номер провадження справи 34/20/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2015 Справа № 908/577/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача -Самокиша В.Я., довіреність № 23-12/14-34 від 23.12.2014 р.; від відповідача - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/577/15-г,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101, скорочено ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль");

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванжи, буд. 2, скорочено ТОВ "ШБ "Альтком");

про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Сутність спору:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" заявлено вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" про витребування з незаконного володіння наступного майна: коток ґрунтовий 3520 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1760386.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.01.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/577/15-г, присвоєно номер провадження 34/20/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 23.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 18.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 р., продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладений на 08.04.2015 р., в судових засіданнях оголошувалась перерва до 09.04.15 р. та до 10.04.15 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.03.2007 р. між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ТОВ «ШБ «Альтком» був укладений договір фінансового лізингу № L400-03/07. На виконання умов вищезазначеного Договору, Позивач (Лізингодавець) придбав предмет лізингу за договором купівлі-продажу та передав у тимчасове володіння та користування відповідачу (лізингоодержувачу), що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 31.08.2007 р. Предметом лізингу є: Коток ґрунтовий 3520 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер НІ760386 (надалі - предмет лізингу). Згідно додаткової угоди від 28.02.2014 р. до договору відповідачем визнана прострочена заборгованість за рахунками, засвідчено та визнано відповідачем, що на дату укладання цієї угоди, зобов'язання відповідача (лізингоодержувача) перед лізингодавцем (позивачем) за договором не виконані в повному обсязі та відповідно до умов, визначених договором. Предметом позову у даній справі є витребування майна у зв'язку із закінченням строку лізингу (а не строку дії договору). Строк лізингу - це термін, в період якого Відповідач мав право володіти та користуватись предметом лізингу, тобто утримувати у себе дане майно. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Дані вимоги стосовно строку лізингу визначені ч.2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», а саме: строк лізингу повинен бути визначений сторонами у договорі фінансового лізингу; строк лізингу не може бути меншим одного року. Також ст. 806 ЦК України визначає, що лізингодавцем (позивачем) предмет лізингу може бути передано лізингоодержуважу (відповідачу) на певний строк. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення саме строку лізингу, а не строку дії договору повернути предмет лізингу. Отже, строк лізингу не можливо ототожнювати із строком дії договору. Відповідно до умов п. 9.2. Договору та вимог ст. 207 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» між сторонами щодо продовження строку лізингу ніяких інших угод до договору не укладалось. Строк лізингу закінчився згідно до п. 1.1. договору та графіку - додаток № 1 до договору -у серпні 2012 року. Зобов'язання відповідачем за договором та у строк, що визначений додатковою угодою від 28.02.2014 р., не виконані та строк лізингу закінчився, а тому у позивача згідно до ст.ст. 387, 400 Цивільного кодексу України виникає право на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, та пред'явити позов про витребування цього майна. Станом на дату розгляду справи в суді за закінченням строку лізингу (після серпня 2012 року) та після строку, встановленого сторонами в п. 1.3. додаткової угоди від 28.02.2014 р. до договору - після 31.12.2014 р., що є відстроченням виконання відповідачем зобов'язань, відповідачем предмет лізингу не повернутий позивачу (акт про повернення між сторонами не підписувався) та перебуває у володінні відповідача без правових підстав (строк лізингу закінчився, зобов'язання не виконане в строк - визнана відповідачем заборгованість не сплачена, предмет лізингу не викуплений). Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" посилається на ст. 1, 2, 12, 16, 22, 33, 49 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 6, 10, 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 15, 16, 193, 316 317, 319, 321, 387, 391, 400, 806 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та відповів на поставлені судом питання.

16.03.15 р. від ТОВ "ШБ "Альтком" до канцелярії господарського суду Запорізької області надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує, що основною правовою підставою своїх позовних вимог позивач зазначає положення ст. 397, 400 Цивільного кодексу України, тим самим фактично називаючи відповідача незаконним володільцем предмету лізингу, що використовує його без усіляких правових підстав, і просить суд застосувати механізм віндикації. Але дане посилання та застосована позивачем правова конструкція витребування майна, що знаходиться у користуванні на підставі діючого договору лізингу, є абсолютно невірними та помилковими. Укладеним позивачем та відповідачем договором фінансового лізингу (оренди) L400-03/07 від 22.03.2007р. (а саме Загальними умовами фінансового лізингу, викладених у додатку до договору) визначено, що в момент підписання акту приймання - передачі до лізингоодержувача переходять та зберігаються за ним протягом строку дії договору наступні права та ризики: право володіння та користування. Згідно положень укладеного з позивачем договору фінансового лізингу (оренди) він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу згідно графіку і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором. На теперішній час, хоча відповідач фактично і сплатив вартість предмету лізингу, позивач не здійснив його передачу у власність, мотивуючи тим, що лізингові платежі він отримав не у повному обсязі. Спір з цього приводу до даного моменту знаходиться на вирішенні господарського суду Донецької області, який розглядає відповідну справу. Таким чином зазначений договір лізингу є діючим. Не зважаючи на цей факт позивач, хибно ототожнюючи поняття "строк виконання зобов'язання" та "строк дії договору", відзначає, що зі спливом строку сплати лізингових платежів минув строк дії договору. Така підміна понять є недопустимою. До того ж якщо її використовувати, то неминуче мають бути застосовані положення ст.764 ЦК України, відповідно до яких коли наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Тобто, враховуючи п'ятирічний період сплати лізингових платежів, і відсутність таких заперечень збоку позивача, договір лізингу є пролонгований на п'ять років - до 2017 року. Тому позивач, звернувшись з віндикаційним позовом, жодним чином не довів, що відповідач є незаконним та недобросовісним володільцем предмету лізингу.

08.04.2015 р. до господарського суду надійшло клопотання, яким відповідач просить зупинити провадження у справі № 908/577/15-г до розгляду господарським судом Запорізької області справи за позовом ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» до ТОВ «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» про витребування майна, яке є предметом лізингу за договором фінансового лізингу №L400-03/07 від 22.03.2007р. - Катка ґрунтового 3520 НАММ серійний номер Н1760386 з незаконного володіння і передання його у володіння ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», та набрання рішенням суду законної сили. Клопотання мотивоване тим, що у зв'язку з виникненням з травня 2014 року непередбачуваних обставин - діяльності терористичних організацій та проведення ними воєнних дій на те риторії міста Донецька та області (фактично обставин непереборної сили), виникла реальна загроза значного пошкодження або повної втрати цього майна, яке є предметом Лізингу. Задля недопущення цього та з метою збереження майна ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком", уклавши з ТОВ «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» (ідентифікаційний код юридичної особи 36512224, м. Донецьк, вул. Майська, 86) договір від 03.06.2014 р. та відповідний акт приймання-передачі №1 від 03.06.2014р, передало йому дане майно на відповідальне зберігання строком до 30 грудня 2014 року. 08 січня 2015 року ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» звернулось до ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» з письмовою вимогою вих. № 08/01-15 від 08.01.2015 р. повернути майно у зв'язку із закінченням терміну відповідального зберігання, але отримало у відповідь лист № 03/01/15 від 09.01.2015 р. про те, що ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» фізично не може це зробити у встановлені терміни, мотивуючи це відсутністю власних співробітників у місці його зберігання в м. Донецьку та проходження періодичних воєнних дій у цієї місцевості. До даного часу відповідач не повернув зазначене майно. Таким чином ТОВ «ШБ «Альтком» на теперішній час не володіє майном, щодо витребування якого ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» заявлено позовні вимоги. З метою захисту прав ТОВ «ШБ «Альтком», як законного володільця - лізингоотримувача за договором фінансового лізингу №L400-03/07 від 22.03.2007р. на володіння і користування майном: Катком ґрунтовим 3520 НАММ серійний номер Н1760386, відповідачем 03.04.2015 р. подано до господарського суду Запорізької області позовну заяву до ТОВ «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» про витребування майна - Катка ґрунтового 3520 НАММ серійний номер НІ760386 з незаконного володіння і передання його у володіння ТОВ «ШБ «Альтком». Позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі, про що на веб-сайті господарського суду Запорізької області розміщено відповідну інформацію.

Відповідно до ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Згідно з п 3.16. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов'язаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи.

При цьому, неможливість розгляду конкретної справи до вирішення іншим судом іншої справи полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Лізинг Аваль" у справі № 908/577/15-г, ґрунтуються на невиконанні відповідачем обов'язку щодо повернення майна - предмета лізингу, у зв'язку з чим лізингова компанія звернулась з позовом до господарського суду про витребування цього майна.

Розгляд справи про витребування лізингоодержувачем майна з володіння особи (ТОВ «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ»), якій таке майно передано на зберігання не зумовлює неможливість розгляду даного спору. Позивачем даного висновку не спростовано належними доказами.

Захист права лізингодавця на повернення об'єкту лізингу не може залежати від виконання зобов'язань зберігача відносно лізингоодержувача, і обґрунтованість таких вимог має бути досліджено судом при розгляді позову про витребування спірного майна у зобов'язаної сторони - лізингоодержувача.

Представник позивача проти клопотання про зупинення провадження заперечила.

Таким чином, суд відмовляє у клопотанні про зупинення провадження, оскільки вважає вказане клопотання необґрунтованим та спрямованим на затягування розгляду даного спору.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

22.03.2007 р. ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" (лізингодавець), і ТОВ "ШБ "Альтком" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № L400-03/07, згідно з п.1.1 якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (додаток №2 до цього договору) (предмет лізингу), і лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору (далі договір № L400-03/07).

Строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених в графіку платежів (додаток №1 до договору № L400-03/07) та не може бути менше одного року (п.1.2 договору № L400-03/07).

Згідно графіку платежів від 22.03.2007 р. (додаток №1 до договору № L400-03/07) кількість періодів лізингу становить 60 місяців.

Порядок сплати лізингових платежів визначено розділом 4 договору № L400-03/07.

Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати лізингоодержувачем авансового платежу згідно графіку платежів і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 8.1 договору № L400-03/07).

Відповідно до п. 5.4 Загальних умов фінансового лізингу (додаток №4 до договору № L400-03/07), лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі починаючи з першого періоду лізингу. При цьому першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем в якому предмет лізингу був переданий лізингоодержувачу за актом приймання-передачі. Зазначені в графіку порядкові номери періодів лізингу відповідають календарним місяцям, які слідують за першим періодом лізингу, в прямому порядку.

Згідно Специфікації (Додаток №2 до договору № L400-03/07), предметом лізингу є коток ґрунтовий 3520 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1760386.

Угодою від 03.09.2007 р. про внесення змін до договору № L400-03/07 сторонами у зв'язку із збільшенням вартості предмету лізингу за договором купівлі-продажу від 22.03.2007 р. № Р363-03/07 та на підставі п.3.2 договору № L400-03/07 від 22.03.2007 р. сторони вирішили внести зміни в п.3.1 розділу 3 договору та вказаний пункт викладено у новій редакції: "Вартість предмета лізингу становить 794544,58 грн., у т. ч. ПДВ".

Отримання відповідачем предмету лізингу за договором № L400-03/07 підтверджується актом приймання-передачі від 31.07.07 р. предмета лізингу, підписаного сторонами.

В подальшому додатковими угодами до договору фінансового лізингу сторонами вносились зміни щодо додатку №1 "Графік платежів".

Додатковою угодою від 28.02.2014 р. до договору фінансового лізингу сторони домовились, що підписанням цієї Угоди лізингоодержувач визнає наявність заборгованості за рахунками перед лізингодавцем та зобов'язується сплатити в розмірі та строк, визначений сторонами цією Додатковою угодою, що наведено в таблиці цієї Угоди.

Згідно з п. 1.3 додаткової угоди від 28.02.2014 р., виконання зобов'язання/боргових зобов'язань лізингоодержувача за договором, з моменту укладання цієї Додаткової угоди, є відстроченим. Встановити кінцеву дату виконання Лізингоодержувачем зобов'язань за договором до 31.07.2014 р. (зобов'язання повинні бути виконанні не пізніше зазначеної дати/дата виконання зобов'язань).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 28.02.2014 р., зобов'язання лізингоодержучава перед лізингодавцем припиняються, після повного та належного виконання лізингоодержувачем зобов'язань, визначених п. 1.1 цієї Угоди, та у разі сплати викупної вартості предмету лізингу в строк та у розмірі, визначеними договором купівлі-продажу (викупу).

Згідно бухгалтерської довідки ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" станом на 23.01.15 р. несплачена вартість предмета лізингу, який знаходиться у користуванні ТОВ "ШБ "Альтком" за договором № L400-03/07 складає 462750,61 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір по даній справі є договором фінансового лізингу.

Положеннями ст. 292 ГК України встановлено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг", фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Згідно п. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з п. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (Лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (Лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить Лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із Лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане Лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

На виконання умов договору № L400-03/07, позивач (лізингодавець) придбав предмет лізингу за договором купівлі-продажу та передав у тимчасове володіння та користування відповідачу (лізингоодержувачу), що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 31.08.2007 р.

Відповідно до ч. З ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Дані вимоги стосовно строку лізингу визначені ч.2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», а саме: строк лізингу повинен бути визначений сторонами у договорі фінансового лізингу; строк лізингу не може бути меншим одного року.

Отже, строк лізингу - це термін, в період якого відповідач мав право володіти та користуватись предметом лізингу, тобто утримувати у себе спірне майно, цей строк не слід ототожнювати із строком дії договору фінансового лізингу.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу (а не строку договору, як вважає відповідач), а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Строк лізингу за договором № L400-03/07 скінчився у жовтні 2012 р. Зазначений строк лізингу був встановлений сторонами в п.1.2 договору та графіку - додатку №1 до договору № L400-03/07.

Зобов'язання відповідача щодо повернення предмета лізингу за закінченням строку лізингу встановлене вимогами п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Доказів виконання вказаного зобов'язання відповідачем не надано.

З огляду, на викладене позовні вимоги лізингодавця про витребування спірного майна від лізингоодержувача підлягають задоволенню у відповідності до спеціальної норми - п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

В даному випадку позивачем обрано той спосіб захисту порушеного права, який є найбільш ефективним з точки зору можливості відновлення своїх правомочностей та реального виконання судового рішення, тому посилання відповідача на неможливість задоволення вимог позивача у вигляді віндикаційного позову судом відхиляються, оскільки це призводить до порушення права на судовий захист.

Укладення договору зберігання між відповідачем та ТОВ «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» від 03.06.2014 р. не припиняє зобов'язань ТОВ "ШБ "Альтком" за договором № L400-03/07 щодо передання предмету лізингу ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" після закінчення строку лізингу.

Захист права лізингодавця на повернення об'єкту лізингу не може залежати від виконання зобов'язань зберігача відносно лізингоодержувача.

Не виконано зобов'язання відповідачем і щодо повного та своєчасного внесення лізингових платежів, і відповідно сплати викупної ціни предмета лізингу, що б надавало можливість для отримання права власності на нього.

У зв'язку із наявністю простроченої заборгованості за рахунками, сторони досягли згоди щодо внесення змін до договору № L400-03/07 додатковою угодою від 28.02.2014 р. Згідно п. п. 1.1-1.3 вказаної угоди сторони досягли згоди та домовились про те, що: підписанням цієї угоди відповідач (лізингоодержувач) визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед лізингодавцем та зобов'язується сплатити в розмірі 905563,02 грн. та строк, визначений сторонами. Підписанням цієї угоди, відповідач (лізингоодержувач) засвідчує та визнає, що на дату укладання цієї угоди, зобов'язання відповідача (лізингоодержувача) перед лізингодавцем (позивачем) за договором не виконані в повному обсязі та відповідно до умов, визначених договором. Виконання зобов'язань/боргових зобов'язань відповідача (лізингоодержувача) за договором, з моменту укладання цієї додаткової угоди, є відстроченим. Встановити кінцеву дату виконання відповідача (лізингоодержувачем) зобов'язань за договором до 31.12.2014 р. (зобов'язання повинні бути виконані не пізніше зазначеної дати/дата виконання зобов'язань).

Станом на дату звернення з позовом заборгованість відповідачем за договором не погашена, що підтверджується: бухгалтерською довідкою позивача, згідно якої станом на 23.01.15 р. несплачена вартість предмета лізингу, який знаходиться у користуванні ТОВ "ШБ "Альтком" за договором № L400-03/07 складає 462750,61 грн., довідкою позивача від 25.03.2015 р. №522-03/2015, згідно якої заборгованість відповідача за договором згідно додаткової угоди від 28.02.2014р. становить 905563,02 грн.; довідкою позивача від 04.03.2015 р., згідно якої за період з 28.02.2014 р. по 06.06.2014 р. грошові кошти на поточний рахунок товариства № від ТОВ "Шляхове будівництво "Альтком" не надходили. Вказаних обставин відповідачем не спростовано.

Доводи ТОВ "ШБ "Альтком" щодо правомірного перебування у нього предмету лізингу внаслідок поновлення договору фінансово лізингу на строк, який був раніше встановлений договором свого підтвердження не знаходять.

Договором № L400-03/07 не передбачено можливість його пролонгації на той же строк і на тих самих умовах, між сторонами після серпня 2012 р. не укладалися додаткові угоди до договору щодо продовження строку лізингу та не визначалися порядки розрахунків у разі такого.

Лізинговий платіж є змінною величиною, який включає в себе декілька складових, сума яких залежить саме від строку лізингу (термін користування предметом лізингу.

Отже, при укладенні договору фінансового лізингу на новий строк, розмір лізингових платежів, який понад інших істотних умов договору є істотною умовою договору фінансового лізингу повинен бути окремо визначений, що унеможливлює пролонгацію договору фінансового лізингу на той же строк на тих же умовах.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Відповідач доказів повернення позивачу предмету лізингу - катка ґрунтового 3520 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1760386, суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванжи, буд. 2, ідентифікаційний код юридичної особи: 32794511) та передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101, ідентифікаційний код юридичної особи: 34480657) наступне майно: коток ґрунтовий 3520 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1760386.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванжи, буд. 2, ідентифікаційний код юридичної особи: 32794511) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101, ідентифікаційний код юридичної особи: 34480657) 9255 (дев'ять тисяч двісті п'ятдесят п'ять) грн. 01 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.04.2015 р.

Суддя А.О. Науменко