РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/2561/15-г
За позовом Фізичної особи-підприємця Хоменка Сергія Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМБАР"

про стягнення 87 329,01 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача: Резвова О.В. по довіреності № б/н від 13.02.2015р.

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Фізичної особи-підприємця Хоменка Сергія Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМБАР" про стягнення 87 329,01 грн., з яких: 53 372,52 грн. - сума основного боргу, 431,95 грн. - 3% річних, інфляційні нарахування в сумі 33 487,33 грн. та пеню в розмірі 37, 21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів № 11-1 від 05.08.2013р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2015р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2015р., відповідно до ст. 77 Господарським процесуальним кодексом України, розгляд справи було відкладено на 23.03.2015р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2015р., відповідно до ст. 77 Господарським процесуальним кодексом України, розгляд справи було відкладено на 06.04.2015р. та зобов'язано позивача надати обгрнутований розрахунок основного боргу та штрафних нарахувань.

06.04.2015р., через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Фізична особа-підприємець Хоменко Сергій Миколайович просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АМБАР" - 552,73 грн. - 3% річних, інфляційні нарахування у розмірі 22026,73 грн., пеню в сумі 70,59 грн.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Заяв, клопотань від представника відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, адже ухвалу про відкладення розгляду справи представник відповідача отримав 21.03.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції № 408.

Відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні 06.04.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

05 серпня 2013р. між Фізичною особою-підприємцем Хоменко Сергієм Миколайовичем (далі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Амбар" (далі - відповідач, замовник) було укладено договір № 11-1 про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів (далі - договір).

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам договір є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.901-907 Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1.1 укладеного договору виконавець зобов'язується власними силами та власними засобами в порядку та на умовах, визначених цим Договором, проводити вивезення рідких побутових стоків, а Замовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, оплатити вартість послуг Виконавця.

Відповідно до п.2.1 договору вивезення рідких стоків здійснюється Виконавцем із підприємства Замовника,що розташований за адресою: м.Київ , вул.. Берегова, 1. Вивезення та зливання рідких стоків в міську каналізаційну мережу проводиться транспортними засобами Виконавця.

Обсяг кількості наданих послуг зазначених в п. 1.1. за цим Договором зазначається щомісячно в акті приймання - передачі наданих послуг, який надається Виконавцем для затвердження та підпису Замовнику (п.3.1 договору).

Пунктом 4.1, 4.2 договору встановлено, що вартість послуг з вивезення рідких побутових стоків становить: 42,23 грн. (без ПДВ за 1(один) кубічний метр. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний тиждень. Щотижня, Виконавець надає Замовнику Акт приймання - передачі наданих послуг для затвердження та підпису Замовнику та рахунок на оплату послуг, оформлений відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з п.4.6 договору замовник здійснює оплату за цим договором в безготівковій формі, платіжним дорученням на р/р виконавця, вказаний в даному договорі, протягом 3 банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та його скріплення печатками. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору, та закінчується 05.08.14 (п.8.1, 8.2 договору).

Відповідно до п.8.3 договору закінчення строку цього договору не звільняє сторони від обов'язку виконати взяті на себе зобов'язання та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

На виконання викладених умов договору сторонами були підписані акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 16.08.13, 31.08.13, 15.09.13, 30.09.13, 31.10.13, 30.11.13, 31.12.13, 31.01.14, 28.02.14, 31.03.14, 30.04.14.

З матеріалів справи, вбачається, що вказані акти були підписані представниками сторін, скріплені печатками сторін, без жодних зауважень та заперечень щодо належного виконання ФОП Хоменко С.М. прийнятих на себе за договором № 11-1 від 05.08.2013р. зобов'язань.

За доводами позивача, відповідач в порушення умов договору не оплатив послуги отримані з серпня 2013 року по квітень 2014 року на суму 65372,52 грн. Факт надання послуг відповідач, підтверджується актами надання послуг, що підписанні сторонами та скріплені їх печатками, а тому позивач 25.09.2015р. звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМБАР" та просив суд стягнути з відповідач борг у розмірі 65372,52 грн, 1352,12 грн. - 3 % річних, 7327,40 грн. інфляційних втрат та 7977,01 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.11.2014р., суддею Пукшин Л.Г., позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Хоменко Сергія Миколайовича задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар" на користь Фізичної особи - підприємця Хоменко Сергія Миколайовича суму основної заборгованості в розмірі 54 372 (п'ятдесят чотири тисячі триста сімдесят дві) грн. 52 коп., 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. - пені, 3 % річних у розмірі 1 353 (одну тисячу триста п'ятдесят три) грн. 31коп., інфляційні нарахування в розмірі 9 142 (дев'ять тисяч сто сорок дві) грн. 08 коп., 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що станом на дату подання даного позову відповідачем рішення по справі № 910/20389/14 не виконано. У зв'язку з вищевикладеним Фізична особа-підприємець Хоменко Сергій Миколайович просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АМБАР" - 552,73 грн. - 3% річних, інфляційні нарахування у розмірі 22026,73 грн., пеню в сумі 70,59 грн. у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів № 11-1 від 05.08.2013р.

Статтею 4-2 ГПК України передбачено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах зазвичай ставляться. Аналогічні положення містяться в ст. 526 ЦК України.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 193 ГК України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за неналежне виконання умов договору у розмірі 70,59 грн. за період з 29.11.2014р. по 03.04.2015р.

Відповідно до п. 6.4.1 договору у випадку затримання замовником оплати фактично наданих послуг (порушення умов цього договору щодо порядку, строків та розмірів сум коштів, належних до перерахування) замовник зобов'язується сплатити виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми неоплачених послуг за кожен день прострочення.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом встановлений факт порушення (прострочення) відповідачем свого грошового зобов'язання, у зв'язку з чим вимога позивача про стягнення з нього пені визнається правомірною.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов'язань відповідно до договору про надання послуг № 11-1 від 05.08.2013р. позивач просить стягнути інфляційні нарахування в розмірі 22026,73 грн. за період з 29.11.2014р. по 03. 04.20.2015р. та 3% річних в розмірі 552,73 грн. за період з 29.11.2014р. по 03. 04.20.2015р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці правильності обчислення позивачем 3 % річних та інфляційних нарахувань, судом встановлено, що розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства.

Тож, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 22026,73 грн. та 3% річних в розмірі 552,73 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи все вищевикладене, судом задовольняються позовні вимоги повністю, в сумі 22 650,05 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, відсутність у нього заборгованості станом на день розгляду справи не довів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору про надання послуг № 11-1 від 05.08.2013р., а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України.

За таких обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, ?

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Амбар" (01033 м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38 літ А; ідентифікаційний код 31240382) на користь Фізичної особи - підприємця Хоменко Сергія Миколайовича (07400 Київська область, м. Бровари, вул. Короленка, буд. 74, кв. 9; ідентифікаційний номер ) 70 (сімдесят) грн. 59 коп. - пені, 3 % річних у розмірі 552 (п'ятсот пятдесят дві) грн. 73 коп., інфляційні нарахування в розмірі 22 026 (двадцять дві тисячі двадцять шість) грн. 73 коп. та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.04.2015р.

Суддя Т. Ю. Трофименко