номер провадження справи 9/28/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 Справа № 908/590/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (83060, м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Шахтарів Донбасу, буд. 163, тел. 062-3816209, 3816134)

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Самокиш В.Ю. (дов. № 23-12/14-34 від 23.12.2014р.)

Від відповідача: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" та передання Товариству з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" наступного майна: вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZZ4G166644.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.01.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/590/15-г, судове засідання призначено на 03.03.2015р. Ухвалою суду від 03.03.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 17.03.2015р., потім - на 26.03.2015р.

26.03.2015р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві з урахуванням письмових пояснень, які надійшли до суду 02.03.2015р. та 17.03.2015р., зазначивши, зокрема, про наступне. На виконання умов договору фінансового лізингу № L632-04/07 від 26.04.2007р. позивач передав у тимчасове володіння та користування відповідачу предмет лізингу - вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZZ4G166644. Умовами договору сторони погодили, що строк лізингу складається з 60 періодів, а саме: з липня 2007р. по червень 2012р. Після закінчення строку лізингу відповідач повинен був повернути позивачу перемет лізингу, однак станом на день звернення з позовною заявою відповідач вантажний автомобіль MAN 26413 не повернув. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 15, 16, 193, 316, 317, 319,321, 387, 391, 400, 509, 806, 1212 ЦК України, ст.ст. 10, 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» просить позов задовольнити.

Відповідач у судові засідання 17.03.2015р. та 26.03.2015р. не з'явився, але у своєму відзиві на позову заяву, що надійшов до суду 16.03.2015р. зазначив, зокрема, про наступне. По-перше, основною правовою підставою своїх позовних вимог позивач зазначає положення ст.ст. 397, 400 ЦК України, тим самим фактично називаючи підприємство відповідача незаконним володільцем предмету лізингу, що використовує його без усіляких правових підстав, і просить застосувати суд механізм віндикації. Але, дані посилання є невірними, оскільки відповідачем набуто право володіння та користування переметом лізингу на підставі договору купівлі-продажу та договору лізингу № L632-04/07 від 26.04.2007р. По-друге, згідно положень договору фінансового лізингу він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу згідно графіку і діє до виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором. Позивач, хибно ототожнюючи поняття «строк виконання зобов'язання» та «строк дії договору», відзначає, що зі спливом строку сплати лізингових платежів минув строк дії договору. Така підміна понять є недопустимою. До того ж, якщо її використовувати, то неминуче мають бути застосовані положення ст. 764 ЦК України, відповідно до яких, коли наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Тобто, враховуючи п'ятирічний період сплати лізингових платежів, і відсутність таких заперечень з боку позивача, договір лізингу є пролонгованим на п'ять років до 2017р. Крім того, на теперішній час, хоча відповідач фактично і сплатив вартість предмету лізингу, позивач не здійснив його передачу у власність. Оскільки позивач жодним чином не довів, що відповідач є незаконними та недобросовісним володільцем предмету лізингу, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача за наявними в ній матеріалами, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

26.04.2007р. між ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" (лізингодавець, позивач у справі) та ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" (лізингоодержувач, відповідач у справі) був укладений договір фінансового лізингу (оренди) № L632-04/07, відповідно до умов якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у володіння та користування протягом усього строку лізингу за плату (лізингові платежі) майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток №2 до цього договору), а лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

Специфікацією (додаток № 2 до договору) сторони визначили, що предметом лізингу є вантажний автомобіль MAN 26413.

У пункті 8.1. договору лізингу зазначено, що він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу згідно Графіку і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором.

Відповідно до п. 3.1. договору лізингу, в редакції угоди про внесення змін, вартість предмета лізингу становить 376216,20 грн., в т.ч. ПДВ.

Згідно з п. 4.1. договору лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу та поточних лізингових платежів, що включають: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, та комісію лізиногодавця.

У пункті 5.4. Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4) зазначено, що лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі з першого періоду лізингу. При цьому, першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем, в якому предмет лізингу був переданий лізингоодержувачу за актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 1.2. договору строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів (додаток № 1) та не може бути менше одного року.

Пунктом же 4.2. договору встановлено, що розмір лізингових платежів за кожний період лізингу, їх загальна сума та порядок сплати зазначаються в Графіку.

Так, додатком № 1 сторонами було погоджено Графік лізингових платежів. Додатковими угодами сторони неодноразово змінювали Графік платежів. В останній раз зміни в Графік платежів сторонами було внесено додатковою угодою від 04.05.2011р.

Згідно Графіку платежів, погодженого додатковою угодою від 04.05.2011р., сторони визначили, що період лізингу та лізингових платежів становить з липня 2007р. по червень 2012р.

