ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 908/4985/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - Рогозіна О.В., за довіреністю від 15.01.2015р. №15/01.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Запоріжжя (вх. № 1410З/1-18)

на рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2015р.

у справі № 908/4985/14

за позовом Комунального підприємства "Водоканал" , м. Запоріжжя

до відповідача Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Запоріжжя

про стягнення 201 390,74 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.02.2015р. у справі №908/4985/14 (суддя Гончаренко С.А.) в задоволенні клопотання Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про призначення по справі судової експертизи відмовлено; позов задоволено; стягнуто з Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Комунального підприємства "Водоканал" 201390 74 грн. за безоблікове водокористування та 4141 55 грн. судового збору.

Дочірнє підприємство "Запорізький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2015р. у справі №908/4985/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення за безоблікове водокористування, грошових коштів у розмірі 201390,74 грн.

В обґрунтування своєї правової позиції апелянт зазначає, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення не надано належної правової оцінки актам від 01.08.2014р., 11.08.2014р. та 12.08.2014р.

Крім того, вказує, що господарським судом першої інстанції при винесенні рішення не враховано норм «Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 05.07.1995р. №30 (далі-Правила №30), відповідно до яких у випадку виникнення аварії таких масштабів на ділянці повинно було вжити невідкладних заходів, у строк не пізніше доби щодо ліквідації наслідків аварії.

Також, зазначає, що господарським судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, а саме п.3.3 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190 (далі - Правила №190) про порядок розрахунку за відпущену питну воду у разі без облікового використання, який застосовується тільки виходячи з п.3.2 Правил №190 та лише у випадку самовільного приєднання до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільного користування ними. Також звертає увагу на те, що відповідач не допускав самовільного приєднання до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільного користування ними, про що свідчать акти.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу Терещенко О.І.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Харківського апеляційного господарського суду, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2015р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Хачатрян В.С.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 24.03.2015р. о 10:00 год.

24.03.2015р. від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2015р. у справі № 908/4985/14 без змін. (вх.№4772). В обґрунтування своїх доводів зазначає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і жодним чином не спростовують висновків місцевого господарського суду.

У судовому засіданні 24.03.2015р. оголошено перерву до 07.04.2015р.

07.04.2015р. на адресу суду від представника позивача Дунаєнко О.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю представника взяти участь у судовому засіданні у Вищому господарському суді України 07.04.2015р.

07.04.2015р. від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Вищого господарського суду України від 12.01.2012р. у справі №18/5009/2682/11.

У судових засіданнях 24.03.2015р. та 07.04.2015р. представник відповідача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2015р. у справі №908/4985/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 24.03.2015р. представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання 07.04.2015р. не з'явився.

Враховуючи належне повідомлення позивача про час та місце засідання суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представника позивача, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

01 січня 2010 року між Комунальним підприємством "Водоканал" (водоканал) та Дочірнім підприємством "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" Публічного акціонерного товариства "Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" (абонент) укладено договір № 152 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації.

Пунктом 1.1 договору сторони погодили, що водоканал забезпечує абоненту питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчиках: 1) майданчик підприємства по вул. Космічній, 123; 2) житловий будинок по вул. Пролетарській, 41.

При цьому сторони домовилися використовувати поряд із умовами договору наступні законодавчі акти: Закони України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002р., "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р., діючі "Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затверджені наказом Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008р., "Правила приймання стічних вод підприємств в комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України", затверджені наказом Держбуду України від 19.02.2002р. № 37, "Інструкцію про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод в системи каналізації населених пунктів", зареєстровану Міністерством Юстиції України 26.04.2002р. № 402/6690, "Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізування м. Запоріжжя", затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 167 від 29.05.2003р. (далі - Правила №167), "Правила експлуатації та технічні вимоги до приладів обліку питної, технічної води, промислових та госпфекальних стоків" від 20.12.1993р., ГОСТ на воду питну 2874-82, ДБН 360-92, СНІП 2.04.02-84, "Правила технічної експлуатації систем комунального водопостачання і каналізації населених пунктів України" КДП 204-12 Укр. 242-95.

Розділом 2 даного договору сторони домовились, що даний договір укладається з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однієї із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2013 року, керуючись нормами чинного законодавства та умовами договору, представниками КП "Водоканал" здійснено перевірку водогосподарської діяльності відповідача за адресою: вул. Космічна, 123, м. Запоріжжя.

