ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Справа № 910/17753/14
Вищий господарський суд України у складі: суддя Харченко В.М. - головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Палій В.В.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго", м. Київ

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015

зі справи № 910/17753/14

за позовом публічного акціонерного товариства "Київенерго", м. Київ (далі - Товариство)

до відповідача Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Київ (далі - відділення АМК України)

про визнання недійсним рішення.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Коваленко Н.М.,

відповідача - Клюсова Т.М.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Товариство звернулося з позовом, згідно з яким просило визнати недійсним рішення відділення АМК України від 16.07.2014 № 68/01-р/к у справі № 20-01/03.14.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.11.2014 у справі № 910/17753/14 (суддя Бондарчук В.В.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 (колегія суддів у складі: суддя Самсін Р.І. - головуючий, судді Гончаров С.А. і Шаптала Є.Ю.), в позові відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить скасувати рішення господарського суду від 13.11.2014, постанову апеляційного суду від 28.01.2015 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Скарга мотивована тим, що судові рішення попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідного висновку суд дійшов на підставі такого.

Як встановлено судами, за результатами розгляду матеріалів справи № 20-01/03.14 відділенням АМК України 16.07.2014 було прийнято рішення № 68/01-р/к "Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнано, що Товариство в період з 01.01.2012 по 30.06.2013 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж, які знаходяться на його балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо), розташованих на території м.Києва (далі-Послуг), з часткою 100 %, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента. Також визнано, що дії Товариства, що полягали у встановленні завищеної вартості Послуг шляхом необґрунтованого включення у прямі витрати тих витрат, які йшли на оплату праці начальника РКМ та диспетчера РКМ, є порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку Послуг шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку. За вказане порушення на Товариство був накладений штраф у розмірі 50 000,00 грн.

Дослідженим у справі обставинам попередні судові інстанції дали належну оцінку та дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому суди правильно виходили з того, що фактичні обставини, які були встановлені за справою відповідачем, давали останньому можливість дійти висновку про те, що позивач, який не мав конкурентів на ринку Послуг в означеному періоді, займав монопольне (домінуюче) становище на цьому ринку, адже у споживачів вказаних послуг була відсутня альтернатива в її отриманні.

Інші встановлені за справою обставини суди також обґрунтовано взяли до уваги і, з урахуванням положень Методики розрахунку вартості робіт з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж ліцензіата та інших додаткових робіт і послуг, пов'язаних із ліцензованою діяльністю, затвердженої постановою НКРЕ від 25.12.2008 № 1522 (зі змінами), а також з урахуванням Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 і зареєстрованого Міністерством юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, дійшли правильного висновку про те, що Товариство необґрунтовано включило у прямі витрати по оплаті праці витрати по оплаті праці начальника РКМ та диспетчера РКМ, які відносяться до загальновиробничих витрат, що призвело до завищення вартості Послуг.

Посилання позивача на неправильність застосування відповідачем Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за № 317/6605, а, отже, і його твердження про неправильність рішення відділення АМК щодо визнання його монополістом, були перевірені попередніми судовими інстанціями, які дійшли правильного висновку про їх безпідставність та невідповідність фактичним обставинам справи.

Враховуючи зазначене, а також з огляду на те, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків попередніх судових інстанцій не спростовують, суд не бере їх до уваги і вважає, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам чинного законодавства і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 зі справи № 910/17753/14 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго" - без задоволення.

Суддя В. Харченко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Палій