачена наперед орендна плата Орендарю не повертається (пункт 2.5.). Орендодавець має право відмовитися від даного Договору, попередивши Орендаря не пізніше 30 днів (пункт 2.6.). Попередження про відмову від Договору повинне бути здійснене у письмовій формі шляхом його особистого вручення представникам сторін або направлене через відділення поштового зв'язку за адресою зазначеною в розділі 9 Договору. В разі неотримання стороною попередження про відмову від договору з причин відсутності за адресою зазначеною в розділі 9 цього Договору, або необґрунтованої відмови від отримання такого попередження, сторона вважається попередженою в день проставлення відмітки відділенням поштового зв'язку про неможливість вручення повідомлення з зазначенням відповідної причини (2.7.). В разі відмови від Договору будь-якою із сторін, Договір вважається розірваним за згодою сторін та не потребує укладення додаткової угоди про його розірвання. В цьому разі Договір вважається розірваним, а зобов'язання припиненими з моменту спливу 30 днів з дня отримання попередження про відмову від Договору або з дня проставлення відмітки відділенням поштового зв'язку про неможливість вручення повідомлення за адресою зазначеною у розділі 9 Договору (2.8.).

Дані умови кореспондуються з нормами чинного законодавства.

Так, статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Керуючись зазначеними нормами законодавства та враховуючи положення пункту 2.8 Договору, господарський суд дійшов висновку про те, що в разі відмови від Договору будь-якою із сторін, Договір вважається розірваним за згодою сторін, а зобов'язання припиненими з моменту спливу 30 днів з дня отримання попередження про відмову від Договору або з дня проставлення відмітки відділенням поштового зв'язку про неможливість вручення повідомлення за адресою зазначеною в розділі 9 Договору.

Відповідачем надано господарському суду лист від 01.07.2014 за №2 адресований Позивачу, в якому адресат повідомляється про односторонню відмову Відповідача від Договору № 1-КА оренди приміщення для офісу від 03.05.2014 у відповідності до положень пунктів 2.5., 2.7., 2.8. цього договору з одночасною пропозицією вважати його достроково розірваним за згодою сторін.

Підтвердженням надіслання (вручення) даного попередження про відмову є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 01.07.2014 безпосередньо Позивачу 10.07.2014 за адресою, яка відповідає адресі, зазначеній у розділі 9 Договору. Даний доказ господарський суд вважає належним та допустимим в розумінні вимог пунктів 2.7., 2.8. Договору.

Заперечення представника Позивача щодо неможливості прийняття такого доказу надіслання Відповідачем Позивачу попередження про відмову від Договору у зв'язку з відсутністю опису вкладення спростовуються умовами Договору, в яких передбачена можливість направлення такого попередження через відділення зв'язку. Єдиною особливістю такого надіслання через відділення зв'язку, яка випливає із змісту умов Договору, є проставлення відмітки відділення зв'язку про вручення чи неможливість такого вручення.

Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, в залежності від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поштових відправлень відносять до таких, які допускають можливість проставлення відмітки відділення зв'язку, реєстровані поштові відправлення.

Внутрішні реєстровані поштові відправлення за приписами пункту 17 Правил надання послуг поштового зв'язку можуть прийматися для пересилання з рекомендованим повідомленням для їх вручення. Саме таке рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення надане Відповідачем і яке, за визначенням пункту 2 зазначених Правил, є повідомленням, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача. Отже, дане рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, оформлене у відповідності до вимог Правил надання послуг поштового зв'язку, є належним доказом підтвердження як надання послуг поштового зв'язку, так і дати вручення та прізвища одержувача.

Позивач, заперечуючи отримання ним попередження про односторонню відмову від Договору, не надав господарському суду докази отримання від Відповідача іншого за змістом листа згідно вказаного рекомендованого поштового відправлення.

Надані Позивачем господарському суду листи Відповідача №4 від 01.09.2014 та №13 від 24.10.2014 підтверджують наявність попереднього повідомлення про відмову від договору та розірвання його у відповідності до положень пункту 2.8. Договору.