За результатами обстеження складено акт технічного обстеження водопроводу б/н. Вказаним актом зафіксовано, що в колодязі, який знаходиться на території абонента, на засувці (діаметр 100 мм) перед приладом обліку виявлено виток води, що є порушенням пункту 10.1 Правил № 190. Також, даним актом було надано припис усунути виток води у строк до 11.08.2014р.; надати доступ для огляду колодязя; повідомлено, що у випадку невиконання приписів розрахунок витрат води буде здійснено у відповідності до п. 3.3 "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України". Акт технічного обстеження водопроводу від 01.08.2014р. б/н підписаний представником абонента.

Так, як вірно встановлено місцевим господарським судом, 11.08.2014р. позивачем, з метою перевірки виконання абонентом наданих раніше приписів було проведено перевірку водогосподарської діяльності, про що складено акт, в якому, зокрема, зафіксовано, що виток води до приладу обліку, який встановлено 01.08.2014р. усунено, надано доступ до колодязя в місці приєднання до водопровідної мережі. Колодязь затоплено водою та надано припис негайно викачати воду, з метою проведення огляду колодязя та усунення витоку води.

Представниками водоканалу було надано доступ до колодязя для проведення обстеження.

Обстеженням зафіксовано, що виток води відбувається з труби вводу діаметром 150 мм. Виток води було усунено працівниками водоканалу о 16:45 годин. Наведені факти зафіксовано у акті б/н від 11.08.2014р.

Два акти від 11.08.2014р. підписані відповідальною особою абонента та на їх підставі здійснено розрахунок витрат води та складено акт-рахунок № 152/2 від 12.08.2014р. за період з 01.08.2014р. по 11.08.2014р. на суму 201 390,74 грн.

Не зважаючи на повідомлення відповідача про дані обставини та направлення акту-рахунку належним чином відповідач 201 390,74 грн. за безоблікове водокористування не сплатив, що стало підставою до звернення позивача до господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій він просив стягнути з відповідача 201 390,74 грн. суми за безоблікове водокористування на його користь.

02.02.2015р. господарським судом Запорізької області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за договором про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р., Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002р., Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізування м. Запоріжжя», затверджених рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.05.2003р. №167, «Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України», затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 05.07.1995р. №30 та «Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини, інші юридичні факти. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. виробник має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. виробник має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.23 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" виробник має право здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, вимагати термінового усунення витоків з водопровідних мереж та обладнання, сприяти впровадженню засобів обліку та регулювання споживання питної води.

Крім того, пунктом 2.1.2 Правил № 167, водоканал має право проводити обстеження водопровідних та каналізаційних систем будь-якого абонента, приладів та пристроїв на них, контролювати раціональне водоспоживання і т.і., складати акти за результатами цих обстежень. При виявленні представником водоканалу порушень підприємством вимог цих Правил та договору у акті встановлюються терміни їх усунення. Акт оформлюється підписами представників водоканалу і обстежуваного абонента. Якщо останній відмовляється підписати акт, він підписується представником водоканалу, і в акті робиться відповідний запис про відмову (з вказівкою П.І.Б. і посади представника, що відмовився від підпису). Оформлений таким чином акт є обов'язковим для виконання у вказані у ньому терміни, а також є підставою для вжиття відповідних заходів.

Як вже було зазначено вище, 01.08.2014р., позивачем було здійснено перевірку водогосподарської діяльності відповідача, за результатами якої складено акт яким було вказано останньому в строк до 11.08.2014р. усунути виток води, у строк до 11.08.2014р. надати доступ для огляду колодязя. Крім того, повідомлено, що у разі невиконання приписів, розрахунок витрат води буде здійснено у відповідності до п.3.3 Правил №190.

Даний акт підписаний абонентом - представником підприємства А.Г. Мазоха.

За змістом акту від 01.08.2014 року : «На территории абонента, в колодце, на зеленой зоне смонтирован водомерный узел с прибором учета МТК -ОА-25 (2010 г.в.) №2, г/п 18.07.2014 р., сегодня представителями КП «Водоканал» в присутствии абонента призведена пломбировка прибора учета к трубе после плановой госповерки пломбой Р13845938 и опломбирован пломбами Р13845851 и Р13845941 в положении «закрыто», показання водомера на момент промбирования 0639 м. куб.; в колодце на задвижке перед прибором учета имеется утечка, задвижка діаметром 100 мм.», тобто, зазначено на те, що в колодязі, який знаходиться на території абонента, на засувці (діаметром 100 мм) перед приладом обліку виявлено виток води.

