ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р.Справа № 922/1210/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб м. Київ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 89 782,12грн.
за участю представників сторін:

позивача - Дикий Я.П., дов. № 202 від 20.03.2015р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 89 782,12грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 487/08 від 24.03.2008р., а також покласти на відповідача судовий збір.

Представник позивача позовні вимоги підтримує повністю, звернувся до суду із заявою, в якій не зменшуючи та не збільшуючи розмір позовних вимог, уточнив позовні вимоги, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача 51 000,00грн. строкової заборгованості за кредитом, 30 780,04грн. простроченої заборгованості за кредитом, 3 120,96грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 1 342,36грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 7,45грн. пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 675,92грн. 3% річних, 1 767,87грн. збитків від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту, 1 087,52грн. збитків від інфляції за несвоєчасну сплату процентів за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 487/08 від 24.03.2008р., а також покласти на відповідача судовий збір.

Суд приймає цю заяву, оскільки вона відповідає чинному законодавству та не порушує процесуальні права сторін.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності його представника за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

24.03.2008р. між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (позивач, кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, позичальник) укладено кредитний договір № 487/08 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит), на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що складають невід'ємну частину договору.

Відповідно до умов, визначених цим договором, сторони погодили надання кредиту в розмірі 110 000,00 доларів США, що складає еквівалент 555 500,00грн., з терміном користування по 24.03.2010р. (п.1.1.1, 1.1.2 договору). Процентна ставка за користування кредитом складає 14% річних (п.1.1.3 договору).

За умовами п.1.2 договору, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит на оборотні та основні засоби.

В подальшому, між сторонами були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 487/08, відповідно до яких кредитні зобов'язання відповідача були реструктуризовані в національній валюті та починаючи з 12.08.2010р. відповідач зобов'язався проводити погашення по кредиту відповідно до графіку погашень у національній валюті зі сплатою відсотків в гривні за користування кредитом в розмірі 18%, а починаючи з 23.07.2013р. в розмірі 22%.

Термін остаточного повернення кредиту, відповідно до п.1.1.2 в редакції договору про внесення змін та доповнень № 9 від 01.07.2013р. до кредитного договору № 487/08 від 24.03.2008р. сторони погодили до 28.02.2015р.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд встановив наступне.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є кредитним договором.

За приписами ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позивач зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та на виконання умов договору перерахував на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 110 000,00 доларів США (555 500,00грн.), що підтверджується меморіальним ордером № 136619 від 24.03.2008р.

Пунктом 1 ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач взяті зобов'язання за договором належним чином не виконав, на момент звернення позивача до суду з позовом, у нього перед позивачем утворилась строкова заборгованість за кредитом в розмірі 51 000,00грн., прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 30 780,04грн. та заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 3 120,96грн.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач, після звернення позивача до суду з позовом, перерахував на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 83 990,46грн., що підтверджується квитанцією № 271009 від 13.03.2015р. на суму 83 359,70грн. та квитанцією № 271153 від 13.03.2015р. на суму 630,76грн., призначення платежу в яких зазначено: "внесення готівки для подальшого погашення заборгованості по кредиту".

Таким чином, відповідач повністю сплатив суму простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 30 780,04грн., строкової заборгованості за кредитом в розмірі 51 000,00грн. та частково заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 2 210,42грн., заборгованість відповідача за процентами за користування кредитом складає 910,54грн.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт наявності заборгованості відповідача в розмірі 910,54грн. підтверджується належними доказами, наявними в матеріалах справи.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним 910,54грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 30 780,04грн., строкової заборгованості за кредитом в розмірі 51 000,00грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 2 210,42грн., провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст.546 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.4.3 договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів та комісій, визначених цим договором, відповідач сплачує позивачу пеню в національній валюті в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п.1.1.3 спірного договору.

На підставі зазначеного, з урахуванням приписів Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" позивач за період з 28.07.2014р. по 28.01.2015р. нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1 342,36грн. та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 7,45грн.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем за період з 28.07.2014р. по 28.01.2015р. обґрунтовано нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1 342,36грн. та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 7,45грн., розрахунок пені перевірено судом, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.6 договору сторони погодили, що у разі прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором, останній сплачує позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

На підставі зазначеної статті позивач нарахував відповідачу за період з 31.08.2010р. по 28.01.2015р. три відсотки річних в сумі 675,92грн. та збитки від інфляції за період з вересня 2010р. по січень 2015р. на загальну суму 2 855,39грн., які складаються з 1 767,87грн. збитків від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та 1 087,52грн. збитків від інфляції за несвоєчасну сплату процентів.

Дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, воно відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за подання позову до суду, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із викладеного та враховуючи те, що спір доведено до суду з вини відповідача, часткова сплата суми заборгованості здійснена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, а також те, що мінімальна сума судового збору за подання позовної заяви майнового характеру відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" складає 1 827,00грн., суд покладає на відповідача обов'язок сплатити судовий збір у розмірі 1 827,00грн. до Державного бюджету України за подання позивачем позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст.546, 548, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 75, п.1.1, ч.1 ст.80,ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер НОМЕР_1 (61055, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т) - 910,54грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 1 342,36грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 7,45грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, 675,92грн. 3% річних, 1 767,87грн. збитків від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту, 1 087,52грн. збитків від інфляції за несвоєчасну сплату процентів.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер НОМЕР_1 (61055, АДРЕСА_1) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1 827,00грн. грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 30 780,04грн., строкової заборгованості за кредитом в розмірі 51 000,00грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 2 210,42грн. провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 10.04.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк