ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21.04.2015 Справа № 908/2675/15

Суддя Носівець Вікторія Вікторівна розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями «Еконія» (місце реєстрації 19700, Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Шевченка, 24; адреса для листування: 030767, м. Київ, вул. Машинобудівника, 50-к)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (71700, АДРЕСА_1)

про стягнення 45215,50 грн.

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Згідно до ст. ст. 54 та 57 ГПК України зміст та форма позовної заяви повинні відповідати приписам вказаних норм законодавства. Позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування сторін, зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов.

Відповідно до змісту позовної заяви без номеру та без дати позивач, внаслідок неналежного виконання ФОП ОСОБА_1 зобов'язань за договором про організацію перевезень № 598 від 01.07.2014 р., а саме не здійснення перевезення товару на загальну суму 45215,50 грн. та відмову його повернення власнику, звернувся з позовом до суду, в прохальній частині якого просить суд стягнути з поточних рахунків, а за відсутності на них грошових коштів за рахунок іншого майна ФОП ОСОБА_1, на користь ТОВ підприємство з іноземними інвестиціями «Еконія» суму основного боргу - 45215,50 грн. Також позивачем заявлено про забезпечення позову в порядку статей 66, 67 ГПК України.

Тобто, предметом позову є стягнення заборгованості в грошовому еквіваленті, а у разі відсутності грошових коштів - за рахунок іншого майна.

Позов - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені у ст. 16 ЦК України.

Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Спосіб захисту права, по суті, являє собою ту безпосередню мету, яку ставить перед собою суб'єкт права, вважаючи, що таким чином він зможе запобігти порушенню (чи оспорюванню) його прав і відновить понесенні втрати у зв'язку з порушенням його прав.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ст. 16 ЦК України, зокрема, можуть бути примусове виконання обов'язку в натурі.

Отже, захист майнового або немайнового права чи законного інтересу -це введення в дію системи правових та організаційно-технічних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації цих прав та недопущення їх порушень, що, в свою чергу, відбувається, зокрема, шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення тощо.

Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань за договором № 598 від 01.07.2014 р., просить суд стягнути вартість майна (фасованої питної води) переданого для перевезення третім особам або задовольнити вимоги позивача за рахунок «іншого майна», яке не визначено. При цього позовні матеріали не містять доказів передачі обумовленого в позові майна відповідачу, не визначено майно, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги позивача. Тобто позивач чітко не визначив спосіб здійснення відповідачем дій направлених на відновлення прав та законних інтересів позивача, виклав свої вимоги альтернативно.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 84 ГПК України у мотивувальній частині рішення вказуються обставини справи, докази на підставі яких прийнято рішення. Таким чином, рішення господарського суду не може бути викладено нечітко та ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» встановлено що резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно (наприклад: стягнути з відповідача певну суму або в разі відсутності коштів на його рахунку звернути стягнення на належне йому майно). У випадку, коли такі альтернативні вимоги містяться у позовній заяві, господарському суду слід ухвалою зобов'язати позивача визначитись з предметом позову і вирішувати спір у залежності від характеру зобов'язань відповідача. Якщо позивачем не виконано відповідних вимог суду у встановлений останнім строк, суд може вжити щодо позивача заходів, передбачених пунктом 5 статті 83 ГПК, та/або залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 названого Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Суд звертає увагу учасників судового процесу на те, що вимоги до змісту та розташування реквізитів документів встановлені п. 5 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), затвердженої Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 року № 55. Пунктом 5.27 цієї Уніфікованої системи встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпису).

Зазначені положення Уніфікованої системи необхідно обов'язково враховувати учасникам судового процесу при засвідченні копій документів, що подаються до суду.

Не всі надані позовні матеріали містять належні відмітки про засвідчення копій документів, що встановлені Уніфікованою системою.

Клопотання позивача про забезпечення позову судом не розглядалось, внаслідок повернення позовної заяву позивачу без розгляду та відсутності доказів сплати судового збору в установлених законом порядку та розмірі.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею у господарський суд у загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 19 аркушах, в тому числі оригінали платіжного доручення № 4585 від 10.03.2015 р. про сплату судового збору у розмірі 1827,00 грн., фіскального чеку № 4054 від 17.04.2015 р. та опису вкладення від 17.04.2015 р.

Суддя В.В. Носівець