ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 910/20281/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіБожок В.С.,
суддівСибіги О.М., Ходаківської І.П.
розглянувши матеріали касаційної скаргиКомунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація", м. Київ
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 року
у справі господарського суду міста Києва
за позовомКомунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація", м. Київ
доДержавного архіву Київської області, м. Київ
простягнення 85 272,29 грн.
за участю представників

позивача: Коваленко С.В., Хлівнюк М.М.,

відповідача: Киян П.М., Мірошниченко О.П.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (далі за текстом - КП "Київжитлоспецексплуатація") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного архіву Київської області про стягнення заборгованості за орендні платежі в сумі 80 622, 21 грн. та 4 650, 08 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.11.2014 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна відповідачем згідно Договору повинен становити 1, 00 грн., в той же час позивачем не було зменшено розміру орендної плати та не приведено розмір орендної плати за оренду нерухомого майна для державних установ у відповідність до норм діючого законодавства, а саме рішення Київської міської ради "Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва" від 22.09.2011 року № 34/6250 та, крім того, не обгрунтовано підстав правомірності стягнення з відповідача суми орендних платежів за Договором в розмірі 80 622, 21 грн. за період з 01.05.2012 року по 03.09.2012 року.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, КП "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 року і прийняти нове рішення у справі, яким стягнути з Державного архіву Київської області на користь КП "Київжитлоспецексплуатація" 85 272, 29 грн. заборгованості.

Державним архівом Київської області до Вищого господарського суду України було подано заперечення на касаційну скаргу, в яких відповідач проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Розпорядженням від 31.03.2015 року № 03-05/530 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Божок В.С., судді - Сибіга О.М., Ходаківська І.П.

В судовому засіданні представники позивача просили касаційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 04.11.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 року - скасувати і прийняти нове рішення у справі, яким стягнути з Державного архіву Київської області на користь КП "Київжитлоспецексплуатація" 85 272, 29 грн. заборгованості, а представники відповідача проти доводів касаційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.09.2004 року КП "Київжитлоспецексплуатація" (орендодавець) та Державним архівом Київської області (орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Києва № 10/1606 (далі за текстом - Договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 30.09.2004 року № 496/1906 додаток 2 пункт 1 передає, а орендар приймає в оренду нежиле приміщення, далі - об'єкт оренди, за адресою: вул. Володимирська, буд 15 літ. А для розміщення архіву.

В п. 2.4. Договору зазначено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація", який є орендодавцем.

Опис технічного стану об'єкта оренди на дату передачі його орендареві, його склад зазначається в акті приймання-передачі об'єкта оренди, що є невід'ємною частиною цього Договору (п. 2.3. Договору).

Відповідно до положень п. 3.1. Договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати та порядку використання орендної плати, затвердженої рішенням Київради від 05.07.2001 року № 366/1342 та рішення Київської міської ради від 30.09.2004 року № 496/1906, місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього Договору (додаток № 3) на дату підписання Договору становить: 4 079, 01 грн. Розмір орендної плати підлягає коригуванню після виготовлення нової експертної оцінки нежилого приміщення; орендна плата буде донарахована з дати початку дії цього договору.

Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку орендної плати та порядку використання орендної плати, цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України (п. 3.3. Договору).

В п. 9.1. Договору сторони визначили строк його дії, а саме з 30.09.2004 року по 28.09.2005 року.

Після закінчення строку дії цього Договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради (п. 9.3. Договору).

На виконання умов Договору сторонами було підписано Акт приймання-передачі об'єкту оренди від 01.07.2005 року.

Додатковою угодою від 20.10.2011 року до Договору сторони підтвердили, зокрема п. 1., що ними дотримані умови, визначені в пункті 1.2. рішення Київської міської ради від 14.07.2011 року № 402/5789, виконання якого дозволяє відповідно до вказаного рішення подовжити до 31.03.2012 року дію договорів оренди про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва та майна, що перебувало у власності територіальних громад районів у місті Києві, терміни дії яких закінчились.

Сторони домовились внести зміни до п. 9.1. Договору від 30.09.2004 року № 10/1606, виклавши його в редакції: "Цей договір діє до 31 березня 2012 року включно" (п. 3 Додаткової угоди від 20.10.2011 року до Договору).

В обгрунтування своїх вимог позивач вказував, що відповідач після закінчення строку дії Договору № 10/1606 від 30.09.2004 року фактично користувався нежилим приміщенням в будинку № 15 літера А на вулиці Володимирській, не сплачуючи при цьому орендну плату, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті орендної плати за період з 01.05.2012 року по 03.09.2012 року в розмірі 80 622, 21 грн.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є вимоги про сплату орендної плати, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Закон України "Про оренду державного та комунального майна" регулює майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі, строкове, платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ч. 3 ст. 19 цього ж Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, КП "Київжитлоспецексплуатація" 30.09.2005 року направило Державному архіву Київської області лист за № 155/05-1796 від 29.09.2005 року, в якому повідомило орендаря про закінчення дії Договору оренди № 10/1606 від 30.09.2004 року та запропонувало орендарю в разі неподання розпорядчих документів та не укладання договору оренди звільнити вказане приміщення.

