ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р. Справа № 908/5672/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Камишева Л.М. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивача - Бачкала А.В., за довіреністю № 010-01/7411 від 12 вересня 2011 року,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1276 З/1-6) на рішення господарського суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року у справі № 908/5672/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "Скіф - ХХХ", смт. Куйбишеве Запорізької області

про стягнення суми

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року у справі № 908/5672/14 (суддя Хуторной В.М.) позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "Скіф-ХХХ" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" кредитну заборгованість в розмірі 2064889 грн. 68 коп. та судовий збір в розмірі 41297 грн. 80 коп.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Запорізької області від 04 лютого 2014 року по справі № 908/5672/14 скасувати в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за невиконання п.п. 5.3.3.6 кредитного договору № 75613К13 від 09 вересня 2013 року за період з жовтня 2013 року по вересень 2014 рік в сумі 30600,00 грн., п.п. 9.2.21 кредитного договору № 75613К16 від 05 листопада 2013 року за період з жовтня 2013 рік по грудень 2014 року в сумі 5100,00 грн. та п.п. 5.1.9 кредитного договору № 75613К13 від 09 вересня 2013 року в сумі 25500,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тим, що умовами кредитного договору від 09.09.2013 р., якими зобов'язано відповідача привести у відповідність цільове призначення земельної ділянки та на підставі яких нараховані відповідачу штрафні санкції, не відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, в частині щодо втручання в порядок розпорядження власністю та щодо покладення обов'язку на відповідача змінити цільове призначення земельної ділянки. А отже, на думку відповідача, невиконання ним цих умов договору не може визнаватись як вина відповідача, що звільняє останнього від сплати штрафних санкцій.

Розпорядженням секретаря судової палати №1 від 24 лютого 2015 року, у зв'язку з відпусткою судді Івакіної В.О. для розгляду цієї справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Камишева Л.М., суддя Тихий П.В.

02 квітня 2015 року на адресу Харківського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивачем були надані до матеріалів справи всі необхідні докази, які підтверджують наявність порушень з боку відповідача умов Кредитних договорів, що призвело до утворення в нього заборгованості. Позивач зауважив, що відповідач, в свою чергу, не надав суду доказів, які б звільняли його від відповідальності. Просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (вх. 5292).

У призначене судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с.142).

Колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності належно повідомленого представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

Місцевий господарський суд, застосовуючи до спірних правовідносин приписи статей 525, 526, 530, 611, 629, 1054 Цивільного кодексу України та вимоги статті 193 Господарського кодексу України, задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, визнавши їх обґрунтованими та доведеними, а наявність судового рішення про стягнення з боржника заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не звільняє боржника від відповідальності за порушення строків розрахунків.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (частина 2 статті 175 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (стаття 509 Цивільного кодексу України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (статті 11, 626 Цивільного кодексу України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Як убачається із матеріалів справи, 09.09.2013 р. між ПАТ «Державно - експортно - імпортний банк України» (Банк) та ТОВ «КОМПАНІЯ «Скіф - ХХХ» (Позичальник) укладено Генеральну угоду №75613N4 , за умовами якої Банк проводить кредитні операції в межах лімітів, визначених п. 4.5 Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов Кредитного договору, укладеного в рамках цієї Генеральної угоди (а.с. 8-18).

Відповідно до п. 4.3 Генеральної угоди термін користування Кредитом за Генеральною угодою встановлюється до 07.09.2018 р.

З п. 4.5.1 Генеральної угоди вбачається, що загальний ліміт заборгованості за Генеральною угодою - загальний розмір заборгованості Позичальника за кредитом за цією Генеральною угодою не може перевищувати 1700000 грн. Сторони домовились, що загальний ліміт заборгованості за Генеральною угодою поширюється на кредитні договори, укладені до моменту набуття чинності цією Генеральною угодою, та є такими, що діятимуть у рамках цієї Генеральної угоди і є відповідними додатками до цієї Генеральної угоди згідно з Додатком 1 до цієї Генеральної угоди, а також на всі кредитні договори, які будуть укладені в рамках цієї Генеральної угоди протягом її дії.

