ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа № 910/19205/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого : Полянського А.Г.,

суддів: Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015
у справі Господарського суду№ 910/19205/14 м. Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна"
доПриватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"
простягнення 10 468,50 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: Бабак Б.С., дов. № 03/02/15-1 від 03.02.2015;
відповідача: Будя К.С., дов. від 05.01.2015;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра-Україна" (далі - Товариство "Саламандра-Україна") звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (далі - Товариство "Київський страховий дім") 10 468,50 грн. шкоди.

Позовні вимоги Товариство "Саламандра-Україна", посилаючись на норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України та Закону України "Про страхування" обґрунтовувало тим, що на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 8500 від 17.07.2013 воно виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 10 468,50 грн., в результаті чого набуло права зворотної вимоги до Товариства "Київський страховий дім", яким, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6978392 (далі - Поліс № АС/6978392), було застраховано цивільно-правову відповідальності винної у ДТП особи.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.11.2014 (суддя Пінчук В.І.) позов задоволено частково, стягнуто з Товариства "Київський страховий дім" на користь Товариства "Саламандра-Україна" 9 968,50 грн. страхового відшкодування. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення прийнято з мотивів, викладених Товариством "Саламандра-Україна" у позовній заяві. Часткове задоволення позовних вимог обумовлене наявністю франшизи, передбаченої Полісом № АС/6978392, сума якої не підлягає відшкодуванню.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 (колегія суддів: Агрикова О.В., Мальченко А.О., Черногуз М.Г.) рішення Господарського суду м. Києва від 13.11.2014 скасовано частково. Резолютивну частину рішення викладено у новій редакції, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанову мотивовано тим, що у Товариства "Київський страховий дім" відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, оскільки транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди керувала особа (винуватець ДТП), яка має водійський стаж менше 3-х років, тобто цивільно-правова відповідальність такої особи відповідно до умов Полісу № АС/6978392 не була застрахованою.

Товариство "Саламандра-Україна" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 та залишити без змін рішення Господарського суду м. Києва від 13.11.2014. Викладені у касаційній скарзі вимоги Товариство "Саламандра-Україна" обґрунтовує посиланням на обставини справи, умови розділу 8 Полісу № АС/6978392, приписи ст. 1191 ЦК України, ст. ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст. ст. 1.4, 13, 15, 37, 381 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 8, 9, 27 Закону України "Про страхування", підзаконні нормативно-правові акти та судову практику вирішення подібних спорів.

Товариство "Київський страховий дім" не скористалось правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзиву на касаційну скаргу Товариства "Саламандра-Україна" до Вищого господарського суду України не надіслало, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства "Саламандра-Україна" не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами на підставі матеріалів справи встановлено, що:

- 03.02.2014 о 15 год 00 хв в м. Жашкові, по вул. Леніна, 10 трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля "ВАЗ 21061" (р. н. 22557 МА), що належить на праві власності Тятченко В.І., під керуванням водія Голікова М.С. та автомобіля "ЗАЗ Ланос" (р. н. СА6921 ВН), що належить на праві власності ПрАТ "Украгронпк", під керуванням водія Ковбасюк О.В.;

- в результаті дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю "ЗАЗ Ланос" (р. н. СА6921 ВН), який був застрахований у Товариства "Саламандра-Україна" згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 8500 від 17.07.2013;

- Постановою Уманського міськрайонного суду № 705/1269/14-п від 26.03.2014 у справі № 705/1269/14-п 3/705/ 287/14 Голікова М.С. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (340 гривень);

- згідно звіту № 8240 від 11.02.2014 вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля "ЗАЗ Ланос" (р. н. СА6921 ВН) становить 10 329,71 грн.;

- на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 8500 від 17.07.2013, на підставі заяви страхувальника, звіту № 8240 від 11.02.2014 (а.с. 14-16), розрахунку суми страхового відшкодування (а.с. 19), а також на підставі страхового акту № 8119.01.14 від 12.02.2014 (а.с. 17-18) Товариство "Саламандра-Україна" виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 10 468,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 364 від 12.02.2014;

- цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "ВАЗ 21061" (р. н. 22557 МА) за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП, згідно Полісу № АС/6978392 застрахована у Товариства "Київський страховий дім", відтак Товариство "Саламандра-Україна" просить суд стягнути з нього виплачене страхове відшкодування в розмірі 10 468,50 грн.

Як вже частково зазначалось вище, задовольняючи позовні вимоги Товариства "Саламандра-Україна" місцевий господарський суд із посиланням на положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" виходив з того, що з Товариства "Київський страховий дім" на користь Товариства "Саламандра-Україна" підлягає стягненню сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, яка передбачена Полісом № АС/6978392.

Між тим, з таким висновком місцевого господарського суду обґрунтовано не погодився господарський суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судами встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21061 р. н. 22557 МА застрахована у Товариства "Київський страховий дім", згідно Полісу № АС/6978392.

Питання обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 1.4. вказаного Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Статтею 1.7. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно зі статтею 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як з'ясовано судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи:

- відповідно до Полісу № АС/6978392 забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21061 р. н. 22557 МА, а страхувальником Тятченко В.І.;

- у Полісі № АС/6978392 страхувальником та страховиком було погоджено додаткові умови за яких у страховика виникає обов'язок здійснювати виплату страхового відшкодування, зокрема, в силу розділу 8 ("Особливі умови використання забезпеченого ТЗ") вказаного полісу, до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника є меншим 3-х років;

- винуватцем дорожньо-транспортної пригоди було визнано Голікова М.С., однак з водійського посвідчення серії ВАН номер 389824 вбачається, що його водійський стаж обчислюється з 09.02.2013 і на момент дорожньо-транспортної пригоди складав менше 3-х років.

За таких обставин колегія суддів касаційної інстанції погоджується із правовою позицією апеляційного господарського суду про те, що відповідальність Голікова М.С. не була застрахована Полісом № АС/6978392.

Відповідно до статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Такі умови встановлені також частиною першою статті 25 Закону України "Про страхування", якою передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника.

Згідно зі ст. 36.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на наведене, враховуючи встановлення господарським судом апеляційної інстанції факту того, що дія Полісу № АС/6978392 не поширюється на спірні правовідносини, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає відмову апеляційного суду у задоволені позовних вимог правомірною та обґрунтованою.

Викладені у касаційній скарзі доводи Товариства "Саламандра-Україна" не спростовують вказаних висновків. Колегія суддів Вищого господарського суду України відхиляє посилання скаржника на те, що вичерпний перелік випадків для відмови у здійсненні страхового відшкодування визначений ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки страховий випадок у даному разі взагалі не настав.

Разом із тим, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне окремо відзначити, що Товариство "Саламандра-Україна" не позбавлено права звернутись за відшкодуванням збитків безпосередньо до Голікова М.С., як винної у їх заподіянні особи.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог статті 43 ГПК України постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Товариства "Саламандра-Україна" не спростовують висновків господарського суду апеляційної інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 у справі № 910/19205/14 Господарського суду м. Києва - без змін.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Суддя Г.А. Кравчук

Суддя Г.М. Мачульський