РІШЕННЯ

"09" квітня 2015 р.Справа № 921/157/15-г/16

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

Розглянув матеріали справи

за позовом: ТОВ "Хазера Україна", Стратегічне шосе, 16, м. Київ.

до відповідача: Приватного малого підприємства "Імпульс", вул. Промислова, буд.7, с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область.

За участю представників сторін:

позивача: не з'явився.

відповідача: Осів П.В. - представник, довіреність № без номера від 12.02.2015 р.

Суть справи.

Ухвалою суду від 20.03.2015 р. розгляд справи відкладено відповідно до п.2 ч.1 ст.77 ГПК України на 01.04.2015 року на 14 год. 15 хв. в межах строку, передбаченого ст. 69 ГПК України.

Ухвалою суду від 01.04.2015 р. розгляд справи відкладено відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.77 ГПК України на 09.04.2015 року на 11 год. 00 хв. в межах строку, передбаченого ст. 69 ГПК України.

ТОВ "Хазера Україна", Стратегічне шосе, 16, м. Київ звернулось до суду з позовом до Приватного малого підприємства "Імпульс", вул. Промислова, буд.7, с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область про cтягнення основної заборгованості в сумі 624 661 грн. 28 коп., пені в сумі 49140 грн. 37 коп., всього в сумі 673 801 грн. 65 коп.; судових витрат: судовий збір в сумі 13 504 грн.97 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. (позовні вимоги з врахуванням Заяви № без номера від 27.03.2015 р.).

Як зазначає позивач в своїй позовній заяві, підставою для звернення до суду з позовом є неналежне виконання відповідачем прийнятих зобов'язань щодо оплати поставленого товару по договору поставки №ТР20/02-1 від 20.02.2014 року.

Представник позивача в судове засідання не з'явився.

08.04.2015 р. до матеріалів справи від позивача поступила заява № без номера від 08.04.2015 р. про долучення додаткових матеріалів, в якій позивач просить суд розглянути справу без участі представника.

Представник відповідача в судове засідання з'явився.

До матеріалів справи від відповідача поступили Письмові заперечення № без номера від 09.04.2015 р., в яких відповідач зазначає, зокрема, що сторонами Договору не погоджено кількість товару, який повинен бути поставлений, а також ціну позову. Специфікації (Додаток №1 та №3 до Договору) були складені лише 24.03.2014 р. та 12.05.2014 р. відповідно. Тобто на момент підписання Договору сторони не визначили ціну договору, найменування, асортимент, кількість товару.

Представником відповідача також подано Заперечення на збільшення позовних вимог № без номера від 09.04.2015 р., в яких зазначено наступне:

- враховуючи те, що у первісних вимогах позивач не просить суд стягнути пеню та те, що позивач не подав заяву про зміну предмету позову, то суд не може розглядати справу з врахуванням вимоги про стягнення пені;

- оскільки у договорі не встановлено кількість товару, що продається, у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні, як того вимагає ст.669 ЦК України, не зазначено ціну договору, то не може вважатися, що товар, який зазначений у Специфікаціях від 24.03.2014 р. та 12.05.2014 р., отриманий в межах договору;

- оскільки товар отримано не на підставі договору, то у позивача відсутнє право на стягнення пені, оскільки не дотримано форму правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання (сплата пені).

Крім того, представником відповідача подано заяву № без номера від 09.04.2015 р. про долучення додаткових доказів.

Учаснику судового процесу роз'яснено його процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України; наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника відповідача.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

Згідно ст.1 "Загальні положення" Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна" (нова редакція), затвердженого Протоколом №3 від 06.08.2014 р. Загальних Зборів Учасників, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна", зареєстроване Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією 17 січня 2007 року під назвою "Нікерсон-Цваан Україна" та, згідно з рішенням Загальних зборів Учасників Товариства, викладеним в протоколі №3 від 06 серпня 2014 року, перейменоване на "Хазера Україна", і є повним правонаступником усіх прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікерсон-Цваан Україна".

20 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікерсон-Цваан Україна" (надалі - "Постачальник"), з однієї сторони та Приватним малим підприємством "Імпульс", (надалі "Покупець"), з іншої сторони, було укладено договір поставки №ТР 20/02-1, згідно п.п.1.1, 1.2 р.1 якого, відповідно "Постачальник" зобов'язується поставити та передати у власність "Покупцеві" насіння сільськогосподарських культур у кількості і в строки згідно з умовами Договору та додатків до нього, які з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін становитимуть невід'ємну частину Договору, а "Покупець" зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити товар згідно з умовами договору; предметом поставки є товар, найменування, кількість, асортимент та ціна якого вказуються у специфікації, що міститься у Додатку 1 до Договору (надалі - "Специфікація")

У відповідності до п. 2.1 р. 2 договору ціна Товару визначається в Специфікації, що міститься в Додатку № 1 до договору та є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 2.2 р. 2 договору загальна ціна договору являє собою суму вартості всього Товару, що поставляється за даним договором згідно додатку (ів), що є його невід'ємною частиною.

Як визначається в п. 3.1 р. 3 договору порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатку (ах) до даного договору.

У відповідності до п. 3.2 р. 3 договору "Покупець" здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок "Постачальника" в строки, що зазначаються в додатках до договору. Датою оплати вважається дата надходження коштів на поточний банківський рахунок "Постачальника".

В п. 4.2 р. 4 договору зазначається, що "Покупець" зобов'язується своєчасно і в повному об'ємі здійснити оплату та прийняти товар.

Згідно п. 6.1 р. 6 договору поставка товару здійснюється на умовах FCA згідно з Міжнародними правилами щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000 р.), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером договору. Послуги перевізника (служби кур'єрської доставки) оплачує "Покупець".

Як визначається в п. 6.2 р. 6 договору датою поставки є дата передачі товару перевізнику (службі кур'єрської доставки).

Згідно п. 7.3 р. 7 договору факт передачі і приймання товару оформлюється видатковою накладною.

У відповідності до п. 12.1 р. 12 договору поставки №ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року договір набирає сили з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного року.

Крім того, сторонами до договору поставки № №ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року було укладено :

- Додаток №1 від 24.03.2014 р. до договору поставки № ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року - "Специфікація", згідно якого , зокрема:

- п. 1 найменування товару, що поставляється: Нанда F1 VD морква (100 000), одиниця виміру товару:уп.; кількість - 812; ціна за одиницю товару без ПДВ - 874 грн. 53 коп., ПДВ за одиницю товару, грн.- 174 грн. 91 коп., загальна вартість товару з ПДВ - 852145 грн. 28 коп.

- п. 2 Загальна вартість товару за цим додатком становить: 852 145 грн. 28 коп., у т.ч. ПДВ 20% - 142 024 грн. 21 коп., що еквівалентно 56 809,69 євро (з ПДВ) по курсу, вказаному в діючому прайс-листі станом на 24.03.2014 р., який становить 15 грн. за 1 євро;

- п. 3 Оплата за товар здійснюється на підставі виставлених рахунків та перераховується на банківський рахунок "Постачальника" , що зазначений в договорі, наступними черговими платежами в строки:

- 150000 грн. (у т.ч. ПДВ 20% - 25000 грн.) до 10 квітня 2014 року;

- 209957 грн. 92 коп. ( у т. ч. ПДВ 20% - 34992 грн. 99 коп.) - до 20 травня 2014 року;

- 246093 грн. 68 коп. (у т. ч. ПДВ 20% - 41015 грн. 61 коп.) до 10 жовтня 2014 року;

- 246093 грн. 68 коп. ( у т. ч. ПДВ 20% - 41015 грн. 61 коп.) до 10 листопада 2014 року.

- Додаток №3 від 12.05.2014 р. до договору поставки №ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року - "Специфікація", згідно якого , зокрема:

- п. 1 найменування товару, що поставляється: Нанда F1 VD 18/20 морква (100 000), одниця виміру товару - уп; кількість - 70 , ціна за одиницю товару без ПДВ - 993 грн. 79 коп., ПДВ за одиницю товару, грн. - 165 грн. 63 коп.; загальна вартість товару з ПДВ - 83478 грн. 50 коп.

- найменування: маестро F1 морква VD 18/20 (100000), одиниця виміру - уп; кількість - 50, ціна за одиницю товару без ПДВ - 993 грн. 79 коп., ПДВ за одиницю товару - 165 грн. 63 коп., загальна вартість товару з ПДВ - 59627 грн. 50 коп.;

- найменування: болеро морква (100000), одиниця виміру - уп.; кількість - 30 , ціна за одиницю товару без ПДВ - 872 грн. 50 коп.; ПДВ за одиницю товару - 145 грн. 42 коп.; загальна вартість товару з ПДВ - 31410 грн.;

- п. 2 - Загальна вартість товару за цим додатком становить: 174 516 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 29086 грн., що еквівалентно 11634,40 євро (з ПДВ) про курсу, вказаному в діючому прайс-листі станом на 12.05.2014 р., який становить 15 грн. за 1 євро;

п. 3 - Оплата за товар здійснюється на підставі виставлених рахунків та перераховується на банківський рахунок "Постачальника", що зазначений в договорі, наступними черговими платежами в строки:

- 30%, що складає 52354 грн. 80 коп. (у т.ч. ПДВ 20% - 8725 грн. 80 коп.) до 14 травня 2014 року;

- 70%, що складає 122161 грн. 20 коп., у т. ч. ПДВ 20% - 20360 грн. 20 коп.) до 10 жовтня 2014 року.

- Додаткову угоду № 1 від 22.08.2014 року до договору поставки № ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року, згідно п. 1 якої в зв'язку зі зміною назви "Постачальника", а саме : Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікерсон-Цваан Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна", Сторони дійшли згоди врахувати дані зміни при наступних взаємовідносинах між собою за договором та замінити реквізити компанії на наступні:

- ТОВ "Хазера Україна", , юридична адреса: Стратегічне шосе, буд. 16, м. Київ, 03028; поштова адреса: Стратегічне шосе, буд. 16, офіс 101, м. Київ, 03028, індивідуальний податковий номер 51, розрахунковий рахунок №3242, назва банку; Відділення "Михайлівське" АТ "ОТП Банк" м. Київ, МФО 300528.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання взятих зобов'язань за договором поставки №ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року поставив відповідачу товар на загальну суму 1 026 661 грн. 28 коп., що підтверджується видатковими накладними:

- №27/03/11 від 27.03.2014 р. на суму 419776 грн.;

- №10/04/9 від 10.04.2014 р. на суму 49323 грн. 68 коп.;

- №10/4 від 10.04.2014 р. на суму 99696 грн. 80 коп.;

- №8/05/7 від 08.05.2014 р. на суму 230876 грн. 80 коп.

- №12/05/12 від 12.05.2014 р. на суму 52472 грн.;

- №12/05/11 від 12.05.2014 р. на суму 174516 грн. (належним чином засвідчені копії видаткових накладних знаходяться в матеріалах справи).

Відповідач отримав зазначений у видаткових накладних товар через своїх повноважних представників ОСОБА_3 (на підставі довіреностей № 131 від 08.05.2014 р., №133 від 12.05.2014 р.), ОСОБА_4 (на підставі довіреностей: №51 від 27.03.2014 р., № 60 від 08.04.2014 р., №62 від 10.04.2014 р.) належним чином засвідчені копії яких знаходиться в матеріалах справи.

Факт отримання відповідачем товару також підтверджується підписом його повноважного представника на вказаних вище видаткових накладних, а також відбитком печатки на видаткових накладних : №10/4 від 10.04.2014 р., №10/04/9 від 10.04.2014 р., №27/03/11 від 27.03.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплатив за поставлений йому позивачем Товар лише частково, зокрема:

- 100000 грн. згідно банківської виписки з особового рахунку від 09.04.2014 року;

- 50000 грн. згідно банківської виписки з особового рахунку від 10.04.2014 року;

- 50000 грн. згідно банківської виписки з особового рахунку від 11.09.2014 року;

- 10000 грн. згідно банківської виписки з особового рахунку від 16.10.2014 року;

- 150000 грн. згідно банківської виписки з особового рахунку від 17.11.2014 року.

У Заяві від 27.03.2015 року позивач зазначив, зокрема, що на день звернення до суду з відповідним позовом, обов'язок відповідача щодо здійснення розрахунків за отриманий товар за договором поставки № ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року становив 666661 грн. 28 коп. (1026661 грн. 28 коп. - 360000 грн.) з урахуванням погашення відповідачем частини основної заборгованості; після подачі вказаного позову до суду відповідачем 12.01.2015 р. та 13.02.2015 р. було сплачено частину основної заборгованості відповідно в сумі 20000 грн. та 22000 грн., таким чином станом на 16.03.2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 624 661 грн. 28 коп., відтак, в цій частині позивач уточнив свої вимоги та просив суд стягнути з відповідача вказану суму.

Як вбачається із матеріалів справи, Приватне мале підприємство "Імпульс" порушило господарське зобов'язання та оплату повної вартості поставленого йому позивачем товару не здійснило.

Відтак, борг відповідача по справі за поставлений йому товар становить 624 661 грн. 28 коп.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними змінами, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначається в ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів, що підтверджують виконання відповідачем оплати повної ціни переданого йому товару та відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора на момент розгляду спору судом, відповідачем суду не подано, тому правомірними є вимоги щодо стягнення з відповідача 624 661 грн. 28 коп. за переданий йому позивачем товар, а, відтак, такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІУ від 16 січня 2003 року штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що "платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін", а згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 9.6 р.9 договору поставки №ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року передбачено, що у випадку прострочення оплати за поставлений Товар "Покупець" зобов'язаний сплатити на користь "Постачальника" пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої вчасно суми за кожен день прострочення, за весь період такого прострочення.

В зв'язку з неналежним виконанням умов договору в частині оплати за поставлений товар, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 49140 грн. 37 коп. за кожен день прострочення оплати за товар за період з 10.10.2014 року по 05.02.2015 року (розрахунок пені зазначений в Заяві від 27.03.2015 року).

Судом здійснено перерахунок суми пені згідно подвійної облікової ставки Національного банку України з врахуванням періодів прострочення:

- з 10.10.2014 року по 05.02.2015 року (нарахована пеня на суму 246093 грн. 68 коп.) всього сума пені 21777 грн. 61 коп.;

- з 10.11.2014 р. по 05.02.2015 р. (нарахована пеня на суму 122161 грн. 20 коп.) всього сума пені 8216 грн. 60 коп.;

- з 10.11.2014 р. по 05.02.2015 р. (нарахована пеня на суму 246093 грн. 68 коп.) всього сума пені 16552 грн. 33 коп.

За результатами здійсненого перерахунку суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 46546 грн. 54 коп. пені підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать чинному законодавству (розрахунок пені, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог щодо стягнення 2593 грн. 83 коп. пені в позові відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 6000 грн. витрат на правову допомогу, суд вважає, що остання підлягає до задоволення, виходячи при цьому із наступного.

Статтею 59 Конституції України гарантується можливість отримання правової допомоги, що пов'язується з вільним вибором захисника своїх прав.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України до складу судових витрат у господарському судочинстві можуть включатися витрати на оплату послуг лише адвоката. Стаття 44 Господарського процесуального кодексу України передбачає відшкодування позивачу сум, в якості судових витрат, які були сплачені ним за отримання послуг адвоката.

Згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога позивачу у даній справі надавалася Адвокатським об'єднанням "Херсонська ліга адвокатів" на підставі договору № _02_ про надання правової допомоги від 08.10.2014 р.

У відповідності до п. 3.1 р. 3 даного договору за надання правової допомоги "Клієнт" сплачує Об'єднанню, в порядку передплати, гонорар у розмірі: 6000 грн.

Послуги з надання правової допомоги позивачу надавались адвокатом Адвокатського об'єднання "Херсонська ліга адвокатів" Салівонським Олексієм Миколайовичем на підставі Ордера серії ХС №045661 від 16.03.2015 року.

Як вбачається з банківської виписки від 23.10.2015 року позивачем було сплачено за правову допомогу 6000 грн. (банківська виписка від 23.10.2015 р. знаходиться в матеріалах справи).

Статеттю 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами (правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 01.10.2002 року за № 30/63).

Відтак, з урахуванням наведеного, суд вважає, що до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 6000 грн. витрат на правову допомогу в повернення сплачених судових витрат.

01.04.2015 року від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву від 01.04.2015 року, в якому зазначено, зокрема, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

- договір поставки №ТР20/02-1 від 20.02.2014 року не є укладеним; сторонами договору не погоджено кількість товару, який повинен бути поставлений, а також ціну договору: пункт 1.1 договору не містить вказівки, яку кількість товару зобов'язується поставити постачальник (позивач по справі); пунктом 1.2 договору передбачено, що предметом поставки є Товар, найменування, кількість, асортимент та ціна якого вказується у специфікації, що міститься у Додатку № 1 до договору; Додаток № 1 (специфікація) було підписано лише 24 березня 2014 року, тобто на момент підписання Договору сторони не визначили найменування, асортимент, кількість Товару; отже, у пункті 1.2 договору не встановлено кількість товару, що продається, у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні, як того вимагає ст. 669 ЦК України; у Договорі не зазначено ціну Договору; у пункті 2.1 договору зазначено, що ціна Товару визначається в Специфікації, що міститься в Додатку 3 1 до Договору та є невід'ємною частиною Договору, однак Специфікація (Додаток № 1 до Договору) була складена лише 24.03.2014 р., тобто на момент підписання Договору сторони не визначили ціну Товару, стверджує, що сторони не досягли згоди щодо ціни договору, що суперечить ст. 180 ГК України; підписуючи договір сторони не узгодили істотні умови, отже, правовий наслідок неузгодження сторонами істотних умов договору полягає у відсутності такого договору.

Також у Відзиві на позовну заяву зазначається, що відповідач не вважає Договір укладеним, а отже у позивача відсутні правові підстави для нарахування пені та штрафів, оскільки відсутнє зобов'язання, яке б забезпечувалось неустойкою.

У Письмових поясненнях від 09.04.2015 року відповідач зазначає, зокрема, що у договорі поставки №ТР20/02-1 від 20.02.2014 року не встановлено кількість товару , що продається, у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні, як того вимагає ст. 669 ЦК України, не зазначено ціну Договору, то не може вважатися, що Товар, який зазначений у специфікаціях від 24.03.2014 року та 12.05.2014 року, отриманий в межах Договору.

Також, 09.04.2015 року від відповідача надійшли Заперечення від 09.04.2015 року на збільшення позовних вимог, в якій зазначено, зокрема, що:

- заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення пені не підлягає розгляду; заява про збільшення розміру позовних вимог не є тотожною заяві про зміну предмета позову; подавши заяву про збільшення позовних вимог позивач просив суд саме збільшити розмір позовних вимог, а не просив змінити предмет позову; подавши заяву про збільшення розміру позовних вимог позивач не просив змінити предмет позову; суд не може трактувати прохання сторони збільшити розмір позовних вимог, як зміну предмету позову, оскільки про таке позивач не зазначав у заяві; при зверненні до суду позивач не просив суд стягнути пеню; враховуючи, що у первісних вимогах позивач не просив суд стягнути пеню та те, що позивач не подав заяву про зміну предмету позову, то суд не може розглядати справу з врахуванням вимоги про стягнення пені;

- товар, який зазначений у специфікаціях від 24.03.2015 року та 12.05.2014 року, не отриманий в межах договору, а оскільки товар отримано не на підставі договору, то у позивача відсутнє право на стягнення пені, оскільки не дотримано форму правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання (сплата пені).

Суд критично оцінює викладені твердження відповідача, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України відповідно кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідачем не доведено належними доказами, що договір поставки №ТР20/02-1 від 20.02.2014 року не є укладеним.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно ч.2 ст.180 Господарського кодексу України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року №9 судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Згідно п.2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29 травня 2013 року №11, «сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення,…»

Згідно ч.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умовами договору поставки №ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року, а саме п.1.1 р. 1 даного договору передбачено, що "Постачальник" зобов'язується поставити та передати у власність "Покупцеві" насіння сільськогосподарських культур у кількості і в строки згідно з умовами Договору та додатків до нього, які з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін становитимуть невід'ємну частину Договору, а "Покупець" зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити товар згідно з умовами договору.

