ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" квітня 2015 р.Справа № 921/152/15-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49094 (адреса для листування: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 48600

про стягнення заборгованості в сумі 73 817,33 грн.

За участі представників:

Позивача: не прибув

Відповідача: ОСОБА_3 - уповноваженого, ордер серії ТР №008339 від 09.03.2015 р.

В судовому засіданні 11.03.2015р. представникам сторін роз'яснювались процесуальні права та обов'язки передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", м. Дніпропетровськ, надалі - позивач, звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, надалі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 73 817 грн 33 коп., з яких: 57 626,29 грн - заборгованість за кредитом, 14 801,02 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1 304,58 грн - пеня та 85,44 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором банківського обслуговування б/н від 04.01.2013 року, внаслідок чого станом на 28.11.2014р. на поточному рахунку останнього утворилась заборгованість в загальній сумі 73 817 грн 33 коп.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: заяву від 04.01.2013 року, довідку про розміри встановлених кредитних лімітів за вих. №08.7.0.0.0/21 від 13.01.2015 року, виписку по рахунку відповідача з 17.07.2014 року по 28.11.2014 року, розрахунок заборгованості за Договором б/н від 04.01.2013 року, претензію за вих. №10221ТЕSWS001 від 24.10.2014 року та докази її надіслання відповідачу, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 10.02.2015 р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 10:00 год. 11.03.2015 р.

В судовому засіданні 11.03.2015 р., за клопотанням представника відповідача, в порядку ч. 3 ст. 77 ГПК України, з метою надання можливості сторонам врегулювати спір в позасудовому порядку, було оголошено перерву до 10:00 год. 25.03.2015 р., про що повноважних представників сторін повідомлено під розписку, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

25.03.2015 р. на адресу суду від відповідача надійшло письмове клопотання б/н від 24.03.2015 р. (вх. №8697) про припинення провадження у справі, у зв'язку із сплатою боргу. В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено квитанцію №0.0.364956933.1 від 23.03.2015 р. на суму 73 817 грн 33 коп. про сплату заборгованості по справі №921/152/15-г/8 та заяву на переказ готівки №ІСКТF032305X5UR від 23.03.2015 на суму 1 827 грн.

Ухвалою суду від 25.03.2015 р., в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи було відкладено на 14:05 год. 06.04.2015 р., з викладених у відповідній ухвалі суду підстав.

Повноважний представник позивача в судове засідання 06.04.2015 р. не прибув, витребовуваних ухвалою суду від 25.03.2015 р. документів не надав. Поряд із цим, в порядку ст. 22 ГПК України, звернувся до суду із письмовим клопотанням про відкладення розгляду справи, у зв'язку із його участю в іншому судовому засіданні. Окрім того, надав суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 04.01.2013 р. укладеним між ПриватБанком та підприємцем ОСОБА_2 станом на 24.03.2015 р.

Повноважний представник відповідача в судове засідання 06.04.2015 р. прибув, наполягає на вирішенні спору по суті у даному судовому засіданні, за наявними у справі документами. Просить суд врахувати, що станом на сьогоднішній день предметом судового розгляду у справі №921/152/15-г/8 є стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 73 817,33 грн, яка виникла станом на 28.11.2014р. за договором б/н від 04.01.2013 р.; долучені в судове засідання 25.03.2015 р. квитанція №0.0.364956933.1 від 23.03.2015 р. підтвереджує факт погашення останнім заявленої позивачем до стягнення у даній справі суми боргу в розмірі 73 817,33 грн, а заява на переказ готівки №ІСКТF032305X5UR від 23.03.2015 - відшкодування позивачу судового збору в розмірі 1 827 грн.

З огляду на наведене просить суд припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору. Вважає, що чергове відкладення розгляду справи призведе лише до затягування термінів вирішення господарського спору та порушить право відповідача, як сторони у справі, на розгляд справи протягом розумного строку.

В п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року, із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 року №3, зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Ст. 4-2 ГПК України передбачає що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В силу приписів ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Таким чином, беручи до уваги, що: сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (ухвалу суду про відкладення розгляду справи отримано повноважним представником позивача нарочно, про що свідчить його розписка на примірнику ухвали від 25.03.2015 р., яка міститься в матеріалах справи); явка представника позивача не визнавалась судом обов'язковою; брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України; розгляд справи відкладався, зокрема, для надання можливості позивачу надати суду документи, які підтверджують/спростовують факт погашення відповідачем заявленої до стягнення суми заборгованості; наявних у справі доказів є достатньо для вирішення спору по суті, враховуючи, що визначений ст. 69 ГПК України строк вирішення спору спливає 09.04.2015 р., присутній в судовому засіданні представник відповідача заперечує щодо подальшого відкладення розгляду справи, суд відхиляє наведені представником позивача в обґрунтування клопотання щодо відкладення розгляду справи доводи та розглядає справу без його участі, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

04.01.2013 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем у справі) була підписана Заява б/н на відкриття рахунку №4242 у Заліщицькому відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк".

