ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Справа № 916/4938/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГончарука П.А.,
суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіСтратієнко Л.В.,
за участю прокурора Генеральної
прокуратури УкраїниСуходольського С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Нерум"
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року
проповернення зустрічної позовної заяви
у справі № 916/4938/14 Господарського суду Одеської області
за позовомЗаступника прокурора міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерум" 2. Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:
1. Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, 2. ОСОБА_6, 3. ОСОБА_7, 4. ОСОБА_8, 5. ОСОБА_9, 6. ОСОБА_10,
провизнання недійсними рішення загальних зборів від 03.12.2012 року, свідоцтва про право власності, скасування рішення про реєстрацію права власності та визнання права власності на нежитлові будівлі і споруди комплексу фонтанів
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.01.2015 року у справі № 916/4938/14 (суддя Брагіна Я.В.), залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року (судді Мирошниченко М.А. (головуючий), Воронюк О.Л., Лашин В.В.), зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерум" (надалі - ТОВ "Нерум") про визнання права власності на нежитлові будівлі та споруди комплексу фонтанів повернуто на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у зв'язку з неподанням позивачем за зустрічним позовом документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі.

У касаційній скарзі ТОВ "Нерум" просить скасувати ухвалу та постанову, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічного позову, посилаючись на те, що неподання доказів сплати судового збору не є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на ст. 63 ГПК України, оскільки в такому випадку суд мав право витребувати ці докази.

Вищий господарський суд України, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових актів, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право відповідача на подання зустрічного позову закріплено ст. 60 ГПК України, з якої вбачається, що відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом.

Частиною 2 ст. 60 ГПК України передбачено, що подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Невиконання зазначених вимог тягне за собою повернення поданої позовної заяви з доданими до неї документами на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 % ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за позовну заяву немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

У постанові від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Отже, при зверненні із зустрічною позовною заявою ТОВ "Нерум" повинно було сплати судовий збір 2 % від вартості спірного майна, але в будь-якому випадку не менше, ніж 1827,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, і це не оскаржує ТОВ "Нерум", при зверненні із зустрічною позовною заявою до неї було додане платіжне доручення № 2516 від 16.01.2015 року про сплату судового збору в сумі 1050,00 грн, тобто в меншому розмірі, ніж встановлено Законом України "Про судовий збір", у зв'язку з чим Вищий господарський суд України вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Посилання заявника касаційної скарги на те, що господарський суд за наявності у нього сумнівів щодо наявності у позивача за зустрічним позовом документів про сплату судового збору повинен був витребувати відповідне підтвердження у територіального органу Державного казначейства, але не мав законних підстав для повернення зустрічної заяви без розгляду, Вищий господарський суд України відхиляє, оскільки такі доводи ТОВ "Нерум" ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту ст. 63 ГПК України. Відповідні дії суд має вчинити, якщо до позовної заяви додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, проте у суду на стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви виникають сумніви щодо достовірності цих доказів. Разом з тим, ТОВ "Нерум" подало докази сплати судового збору в меншому розмірі, ніж встановлено Законом України "Про судовий збір". Таке порушення є достатньою підставою для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

З урахуванням викладеного, ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 49, 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерум" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.01.2015 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року у справі № 916/4938/14 - без змін.

Головуючий суддя Гончарук П.А.
Суддя Кондратова І.Д.
Суддя Стратієнко Л.В.