Таким чином, сторонами обумовлено, коли саме додатки до договору поставки № ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року становитимуть невід'ємну частину договору. Тобто дата їх підписання може не співпадати із датою договору поставки.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено свободу договору.

Так, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 1.2 р. 1 договору поставки врегульовано, що предметом поставки є товар, найменування, кількість, асортимент та ціна якого вказується у специфікації, що міститься у Додатку 1 до Договору (надалі - "Специфікація").

Згідно ч.1 ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У відповідності до п. 2.1 р. 2 договору поставки ціна Товару визначається в Специфікації, що міститься в Додатку № 1 до договору та є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 2.2 р. 2 договору загальна ціна договору являє собою суму вартості всього

Товару, що поставляється за даним договором згідно додатку (ів), що є його невід'ємною частиною.

Пунктом 12.1 р. 12 договору поставки №ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року сторони визначили, що даний договір набирає сили з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного року.

Згідно ч.7 ст.180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

За буквальним тлумаченням визначення строку дії господарського договору, що міститься у ч.7 ст.180 Господарського кодексу України, строк дії господарського зобов'язання пов'язується із строком дії господарського договору.

За загальним правилом, господарське зобов'язання припиняється належним виконанням, якщо виконання прийнято управненою стороною (ч.1 ст.203 ГК). Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення зобов'язань, що виникають із такого договору.

Крім того, згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, оскільки правила статті 530 Цивільного кодексу України охоплюють всі можливі варіанти визначення строку виконання зобов'язання, недосягнення сторонами домовленості щодо строку дії договору не повинно впливати на дійсність договору.

Разом з тим, сторони у договорі поставки №ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року погодили виконання "Покупцем" обов'язку щодо оплати за поставлений "Постачальником" товар, а саме: "Покупець" здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок "Постачальника" в строки, що зазначаються в додатках до договору. Датою оплати вважається дата надходження коштів на поточний банківський рахунок "Постачальника".

З Виписок з основного рахунку позивача вбачається, що відповідач в платіжних документах в полі "призначення платежу" зазначив, зокрема: "оплата за насіння по договору № ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року..."

Також у вищеперелічених видаткових накладних підставою для здійснення господарської операції зазначено "договір: № ТР 20/02-1 від 20.02.2014 ".

Таким чином, відповідач погодився, що товар йому поставлений на підставі договору поставки № ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року та часткову оплату за отриманий товар провів на виконання саме договору поставки № ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року.

Крім того, фактичні дії сторін (позивача- поставка товару, відповідача-проведення часткової оплати) свідчать про те, що договір поставки №ТР 20/02-1 від 20.02.2014 року був укладений.

Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 25.06.2011 №3-58гс11 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України у справі №7/221-09 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Дніпронафта» до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційно-виробнича фірма «Резерв», треті особи:комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий альянс «Манхеттен» про визнання недійсним рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно).

За таких обставин справи, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення .

Згідно ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна", ідентифікаційний код 34691463, зайво сплачений судовий збір в сумі 28 грн 94 коп. згідно платіжного доручення №1700 від 23 жовтня 2014 року. Платіжне доручення №1700 від 23 жовтня 2014 року на суму 13504 грн 97 коп залишити у справі.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного малого підприємства "Імпульс", вул. Промислова, буд.7, с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 22603087, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна", ідентифікаційний код 34691463:

-624661 грн 28 коп основної заборгованості;

-46546 грн 54 коп пені;

-6000 грн витрат на правову допомогу;

- 13424 грн. 15 коп судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення 2593 грн. 83 коп. пені в позові відмовити.

4. Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Хазера Україна", ідентифікаційний код 34691463, зайво сплачений судовий збір в сумі 28 грн 94 коп. згідно платіжного доручення №1700 від 23 жовтня 2014 року. Платіжне доручення №1700 від 23 жовтня 2014 року на суму 13504 грн 97 коп залишити у справі.

5.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 17 квітня 2015 року

Суддя С.О. Хома