Даною заявою передбачено, що: Банк (позивач у справі) за наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту на зазначеному вище рахунку. Про розмір ліміту Банк повідомляє клієнта (відповідача у справі) на свій вибір або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із цією анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування.

Як вбачається з матеріалів справи, у зазначеній вище заяві б/н від 04.01.2013 р. зазначено, що підписавши цю заяву, Клієнт приєднується і погоджується з умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Клієнтом накладено електронний цифровий підпис у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват 24 04.01.2013 р.

Розділом 1 Правил, розміщених на web-сайті банку www.privatbank.ua, передбачено, що ці правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Приватбанку.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності зі ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" встановлено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Ч. 1 ст. 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, за своєю правовою природою укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ФОП ОСОБА_2 договір банківського обслуговування є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до п.п. 3.18.1.1., 3.18.1.3 Правил, в редакції чинній на момент підписання заяви, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту.

Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди. Аналогічні положення містяться у п.п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.3 Умов і правил надання банківських послуг, чинних з 01.07.2014 р.

Пунктом 3.18.1.6. Умов і правил, в редакції чинній до 01.07.2014 р. та п. 3.2.1.1.6 Умов і правил, в редакції чинній з 01.07.2014 р., передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

У відповідності до п. 3.18.1.8 Умов і правил, в редакції чинній до 01.07.2014 р. та п. 3.2.1.1.8 Умов і правил, в редакції чинній з 01.07.2014 р., проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відтиском печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнтбанк / інтернет клієнтбанк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода"). При порушенні клієнтом будь-якого із обов'язків, передбачених "Умовами і правилами надання банківських послуг", банк на власний розсуд, має право змінити умови кредитування, встановити інший строк повернення кредиту. При належному використанні клієнтом обов'язків, передбачених "Умовами і правилами надання банківських послуг", проведення платежів клієнта в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той же строк.

Пунктом 3.18.1.11. Умов і правил, в редакції чинній до 01.07.2014 р. та п. 3.2.1.1.11 Умов і правил, в редакції чинній з 01.07.2014 р., встановлено період безперервного користування кредитним лімітом - не більше 35 днів (періодом безперервного користування кредитним лімітом є період часу, на протязі якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку).

В силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3 та 3.18.2.2.5 Умов і правил, чинних на момент підписання заяви, клієнт зобов'язується проводити погашення кредитного ліміту не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитним лімітом, сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом та повністю повернути кредит в строки, передбачені Правилами.

Поряд з цим, сторонами погоджено, що:

- за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка) (п. 18.4.1 Умов і правил);

- за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну із дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При необнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.п. 3.18.4.1.1- 3.18.4.1.3 Умов і правил).

Поряд із цим, п.п. п.п.3.2.1.4.1.3 Умов і Правил, чинних з 01.07.2014 р. передбачено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів * з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91 -го * дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56 (п'ятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Відповідно до п. 3.18.4.4. Умов і правил, клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту (щомісячна комісія) відповідно до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні.

В судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору, Умов та Правил надання банківських послуг, Банком на рахунку відповідача за №4242 було встановлено кредитний ліміт в сумі 1 000 грн з 04.01.2013 р., 11 000 грн - з 15.01.2013 р., 13 800 грн - з 04.02.2013 р., 20 800 грн - з 04.03.2013 р., 27 800 грн - з 13.03.2013 р., 51 500 грн - з 14.03.2013 р., 52 500 грн - з 02.09.2013 р., 59 000 грн - з 23.09.2013 р., 54 900 грн - з 02.03.2013 р. та 61 000 грн - з 03.03.2014 р. Наведене підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою Банку №08.7.0.0.0/21 від 13.01.2015 р. та випискою з банківського рахунку.

У наданих суду додаткових письмових поясненнях б/н від 11.03.2015 р. (вх. №7754) позивач вказує, що зазначеним кредитним лімітом відповідач користувався з січня місяця 2013 р., повністю погасив ліміт і знову користався збільшеним лімітом. Проте належним чином свої зобов'язання за Договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище не погашав, у зв'язку із чим з 01.08.2014 р. кредит в сумі 61 000 грн вважається простроченим. 05.08.2014 р. відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості по договору банківського обслуговування на суму 3 373,71 грн. Таким чином, станом на 28.11.2014 р. (визначена позивачем у позовній дата) та, відповідно, на момент звернення до суду прострочена заборгованість відповідача по кредиту становила 57 626,29 грн.

01.11.2014 р. Банк звернувся до відповідача з претензією №10221ТЕSWS001 від 24.10.2014 р., згідно якої повідомив останнього, що станом на 24.10.2014 р. його заборгованість за кредитним договором становить 70 460,41 грн, з яких: 57 626 грн 29 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 11 663 грн 59 коп. - прострочена заборгованість за відсотками, 126 грн 20 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом та 1 044 грн 33 коп.- пеня та просив негайно погасити заборгованість у повному обсязі. Докази надіслання претензії: копія опису вкладення до цінного листа, копії списку згрупованих поштових відправлень та фіскального чека від 02.11.2014р., знаходяться в матеріалах справи.