Вказане є порушенням пункту 10.1 Правил № 190.

Відповідно до п. 6.5 договору у разі самовільного приєднання водоспоживача (субабонента) до комунального водопроводу та вводів абонентів або за безоблікове водокористування, витрата води визначається згідно з пунктом 3.3 Правил №190.

Згідно з пунктом 10.1 Правил № 190, у разі виявлення витоку води через зіпсування санітарно-технічних приладів та арматури, пошкодження внутрішньої (у тому числі внутрішньобудинкової) мережі водопостачання, нераціонального використання води, у випадку, коли засіб обліку на вводі відсутній або не працює з вини споживача, останній здійснює розрахунок за воду з виробником згідно з пунктом 3.3 цих Правил, а саме: розрахунок витрат води здійснюється за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу.

При цьому, розрахунковий період при без обліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць - пункт 3.4 Правил №190.

На підставі актів технічного обстеження водопроводу від 11.08.2014р. та 12.08.2014р. позивачем здійснено розрахунок витрат води при безобліковому водокористуванні за період з 01.08.2014 р. по 11.08.2014р. та складено акт-розрахунок № 152/2 від 12.08.2014р. на суму 201 390,74 грн.

Про вказані обставини та нарахування 201 390,74 грн. відповідача було повідомлено листом від 27.08.2014р. (вих. № 10331), та повторно листом від 18.09.2014 р. (вих. № 11499), разом з яким направлені акт технічного обстеження водопроводу від 12.08.2014р. та акт-рахунок від 12.08.2014р. за № 152/2.

Крім того, пунктом 5.1 договору передбачено, що основним документом на оплату є акт-рахунок.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В акті-рахунку №152/2 від 12.08.2014р. визначено, що він підлягає оплаті протягом трьох діб.

Проте, відповідачем свої зобов'язання щодо оплати-рахунку своєчасно та у повному обсязі не виконано та вартість безобліково використаної води у сумі 201 390,74 грн. не сплачено.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що при винесенні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не враховано положення підпунктів 9.3.6, 9.3.8, 2.1.7, 2.3.4, 2.1.12, 2.5.5, 3.1.8, 7.4.8, 12.3.15 Правил №30 та пунктів 3.2, 3.2,10.1. Правил № 190.

На думку колегії суддів, задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції правомірно в якості обґрунтування зазначив на те, що відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» виробник має право здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків та споруд, вимагати термінового усунення витоків з водопровідних мереж та обладнання, сприяти впровадженню засобів обліку та регулювання споживання питної води.

А також, відповідно до пункту 2.1.2 Правил №167 водоканал має право проводити обстеження водопровідних та каналізаційних систем будь-якого абонента, приладів та пристроїв на них, контролювати раціональне водоспоживання і таке інше, складати акти за результатами цих обстежень. При виявленні представником водоканалу порушень підприємством вимог цих Правил у акті встановлюються терміни їх усунення. Акт оформлюється підписами представників водоканалу і обстежуваного абонента.

При цьому, господарським судом першої інстанції, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, було надано належну правову оцінку акту позивача від 01.08.2014 року та враховано положення пункту 9.3.4. Правил №30, згідно якого аваріями на водопровідній мережі вважаються пошкодження проводів, споруд або обладнання на мережі чи порушення їх експлуатації, що лишилося до повного або часткового припинення подачі води абонентам. До аварій на мережі належать: пошкодження стінок трубопроводів, порушення з'єднань труб, поломка запірної арматури, зворотних клапанів та іншої арматури і фасонних частин, ремонт яких потребує припинення подачі води абонентам на період ліквідації пошкоджень, оскільки підстав вважати виявлені пошкодження, які б свідчили про аварію на водопровідній обстежуваній мережі не було.

А тому, колегія суддів вважає, що не було потреби і в відключенні трубопроводів, що передбачено пунктом 9.3.6. Правил №30, відповідно до якого пошкоджені трубопроводи підлягають негайному відключенню у разі: пошкоджень, які мають катастрофічний характер, коли вода, що виливається з пошкодженого трубопроводу, розмиває дорожнє покриття, трамвайні колії, затоплює вулицю, підвали будинків тощо; пошкоджень, що не мають катастрофічного характеру, але вимагають необхідність відключення трубопроводу з метою припинення марних втрат води, про що зазначає апелянт в апеляційній скарзі.

