ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р.Справа № 922/554/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом В.о. прокурора міста Сєвєродонецька Луганської області в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради, м.Сєвєродонецьк Луганської області
до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м.Харків
про стягнення 119943,95 гривень
за участю представників:

прокурор - Панової М.С. (посвідчення №027079 від 01 липня 2014 року)

позивача - не з'явився

відповідача - Перхун Ю.М. (довіреність №3639 від 03 листопада 2014 року)

ВСТАНОВИВ:

В.о. прокурора міста Сєвєродонецька Луганської області в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради (позивача) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Луганської філії ПАТ "Укртелеком" (відповідача) суми заборгованості у розмірі 123318,28 гривень, у тому числі, 119432,50 гривень суми основної заборгованості та 3885,78 гривень суми нарахованої пені. Заявлену вимогу обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору №17/448107-321 оренди нежилого приміщення, укладеного 01 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем. Крім того, прокурор просив суд покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28 січня 2015 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 03 березня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 березня 2015 року було відкладено розгляд справи на 24 березня 2015 року. Також, відповідною ухвалою було залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

24 березня 2015 року представник третьої особи надав через канцелярію суду відзив (вх.№11476), в якому зазначив про часткову сплату ним суми основної заборгованості у розмірі 20521,85 гривень, та звернув увагу суду на помилку, допущену позивачем при складанні позовної заяви, а саме сума основної заборгованості за спірним договором, на момент подачі позову, повинна була складати 116058,17 гривень замість 119432,50 гривень. З урахуванням викладеного, просив суд зменшити розмір заявлених позовних вимог в частині стягнення суми основної заборгованості до 116058,17 гривень, зменшити розмір нарахованої пені на 90%, та припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 20521,85 гривень суми основної заборгованості, в порядку статті 80 (п.1-1) Господарського процесуального кодексу України. Заявлені вимоги, викладені у відзиві, суд приймає до розгляду в якості окремих клопотань. Судом було досліджено наданий відзив та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 березня 2015 року було відкладено розгляд справи на 06 квітня 2015 року. Також, відповідною ухвалою було продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів, в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

02 квітня 2015 року представник позивача надав через канцелярію суду клопотання (вх.№13176) про заміну первісного відповідача на належного відповідача- Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком". Судом було досліджено надане клопотання та прийнято до розгляду.

06 квітня 2015 року прокурор надав через канцелярію суду супровідним листом (вх.№13499) додаткові документи на підтвердження заявлених позовних вимог та заяву (вх.№13497), в якій просив суд виправити арифметичну помилку у резолютивній частині позовної заяви, а саме, вважати вірною суму основної заборгованості у розмірі 116058,17 гривень замість 119432,50 гривень. Судом було прийнято надану заяву до розгляду та продовжено розгляд справи з урахуванням уточненої суми основної заборгованості у розмірі 116058,17 гривень.

Прокурор та представник третьої особи у відкритому судовому засіданні не заперечували проти клопотання позивача про заміну первісного відповідача на належного відповідача.

Суд, розглянувши відповідне клопотання, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.24 Господарського процесуального кодексу України, суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем (ч.2 цієї статті).

Відповідно до наказу директора Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" №647 "Про зміну території діяльності окремих філії ПАТ "Укртелеком" від 01 грудня 2014 року, з 01 грудня 2014 року змінено територію діяльності Луганської філії ПАТ "Укртелеком", а саме, збільшено територію діяльності Харківської філії та поширено її на частину території Луганської області. Також, згідно із вказаним наказом, Харківській філії від Луганської філії було передано дебіторську та кредиторську заборгованість постачальників товарів/робіт/послуг, операторів, провайдерів та споживачів телекомунікаційних послуг і послуг оренди.

01 грудня 2014 року між позивачем по справі та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (з-я особа) укладено додаткову угоду №1 до спірного договору, згідно з якою, передбачені цим договором права та обовязки ПАТ "Укртелеком", у тому числі проведення розрахунків, реалізуються Харківською філією ПАТ "Укртелеком".

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача шляхом проведення заміни первісного відповідача у даній справі на належного відповідача - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком". Подальший розгляд справи проводиться з урахуванням відповідної заміни.