Проте, відповідачем дана претензія була залишена без відповіді та задоволення, що і зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачуються ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом (ч.3 ст. 346 ГК України).

Слід зазначити, що згаданими вище Правилами, з якими погодився відповідач у даній справі, визначено умови та порядок проведення розрахунків.

Погодившись та приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом та винагороду за використання ліміту (щомісячну комісію), порядок нарахування яких встановлено п.п. 3.18.4.1. та 3.18.4.1.4 п. 3.18.4 Правил.

Ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт надання відповідачу кредитних коштів, їх використання останнім та наявності перед позивачем станом на 28.11.2014 р. (визначена позивачем у позовній дата) та, відповідно, на момент звернення до суду боргу в сумі 57 626,29 грн підтверджено долученою до матеріалів справи банківською випискою з поточного рахунку ПП ОСОБА_2 та не заперечено повноважним представником останнього у судових засіданнях.

Однак відповідач всупереч умов договору та вимог чинного законодавства своїх зобов'язань щодо своєчасного та в повному обсязі повернення отриманих кредитних коштів, сплаті процентів, комісії за користування кредитними коштами виконував неналежним чином, внаслідок чого у останнього станом на 28.11.2014 р. (визначена позивачем у позовній заяві дата) за договором б/н від 04.01.2013 р. утворилась заборгованість в загальній сумі 73 817,33 грн, з яких: 57 626,29 грн - заборгованість за кредитом, 14 801,02 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 304,58 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором та 85 44 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом. Дані суми позивач і просив стягнути в судовому порядку.

Поряд із цим, в судовому засіданні встановлено, що станом на день розгляду спору в суді відповідачем заявлену до стягнення суму заборгованості в загальному розмірі 73 817 грн 33 коп. погашено в повному обсязі. Зазначене підтверджується долученою відповідачем до матеріалів справи квитанцією за №0.0.364956933.1 від 23.03.2015 р., згідно якої відповідачем на рахунок позивача (ПриватБанку) в рахунок погашення заборгованості по справі № 921/152/15-7/8 сплачено 73 817 грн 33 коп. Окрім того, долучена відповідачем до матеріалів справи заява на переказ готівки №ІСКТF032305X5UR від 23.03.2015 р. свідчить також і про те, що ним відшкодовано позивачу понесені витрати по сплаті судового збору в суму 1 827 грн. Факт відшкодування відповідачем судового збору у даній справі в судовому засіданні 25.03.2015р. повноважним представником позивача підтверджено, як і факт надходження від відповідача на рахунок позивача коштів в сумі 73 817,33 грн. Поряд з цим, слід зазначити, що в судовому засіданні 25.03.2015р. повноважний представник позивача звертався до суду з письмовим клопотанням б/н від 24.03.2015 р. (вх. №8780 від 25.03.2015 р.) про відкладення розгляду справи для надання можливості уточнити позовні вимоги. В обґрунтування даного клопотання зазначав, що кошти в сумі 73 817,33 грн відповідачем внесені на загальний рахунок Банку, а не на рахунок, призначений для погашення заборгованості за кредитним договором. Відомості про повне погашення заборгованості за Кредитним договором б/н від 04.01.2013 р. у Банку на час проведення судового засідання (25.03.2015р.) були відсутні.

В судове засідання представник позивача не прибув, заяви про уточнення (збільшення/зменшення) позовних вимог не подав, як і не подав належних та допустимих доказів, які б спростовували факт повної сплати відповідачем заявленої до стягнення суми заборгованості та відшкодування позивачу судового збору.

П. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 73 817,33 грн у зв'язку із неналежним виконанням ним зобов'язань за Договором банківського обслуговування б/н від 04.01.2013 року станом на 28.11.2014р., що долучена відповідачем до матеріалів справи заява на переказ готівки №ІСКТF032305X5UR від 23.03.2015 р. свідчить про сплату ним коштів в сумі 73 817,33 грн на рахунок Банку (отримувача) № 4242, код , МФО 338783, який вказано, зокрема, у заяві від 04.01.2013р. на відкриття рахунку та на який Банком відповідачу встановлювався кредитний ліміт згідно договору банківського обслуговування б/н від 04.01.2013 р., що сплачуючи кошти в сумі 73 817,33 грн відповідачем у призначенні платежу чітко та вірно зазначено по якій саме справі ним погашається заборгованість - № 921/152/15-г/8, суд прийшов до висновку, що провадження у справі № 921/152/15-г/8 підлягає припиненню у відповідності до вимог п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору - погашення відповідачем в повному обсязі заявленої позивачем до стягнення суми боргу.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 64, 77, п. 1-1 ст. 80, 86, 87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 921/152/15-г/8 припинити в порядку п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

2. Ухвалу направити сторонам по справі.

Ухвала про припинення провадження у справі може бути оскаржена у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Суддя І.М. Гирила