Враховуючи викладене, спірний Договір слід вважати розірваним, а зобов'язання за ним припиненими 10.08.2014. Після вказаної дати нарахування орендної плати за користування майном припиняється.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частина 5 статті 762 Цивільного кодексу України), а Договором іншого не встановлено, орендна плата повинна сплачуватися в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Позивача не пізніше 10-го числа кожного місяця, правомірною до стягнення є нарахована орендна плата за період з 01.06.2014 по 10.08.2014 в сумі 11904,10грн. В решті позову щодо стягнення орендної плати в сумі 23 974,40 грн слід відмовити як безпідставно заявленої.

Відносно позову в частині стягнення пені в розмірі 2435,97 грн господарський суд враховує наступне.

Стаття 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

У відповідності до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пункт 7.1 Договору передбачає, що у разі прострочення Орендарем строку сплати орендної плати встановленої п. 3.2 цього Договору він зобов'язаний сплатити на рахунок Орендодавця пеню у розмірі 5% від суми боргу за кожен день прострочення, а також 50% річних від простроченої суми.

Водночас Позивачем враховано норми статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", яка встановлює граничний розмір пені, який не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач здійснив розрахунок пені за несплачені суми орендної плати за червень-листопад 2014 року. Господарський суд перевірив вказаний розрахунок пені, врахувавши наявність заборгованості з орендної плати за період з 01.06.2014 по 10.08.2014, строк виникнення заборгованості у відповідності до положень пункту 3.2. Договору та приписи частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, і вважає, що правомірно нарахованою є пеня в розмірі 1473,46грн. Однак, з огляду на те, що позивачем період початку нарахування пені за прострочення виконання грошового зобов'язання визначено на місяць пізніше, ніж це передбачено умовами пункту 3.2. Договору, господарський суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення пені нарахованої в межах періоду визначеного Позивачем в загальній сумі 1254,56 грн (за невиконання основного зобов'язання за червень 2014 року в сумі 5125,50 грн за період з 11.07.2014 по 10.12.2014 - 543,86 грн; за липень 2014 року із суми боргу 5125,50грн за період з 11.08.2014 по 10.01.2015 - 561,98 грн; за серпень 2014 року із суми боргу 1653,40 грн за період з 11.09.2014 по 12.01.2015 - 148,72 грн). В іншій частині позовні вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони в пункті 7.1. Договору погодили інший розмір, а саме: 50% річних від простроченої суми.

Із нарахованих Позивачем і заявлених до стягнення 50% річних з огляду на суму основної заборгованості, яку господарський суд визнав правомірною до стягнення та враховуючи визначений Позивачем період, підставною до стягнення є сума річних, яка дорівнює 2674,67 грн, зокрема, за зобов'язаннями червня 2014 року за період з 11.07.2014 по 12.01.2015 - 1305,72 грн; за зобов'язаннями липня 2014 року за період з 11.08.2014 по 12.01.2015 - 1088,10 грн; за зобов'язаннями серпня 2014 року за період з 11.09.2014 по 12.01.2015 - 280,85 грн. В частині стягнення 1923,43 грн - 50% річних слід відмовити як необґрунтовано заявлених.

Що стосується інфляційних втрат заявлених до стягнення Позивачем у зв'язку із несплатою Відповідачем боргу у строки, встановлені Договором, господарський суд, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок, визнав такими, що підлягають стягненню інфляційні втрати за період з липня по грудень 2014 року в розмірі 1316,76 грн (за липень 2014 року із суми 5125,50 грн - 20,50 грн; за серпень 2014 року із суми 10251,00 грн - 82,01 грн; за вересень 2014 року із суми 11 904,40грн - 345,23 грн; за жовтень 2014 року із суми 11 904,40 грн - 285,71 грн; за листопад 2014 року із суми 11 904,40 грн - 226,18 грн; за грудень 2014 року із суми 11 904,40 грн - 357,13 грн). В решті позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

Таким чином, господарський суд визнав обґрунтованими до стягнення позовні вимоги в сумі 17 150,39 грн, з яких: 11 904,40 грн основного боргу, 1254,56 грн пені, 2674,67 грн - 50% річних, 1316,76 грн інфляційних втрат. В іншій частині позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАДРО АГРО" (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, провулок Кіндрата Рожнова, 25, ідентифікаційний код 37921970) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (28000, Кіровоградська обл., АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 11904,40грн основного боргу, 1254,56 грн пені, 2674,67 грн - 50% річних, 1316,76 грн втрат від інфляції, 690,74 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 14.04.2015.

Суддя Є. М. Наливайко