За таких обставин, не можливо взяти до уваги приведені розрахунки відповідача, щодо того, що часткове зношення сальника засувки діаметром 100 мм., у водопровідній трубі, рух води в якій складає 2 м/с спричиняє витік води 127,17 м. куб., що становить 127,17 тонн в годину, а не 32650,898 м. куб., а тому, коли б такий витік води мав місце, відповідно до актів позивача та розрахунків, вода б за 1 хвилину заповнила колодязь, потім розтеклася по вулиці, затопивши підвальні приміщення будинків, що знаходяться поруч, могло б відбутися затоплення вулиці та руйнування фундаментів споруд, що могло би спричинити техногенну катастрофу.

Колегія суддів зазначає, що вказані розрахунки не підтверджені відповідними доказами, а тому є необґрунтованим і посилання відповідача на те, що у відповідності до пункту 9.3.8. у випадках, передбачених пунктом 9.3.6. Правил №30, позивач, який є відповідальним за утримання водопровідних мереж повинен був довести відключення без попереднього інформування абонентів, тобто, при виникненні аварії таких масштабів позивач повинен був б негайно відключити весь водопровід.

З матеріалів справи вбачається, що такого відключення не проводилось, а тому колегія суддів зазначає, що та за таких обставин господарським судом першої інстанції дана належна правова оцінка актам технічного обстеження водопроводу від 01.08.2014 року та 11.08.2014 року та акту технічного обстеження водопроводу від 12.08.2014 року, на які є посилання вище, про розрахунок витоку води в об'ємі 3265 тонн, а доводи апелянта на застосування положень пунктів 9.3.6., 9.3.8., 2.1.12., 2.5.5., 3.1 .8., 12.3.15., 11.2.4. Правил №30 є недоречним.

Окрім того, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, як такими, що не обґрунтовані відповідними доказами про те, що за змістом зазначених вище правових норм, аварію неможливо було б ліквідувати шляхом лише механічної підтяжки сальника на засувці, оскільки відповідно до акту від 01.08.2014 року, представники позивача зняли показання з водомірного лічильника, який знаходиться на дні колодязя, в якому виникло протікання, як визначено в акті від 12.08.2014 року зі швидкістю витоку води 127,17 тонн на годину (2119,5 літрів за хвилину).

Також, з зазначених вище підстав, не є доречним посилання апелянта, на те, що у випадку такої течі з труби представники позивача не змогли б фізично спуститись на глибину близько 2 метрів в колодязь без водолазних костюмів та спеціальної підготовки пірнальників, встановити показання лічильника, опломбувати його та встановити, що сальник на вентилі недозакручений.

Крім того, пунктом 14.1 Правил №190 встановлено, що вуличні, квартальні, дворові, будинкові мережі, споруди і обладнання систем водопостачання та водовідведення обслуговуються та реконструюються тим підприємством, у якого ці об'єкти перебувають на балансі.

Згідно п. 14.2 зазначених Правил №190, споживачі зобов'язані мати схеми або виконавчі креслення своїх мереж водопостачання та водовідведення, розміщених як у землі, так і всередині будинків із зазначенням будинків із зазначенням діаметра труб, місць розміщення арматури, санітарних приладів, вузлів обліку та інших приладів (пристроїв).

Пунктом 9.1 договору № 152 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 01.01.2010р., встановлено, що межа розподілу та каналізації визначається згідно схем водопостачання та водовідведення доданих до договору.

Відповідно до абзацу 2 п.11.1.5 Правил №30, власники приватних будівель повинні виконувати роботи з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції системи внутрішнього водопроводу за власний рахунок.

Як вбачається з листа № від 29.03.2010р. №27, відповідач підтвердив існування та дійсність схеми розподілу зон обслуговування і балансової приналежності водопровідних і каналізаційних мереж за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 123.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що сторони визначилися із балансовою належністю мереж водопостачання та водовідведення. Як вбачається з даної схеми, колодязь, де було виявлено виток води, знаходиться на балансі відповідача, а тому і відповідальність щодо усунення витоку води та наслідків такого витоку покладається саме на відповідача.

А отже, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий господарський суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача 201 390,74 грн. за безоблікове водокористування.

Приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Запоріжжя слід залишити без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2015р. у справі №908/4985/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 09.04.2015р.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Хачатрян В.С.