Також, суд, розглянувши клопотання належного відповідача (третьої особи) про припинення провадження у справі, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи було частково сплачено суму заборгованості у розмірі 20521,85 гривень за спірним договором, що підтверджується платіжним дорученням №1681 від 11 лютого 2015 року (а.с.91). До того ж, відповідний факт сплати та зарахування заборгованості підтвердив і прокурор, а тому суд вважає, що предмет спору в даній частині позову відсутній.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За приписами п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року, припинення провадження у справі на підставі ст.80 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд припиняє провадження у даній справі щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 20521,85 гривень, на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Прокурор у відкритому судовому засіданні 06 квітня 2015 року наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з урахуванням часткової сплати відповідачем 20521,85 гривень основної заборгованості.

Позивач у відкрите судове засідання 06 квітня 2015 року свого представника не направив. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні 06 квітня 2015 року проти позовних вимог не заперечував. Наполягав на задоволенні клопотання про зменшення розміру пені на 90%.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі представника позивача.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, встановив наступне.

01 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Луганської філії ПАТ "Укртелеком" (первісним відповідачем) та Фондом комунального майна Сєвєродонецької міської ради (позивачем) було укладено договір №17/448107-321 оренди нежилого приміщення. Даний договір було підписано повноважними представниками з обох сторін та скріплено печатками.

Відповідно до умов договору, орендар (первісний відповідач) зобов'язався вчасно та в повному обсязі вносити орендну оплату орендодавцю (позивачу) за користування орендованим приміщенням загальною площею 1261,90 кв.м., розташованого за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Радянський, 41, строком до 30 березня 2016 року.

Відповідне приміщення було передано позивачем первісному відповідачу 01 квітня 2013 року, що підтверджується підписаним з обох сторін актом приймання-передачі нежилого приміщення (а.с.16).

Пунктом 5.1 спірного договору сторони погодили, що орендна плата встановлюється у розмірі 25 % від вартості цього приміщення, визначеної експертним шляхом.

Згідно із п.5.4 договору, орендна плата вноситься щоквартально не пізніше 10-го числа наступного за кварталом місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з липня 2014 року по грудень 2014 року (3-4 квартали) відповідач не розрахувався із позивачем, у зв'язку з чим, утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 116058,17 гривень, яка до цього часу погашена частково на суму 20521,85 гривень.

Таким чином, суд, проаналізувавши обставини, вказані у позовній заяві, дійшов висновку про те, що позивач виконав свої зобов'язання за спірним договором належним чином та у повному обсязі. Проте, первісний відповідач, в свою чергу, зобов'язання за спірним договором не виконав, у зв'язку з чим, утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 95536,32 гривень, яка до цього часу залишається непогашеною.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, з урахуванням проведеної судом заміни належного відповідача, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази повного погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, суд вважає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 95536,32 гривень нормативно та документально обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 3885,78 гривень пені та заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені на 90%, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.546 ЦКУ).

Відповідно до п.7.3 спірного договору, за несплату орендної плати у встановлений договором строк, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від квартальної орендної плати за кожен день прострочення платежу.

Позивач нарахував суму пені, з урахуванням Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" №543/96-ВР від 22 листопада 1996 року, та в порядку ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд, перевіривши розрахунок пені, нарахованої позивачем, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та таким, що відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК) (1798-12), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п.3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 р.).

Враховуючи майновий стан підприємства відповідача, причини неналежного виконання зобов'язань за спірним договором, часткове добровільне погашення заборгованості, суд вважає за необхідне частково задовольнити вищевказане клопотання шляхом зменшення розміру пені на 50%, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 1942,89 гривень пені, в іншій частині слід відмовити.

Суд звертає увагу сторін, що у відповідності до ч.4 п.3.17.4. постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26 грудня 2011 року, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік", на 2015 рік установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 1218,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, керується ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню з останнього до державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1, 12, 24, 33, 43, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (61002, м.Харків, вул.Іванова, 7/9, ) на користь Фонду комунального майна Сєвєродонецької міської ради (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.8 Березня, 2, ) 95536,32 гривень основної заборгованості та 1942,89 гривень пені.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" (61002, м.Харків, вул.Іванова, 7/9, ) на користь Державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м.Харкова, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 2398,88 гривень судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

В частині позову щодо стягнення 1942,89 гривень пені відмовити.

В частині позову щодо стягнення 20521,85 гривень суми основної заборгованості провадження у справі №922/554/15 припинити, на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10 квітня 2015 року.

Суддя К.В. Аріт

Справа №922/554/15