В зв'язку з наведеним, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що строк дії Договору оренди № 10/1606 від 30.09.2004 року припинився 28.09.2005 року. Даний факт підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 25.10.2011 року у справі № 3/228.

Як було вищезазначено, 20.10.2011 року сторонами по справі було укладено додаткову угоду до Договору оренди № 10/1606 від 30.09.2004 року про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду в будинку № 15 літер А на вулиці Володимирській. Відповідно до умов даної угоди сторони погодили строк дії Договору до 31.03.2012 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму (оренди) укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Однак, необхідно зазначити, що відповідно до п. 9.3. Договору після закінчення строку дії цього Договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради.

Відповідне рішення Київської міської ради про продовження строку дії Договору в матеріалах справи відсутнє.

Крім того, відповідно до п. 3.1. Договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати та порядку використання орендної плати, затвердженої рішенням Київради від 05.07.2001 року № 366/1342 та рішення Київської міської ради від 30.09.2004 року № 496/1906.

Як вірно відзначено господарськими судами попередніх інстанцій, станом на час звернення позивача до суду з даною вимогою Методика розрахунку орендної плати та порядку використання орендної плати, затверджена рішенням Київради від 05.07.2001 року № 366/1342 втратила чинність згідно з рішенням Київської міської ради від 28.09.2006 року № 34/91 "Про затвердження Порядку передачі майна територіальної громади міста Києва в оренду, Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, Типового договору про оренду майна територіальної громади міста Києва", яке в свою чергу втратило чинність згідно з рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року № 34/6250 "Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва".

Відповідно до п. 21 Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року № 34/6250 "Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва", розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна становить 1 грн. на рік, зокрема, для бюджетних установ, що утримуються за рахунок місцевого або державного бюджетів.

Згідно наявної в матеріалах справи копії Положення про Державний архів Київської області, затвердженого Розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації № 96 від 14.03.2013 року, Державний архів Київської області є бюджетною, неприбутковою установою, підпорядкований голові Київської обласної державної адміністрації, а також підзвітний та підконтрольний Державній архівній службі України.

Крім того, листом № 10-09-29/2498 від 14.10.2014 року Департамент фінансів Київської обласної адміністрації повідомив господарський суд, що Державний архів Київської області повністю утримується за рахунок коштів державного бюджету за КПКВК 7801010 "Здійснення виконавчої влади у Київській області", головним розпорядником якої є Київська обласна державна адміністрація.

Таким чином, господарськими судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна відповідачем згідно Договору повинен становити 1, 00 грн.

Відповідно до п. 3.3. Договору розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку орендної плати та порядку використання орендної плати, цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем не було зменшено розміру орендної плати та не приведено відповідний пункт Договору у відповідність до норм діючого законодавства, а саме рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 34/6250 "Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва".

Крім того, в матеріалах справи міститься лист Головного управління комунальної власності м. Києва № 042/10/9-2531 від 02.03.2012 року, в якому зазначено, що у Головному управлінні розглянуто лист Державного архіву Київської області від 22.02.2012 року № 01-18/152 стосовно реструктуризації боргу та приведення розміру річної оренди у відповідність до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 34/6250 "Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва" і відмічено, що це питання повинно бути узгоджене з балансоутримувачем, а саме - КП "Київжитлоспецексплуатація".

В листі №01-18/378 від 05.07.2012 року адресованому КП "Київжитлоспецексплуатація" Державний архів Київської області наголошував на необхідності погодження, шляхом укладення відповідної угоди, розміру річної орендної плати в сумі 1,00 грн. та відшкодування комунальних витрат за їх видами, кількістю та вартістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки судами встановлено, що розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна відповідачем згідно Договору повинен становити 1, 00 грн., в той же час позивачем не було зменшено розміру орендної плати та не приведено розмір орендної плати за оренду нерухомого майна для державних установ у відповідність до норм діючого законодавства, а саме рішення Київської міської ради "Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва" від 22.09.2011 року № 34/6250 та, крім того, не обгрунтовано підстав правомірності стягнення з відповідача суми орендних платежів за Договором в розмірі 80 622, 21 грн. за період з 01.05.2012 року по 03.09.2012 року.

З огляду на те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 4 650, 08 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання є похідною від вимоги про стягнення основної заборгованості у розмірі 80 622,21 грн., то відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення суми основного боргу виключає можливість задоволення позову в частині стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходять до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Поряд з цим, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що доводи КП "Київжитлоспецексплуатація", викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують законних і обгрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 року у справі № 910/20281/14 - залишити без змін.

Головуючий суддяВ.С. Божок

СуддіО.М. Сибіга
І.П. Ходаківська