РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015Справа №910/5077/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"

До Аграрного фонду

Про стягнення 577 526,38 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники сторін:

від позивача Каленська М.А. - представник (дов. № 234 від 11.12.2014 р.)

від відповідача Наумов Д.С. - представник (дов. № 414 від 25.08.2014 р.)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної організації Аграрний фонд про стягнення коштів по договору складського зберігання зерна від 08.04.2011р. №70/11 (далі - Договір) в розмірі 577526,38 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не виконано зобов'язання щодо відшкодування витрат за зберігання зерна пшениці, жита, ячменю, кукурудзи, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 577 526,38 грн., яку і просить стягнути позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/5077/15-г та призначено справу до розгляду на 31.03.2014 р.

26.03.2015 р. відділом діловодства суду отримано від представника відповідача письмові пояснення по справі, згідно яких, останній не заперечує проти позову та зазначає, що у Аграрного фонду відсутні кошти для здійснення оплати 577 526,38 грн. у зв'язку з відсутністю фінансування.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 31.03.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2011 року між ДП ДАК "Хліб України" Роменський комбінат хлібопродуктів (зерновий склад) та Аграрний фонд (поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна №70/11.

Згідно з п.1.1 договору поклажодавець зобов'язується передати на зберігання зерновому складу зерно пшениці, жита, ячменю, кукурудзи (об'єктів державного цінового регулювання), якість яких відповідає діючим ДСТУ (далі - зерно), за заліковою вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло на карточку поклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а зерновий склад зобов'язується прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.

Відповідно до п. 3.1.5 договору зерновий склад зобов'язаний видати складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після прийняття його на зберігання.

Відповідно до п. 4.4 договору поклажодавець відшкодовує витрати із зберігання зерна з моменту передачі зерна поклажодавця на зберігання зерновому складу на підставі актів виконаних робіт та розрахунку обсягів коштів зберігання зерна, як об'єкту державного цінового регулювання.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що строк зберігання зерна - до пред'явлення вимоги поклажодавцем.

Договір набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками і діє до 31.12.2011 року, але у будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі. Дія даного договору розповсюджуються на відносини між сторонами, що виникли з 01.03.2011 року (п.8.1 договору).

На підтвердження прийняття зерна від Аграрного фонду, ДП ДАК "Хліб України" Роменський комбінат хлібопродуктів видало прості складські свідоцтва на зерно від 03.10.2007 № 697, від 08.11.2007 № 805, від 26.11.2007 № 826 та складські квитанції на зерно від 04.08.2008 № 145, від 18.08.2008 № 273 та № 275, від 21.08.2008 № 328 та № 329, від 04.09.2008 № 477, від 08.09.2008 № 496, від 11.03.2009 № 937, від 01.04.2009 № 961, від 07.04.2009 .V» 964 та від 23.04.2009 № 999,, які відповідно до п. 24 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та розділу 3 Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 27.06.2003 № 198, є товаророзпорядчим документом, що видається зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу. Підставою для видачі складської квитанції на зерно є угода про зберігання зерна, укладена між зерновим складом, та поклажодавцем та факт прийняття зерна зберігання.

Отже, Аграрний фонд не виконавши своє зобов'язання заборгував ДП ДАК "Хліб України" Роменський комбінат хлібопродуктів 577 526,38 грн.

18.07.2014 року між публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (новий кредитор) та ДП ДАК "Хліб України" Роменський комбінат хлібопродуктів (первісний кредитор) укладено договір №382-05/14 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісним кредитором передані новому кредиторові права вимоги, належного первісному кредиторові, в межах яких новий кредитор стає кредитором за договором складського зберігання зерна №70/11 від 08.04.2011 року, укладеним між первісним кредитором та Аграрним фондом (01001, м. Київ вул. Б. Грінченка, 1, ).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2.2 договору про відступлення права вимоги передбачено, що за цим договором під зобов'язаннями боржника розуміється грошовий борг (грошове зобов'язання) у сумі 2214978,98 грн., що виник на підставі основного договору.

Відповідно до п.3.1 договору про відступлення права вимоги, за передане право вимоги до боржника за основним договором у порядку визначеному цим договором, новий кредитор сплачує первісному кредитору компенсацію в розмірі 2214978,98 грн.

Первісний кредитор зобов'язаний письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги за цим договором протягом 10 календарних днів з дня набрання чинності цим договором (п.4.2 договору про відступлення права вимоги).

Матеріалами справи підтверджується, що Аграрний фонд отримав вимогу від ПАТ «Аграрний фонд» про сплату боргу із зазначеним повідомленням про укладення договору №382-05/14, внаслідок чого 18.08.2014 р. у своїй відповіді на вимогу підтвердив наявність заборгованості, однак, зазначив, що у зв'язку з відсутністю фінансування не має можливості здійснити оплату.

Таким чином, на підставі наведеного до позивача перейшло право вимоги від ДП ДАК "Хліб України" Роменський комбінат хлібопродуктів щодо сплати заборгованості за договором складського зберігання зерна №70/11 у розмірі 577 526,38 грн.

Станом на час подання позову до суду, так само, як на час розгляду справи суму заборгованості відповідач не сплатив, доказів іншого суду не надано.

Позовні вимоги відповідач визнав у повному обсязі.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Отже, внаслідок укладення договору складського зберігання зерна №70/11 від 08.04.2011 року між сторонами виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 статті 957 ЦК України за договором складського зберігання товарний склад зобов'язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Під час судового розгляду справи судом було встановлено, що свої зобов'язання щодо оплати витрат за зберігання зерна у розмірі 577 526,38 грн. відповідач у встановлений Договором строк не виконав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що відповідачем було порушено умови Договору, а також вимоги ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, а тому сума невиконаного відповідачем зобов'язання складає 577 526,38 грн.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач не заперечив проти суми основного боргу в розмірі 577 526,38 грн., господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в розмірі 577 526,38 грн. підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судовий збір, відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної організації Аграрний Фонд (01001, м. Київ, вул. Грінченка, будинок 1; ідентифікаційний код: 33642855) на користь публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (01001, м. Київ, вулиця Грінченка, будинок 1, ідентифікаційний код: 38926880) основний борг в розмірі 577526 (п'ятсот сімдесят сім тисяч п'ятсот двадцять шість) грн. 38 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 11550 (одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят) грн. 53 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення

складено 06.04.2015 р.

Суддя Ю.В. Картавцева