ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2015 р.Справа № 922/516/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Суслова В.В.

судді: Калініченко Н.В. , Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Помпою К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл", м. Київ
до Приватного підприємства "Анте", с. Верхня Покровка
про стягнення 1536129,79 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Шипілов А.Ю., довіреність № 2014/287 від 21.01.2015 року;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Анте" про стягнення 1536129,79 грн., з яких: 1070887,10 грн. заборгованості, 52473,44 грн. інфляційних втрат, 8855,12 грн. 3% річних, 82648,01 грн. пені, 321266,12грн. штрафу. Позовні вимоги позивач обгрунтовує невиконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки № CVS59141 від 23.12.2013 року щодо оплати поставленого товару. Витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на відповідача.

Розпорядженням виконуючого обов'язки голови суду Хотенця П.В. від 19.03.2015 року для розгляду справи № 922/516/15 року колегію суддів у складі: головуючий суддя Суслова В.В., судді: Калініченко Н.В., Макаренко О.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 березня 2015 року розгляд справи відкладено на 09 квітня 2015 року.

Відповідно до клопотання позивача, запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: КП Діловодство спеціалізованого суду".

У судовому засіданні 09 квітня 2015 року був присутній представник позивача, який підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Крім того, представник позивача надав витребувані судом документи із супровідним листом за вх. № 14149, а саме: докази на підтвердження повноважень особи на підписання договору поставки зі сторони постачальника - належним чином засвідчені копії доручень; докази на підтвердження повноважень особи на отримання матеріальних цінностей (товару за договором) зі сторони покупця - належним чином засвідчені копії доручень; докази на підтвердження здійснення постачальником бухгалтерського обліку господарських операції щодо постачання товару відповідачеві - належним чином засвідчені копії податкових декларацій. Надані документи долучені судом до матеріалів справи.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, надаючи правову оцінку позовним вимогам, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

23 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" (постачальник) та Приватним підприємством "Анте" (покупець) було укладено договір поставки № CVS59141, відповідно до якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити насіння зернових, олійних, технічних культур, засоби захисту рослин, добрива згідно специфікації до договору (товар). Загальна кількість товару відповідно до пункту 2.1 вказаного договору визначається в специфікаціях, які є невідємною частиною договору.

Ціна товару та порядок розрахунків сторін визначено розділом тертім укладеного сторонами договору, зокрема, ціна товару зазначається в специфікаціях та ціна товару підлягає коригуванню згідно даного розділу.

В силу пункту 3.4.2.2 базова ціна товару по кожному виду товару і його загальна вартість вказується в специфікаціях, вказані в специфікації в гривнях ціни і вартість товару підлягають коригуванню на момент виставлення рахунку - фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс банку змінився більше ніж на 1 % в порівнянні з курсом банку на дату підписання відповідної специфікації. Під курсом банку розуміється середній курс ПАТ "КІБ Креді Агріколь" долара США до гривні для здійснення розрахунків по безготівковим операціям купівлі-продажу іноземної валюти (курс банку підтверджується довідкою банку). При цьому, якщо покупець сплачує за товар за простроченим рахунком (у випадку нездійснення будь-яких платежів в рахунок виконання своїх договірних зобов'язань за даним договором), коригування остаточної ціни здійснюється за формулою, визначено п. 3.4.3.4.4. даного договору.

Пунктом 3.7 договору визначено, що оплата товару вважається здійсненою в момент зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Строк та умови поставки товару постачальником покупцю визначені розділом 4 укладеного сторонами договору, зокрема, сторони обумовили, що умови та місце поставки товару вказуються у відповідній специфікації на товар, передача товару від постачальника покупцеві здійснюється за актом приймання - передачі. При цьому товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем за кількістю, асортиментом та якістю в момент поставки згідно пункту 4.5 договору і з цього часу право власності на товар переходить до покупця (згідно пункту 4.5.4 на умовах поставки DАР (в редакції Інкотермс - 2010) - підписання представником покупця товарно - транспортної/залізничної накладної в місці поставки).

Відповідальність сторін під час виконання умов договору обумовлена сторонами розділом 6 укладеного договору, зокрема, у випадку прострочення оплати товару покупцем проти строків, вказаних у відповідній специфікації, покупець сплачує постачальнику неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10 % від загальної вартості товару. При цьому у випадку прострочення оплати товару покупцем більше ніж на 30 календарних днів проти строків, вказаних у відповідній специфікації, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30 % від загальної простроченої суми.