В подальшому, додатковою угодою від 28.02.2014р. сторони домовились, що підписанням цієї Угоди лізингоодержувач визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед лізингодавцем та зобов'язується сплатити її в розмірі та строк, визначений сторонами в цій угоді. Так, розміри заборгованості та строки сплати наведені в таблиці даної додаткової угоди.

Виконання зобов'язань/боргових зобов'язань за договором відстрочено, кінцева дата виконання лізингоодержувачем зобов'язань до 31.07.2014р. (п. 1.3. додаткової угоди).

Слід зазначити, що договору фінансового лізингу передувало укладення 26.04.2007р. між ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" (продавець, лізингоодержувач) та ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" (покупець, лізингодавець) договору купівлі-продажу Р632-04/07, відповідно до умов якого, продавець зобов'язався передати у власність покупця, покупець оплатити, а лізингоодержувач прийняти обладнання (вантажний автомобіль MAN 26413) (п. 1.1. договору, додаток № 1 до договору - специфікація).

Передача обладнання лізингоодержувачу здійснюється в місці поставки на підставі підписаних продавцем, покупцем і лізингоодержувачем актів приймання-передачі (п.3.6. договору).

Відповідно до п. 3.7. договору купівлі-продажу з моменту підписання акту приймання-передачі право власності на обладнання (вантажний автомобіль MAN 26413) переходить до покупця, а право тимчасового володіння та користування обладнанням переходить до лізингоодержувача.

22.06.2007р. за актом приймання-передачі, на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2007р. № Р632-04/07, продавець (ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком") передав у власність покупцю (лізингодавцю - ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль"), а лізингоодержувач (ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком") прийняв предмет лізингу, а саме: вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZZ4G166644.

Оскільки відповідач, у зв'язку із закінченням строку лізингу, предмет лізингу не повернув та продовжує їм користуватися, позивач звернувся до суду з позовом про витребування з незаконного володіння відповідача майна.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» також встановлено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

В статті 806 ЦК України зазначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 8.2.1. Загальних умов фінансового лізингу (додаток № 4 до договору фінансового лізингу від 26.04.2007р. № L632-04/07) сторонами погоджено, що лізингоодержувач має право використовувати предмет лізингу протягом строку лізингу.

При цьому, слід зазначити, що строк лізингу - це строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу.

Як вже зазначалось, договором фінансового лізингу (оренди) № L632-04/07 від 26.04.2007р. сторони визначили, що строк лізингу вантажного автомобілю MAN 26413 складається з періодів лізингу з липня 2007р. по червень 2012р. (п. 1.2. договору, враховуючи додаткову угоду від 04.05.2011р. до договору).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час розгляду справи, відповідач своє зобов'язання щодо повернення предмету лізингу, у зв'язку із закінченням строку лізингу, не виконав, предмет лізингу - вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZZ4G166644, позивачу не повернув. Доказів сплати лізингових платежів в повному обсязі суду не надав. Станом на дату звернення з позовом до суду заборгованість відповідачем за договором не погашена, що, зокрема, підтверджується бухгалтерською довідкою позивача, згідно якої станом на 23.01.2015р. несплачена вартість предмета лізингу, який знаходиться у користуванні ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" за договором фінансового лізингу №L632-04/07 від 26.04.2007р., складає 197767,51 грн., а також самою додатковою угодою від 28.02.2014р.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Відповідач доказів повернення позивачу предмету лізингу - вантажного автомобілю MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZZ4G166644, суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги про витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" вантажного автомобілю MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZZ4G166644, та передання його ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача спростовуються наведеним вище, а також наступним. Щодо тверджень відповідача, що ним сплачено вартість предмету лізингу, а позивач, в свою чергу, не здійснив його передачу у власність відповідача, слід зазначити наступне. Приписами ст. 33, ст. 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, щодо сплати лізингових платежів не є підтвердженими документально та спростовуються, перш за все, додатковою угодою від 28.02.2014р., якою відповідач визнав наявність заборгованості за рахунками перед лізингодавцем та зобов'язався сплатити в розмірі та строк, визначений сторонами цією додатковою угодою. Згідно з п. 1.3. додаткової угоди від 28.02.2014 р. виконання відповідачем зобов'язань за договором було встановлено до 31.07.2014р. Доказів такого виконання відповідачем суду не надано. Більш того, суд звертає увагу, що предметом позову у даній є вимоги про витребування майна (предмета лізингу) у зв'язку з закінченням строку лізингу, право власності предмета лізингу при розгляді даної справи не оспорювалося.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (83060, м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Шахтарів Донбасу, буд. 163; ) та передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101; ) вантажний автомобіль MAN 26413, № кузова/шасі WMAH23ZZZ4G166644.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (83060, м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Шахтарів Донбасу, буд. 163; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101; ) суму 3955 (три тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 35 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Повне рішення підписано 06.04.2015р.