Згідно пункту 7.1 договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

З матеріалів справи вбачається, що виконуючи умови вказаного договору, продавцем було передано покупцю товар, обумовлений договором: за специфікацією № 1/59141,59142,59143 від 23 грудня 2013 року передано товару на суму 392249,50 гривень, за специфікацією № 2/61853 від 03 березня 2014 року передано товару на суму 110129,40 гривень, за специфікацією № 3/64596 від 10 квітня 2014 року передано товару на суму 113.541,12 гривень. Вказане підтверджується накладними, підписаними уповноваженими особами, та Актами приймання - передачі до специфікацій, які знаходяться в матеріалах справи.

Проте, станом на 20 січня 2015 року за покупцем утворилась заборгованість по сплаті переданого товару - в рахунок оплати отриманого товару покупцем не перераховано продавцю обумовлені специфікаціями грошові кошти. Внаслідок вказаного, позивач був змушений звернутись до суду за захистом свого права з позовом про стягнення з відповідача 1536129,79 грн., з яких: 1070887,10 грн. заборгованості, 52473,44 грн. інфляційних втрат, 8855,12 грн. 3% річних, 82648,01 грн. пені, 321266,12грн. штрафу. Вказані розрахунки були здійснені позивачем відповідно до п. 3.4.3.4.4. договору поставки.

Надаючи правову кваліфікацію зазначеним обставин з урахуванням норм чинного законодавства, суд виходить з наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються статтею 712 ЦК України. Так, за договором поставки згідно статті 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічні положення містяться й в Господарському кодексі України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Зазначені обставини з урахуванням приписів чинного цивільного законодавства дають підстави дійти висновку про те, що відповідачем порушені зобов'язання покупця щодо повної та своєчасної оплати товару, отриманого за вищевказаним договором поставки, що є правовою підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості (з урахуванням коригування остаточної ціни товару на підставі узгоджених сторонами умов договору) за отриманий у власність товар від позивача. Крім того, слід звернути увагу, що дані обставини відповідачем спростовані не були та доказів, які б мали спростувати вимоги позивача відповідачем не надано.

На підставі вказаного, суд перерахувавши суму заборгованості у відповідності до умов договору, дослідивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1070887,10 грн.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 52473,44 грн. за період листопад-грудень 2014 року та 3 % річних у розмірі 8855,12 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Як свідчать матеріали справи, розрахунок 3% річних та інфляційних витрат визначений вірно згідно вимог діючого законодавства, що дає підстави суду задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 8855,12 грн. та інфляційних витрат у сумі 52473,44 грн.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача суми нарахованої пені у розмірі 82648,01 грн. ( за період з 11.10.2014 по 20.01.2015 року нарахованої на заборгованість відповідно до специфікацій № 1/59141,59142,59143 та № 261853, та за період з 21.10.2014 року по 20.01.2015 року нарахованої на заборгованість відповідно до специфікації № 3/64596) та 30% штрафу у розмірі 321266,12 грн., суд виходить з наступного.

Правові наслідки порушення зобов'язання щодо сплати неустойки встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Зокрема, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями, відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому право на неустойку, згідно частини 1 статті 550 вказаного кодексу, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до пункту 6.3 укладеного сторонами договору у випадку прострочення оплати товару покупцем проти строків, вказаних у відповідній специфікації, покупець сплачує постачальнику неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10 % від загальної вартості товару.

З огляду на зазначені приписи чинного законодавства та умови укладеного сторонами договору, позивачем здійснено розрахунок пені виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, пунктом 6.3 договору сторони обумовили, що у випадку прострочення оплати товару покупцем більше ніж на 30 календарних днів проти строків, вказаних у відповідній специфікації, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30 % від загальної простроченої суми.

Таким чином, перерахувавши надані розрахунки позивача, враховуючи приписи чинного цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що вони здійснені вірно, в зв'язку з чим, вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 82648,01 грн. та 30% штрафу у розмірі 321266,12 грн. підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 509, 526, 530, 549, 550, 610, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Анте" (92713, Луганська область, Старобільський район, с. Верхня Покровка, вулиця Леніна, 177-в, , п/р 2543 в ФЛОУ АТ "Ощадбанк", МФО 304665) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" (01601, м. Київ, вулиця Мечнікова, 3, , р/р 7001 в філії "КІБ" ПАТ "Креді Агріколь Банк", МФО 300379) - 1070887,10 грн. заборгованості, 52473,44 грн. індексу інфляції, 8855,12 грн. трьох процентів річних, 82648,01 грн. пені, 321266,12 грн. штрафу, 30722,60 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.04.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя В.В. Суслова Н.В. Калініченко О.В. Макаренко

справа № 922/516/15