Згідно додатку №1 Додатку до Генеральної угоди, в рамках Генеральної угоди між сторонами укладені Кредитні договори: №75613К13 від 09.09.2013 р. та №75613К16 від 05.11.2013 р.(а.с. 20).

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до п. 3.1 Кредитного договору від 09.09.2013 р. №75613К13, Банк відкриває Позичальникові відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання, відповідно до положень та умов цього Договору (а.с. 21-29).

В пункті 3.2.1 Кредитного договору від 09.09.2013 р. зазначено, що ліміт кредитної лінії складає 1500000 грн.

Кінцевий термін погашення кредиту - 08.09.2014 р. (п. 3.2.2 Кредитного договору від 09.09.2013 р.).

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 3.2.4 Кредитного договору від 09.09.2013 р. сторони погодили, що проценти за користування кредитом за цим договором, виходячи із встановленої Банком процентної ставки, становить розмір 19,5% річних.

Пунктом 3.4.1 Кредитного договору від 09.09.2013 р. передбачено, Позичальник зобов'язаний погасити кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п. 3.8 цього Договору в строк, зазначений у п. 3.2 цього Договору, згідно з Графіком вибірки та зниження ліміту заборгованості за рахунок будь - яких грошових надходжень Позичальника. Зниження ліміту заборгованості з Графіком вибірки та зниження ліміту заборгованості починається не пізніше ніж з 3 - го місяця до кінцевого терміну погашення кредиту. Строки, передбачені Графіком вибірки та зниження ліміту заборгованості, є обов'язковими.

У разі порушення термінів погашення кредиту, зазначених у Графіку вибірки та зниження ліміту заборгованості, Банк переносить прострочену частину заборгованості за кредитом на рахунок прострочених кредитів (п. 3.4.2 Кредитного договору від 09.09.2013 р.).

Порядок здійснення погашення платежів за Кредитним договором від 09.09.2013 р. сторонами погоджено в розділі 3.7 вказаного Договору.

Відповідно до п. 5.1.1 Кредитного договору від 09.09.2013 р. Позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі погашати Банкові заборгованість за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі за цим Договором.

05.11.2013 року сторони уклали Кредитний договір № 75613К15, відповідно до умов якого, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, комісії та інші платежі за цим Договором (а.с. 32-42).

Згідно п. 2.2, 2.3.1 Кредитного договору від 05.11.2013р. кредит надається Позичальнику шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт якої складає 200000 грн.

В пункті 2.4 Кредитного договору від 05.11.2013 р. кінцевим терміном погашення кредиту є 04.11.2014 р.

Кредит надається на фінансування поточних витрат підприємства, в т. ч. на закупівлю лікарських засобів (п. 2.5, п. 2.5.1 Кредитного договору від 05.11.2013 р.).

У рамках цього Договору Позичальник сплачує Банку проценти за кредитом, комісію за управління кредитною лінією та інші комісії/плати за цим Договором, у рамках та на умовах цього Договору (п. 2.6 Кредитного договору від 05.11.2013 р.).

В п.п. 3.1.1, 3.1.2 Кредитного договору від 05.11.2013 р. встановлена фіксована процентна ставка за кредитом, яка дорівнює 19,5% річних.

Розмір процентної ставки за кредитом змінюється у випадках та в порядку, що передбачені п. 4.1 цього Договору (п. 3.1.3 Кредитного договору від 05.11.2013 р.).

Згідно з п. 3.1.4 Кредитного договору, проценти за кредитом нараховуються протягом усього строку користування кредитом на залишок основного боргу на кінець календарного дня за кожний день користування кредитором на основі банківського року.

Відповідно до п. 3.2.1.1 Кредитного договору від 05.11.2013 р., розмір ставки комісії за управління 0,1% від ліміту кредитної лінії, зазначеної у п. 2.3.1 цього Договору.

За приписами п. 3.2.1.2 Кредитного договору від 05.11.2013 р., комісія за управління нараховується починаючи з дати набуття чинності цим Договором відповідно до п. 14.1.1 цього Договору і закінчується датою повного виконання зобов'язань з погашення кредиту (включно), але не більше 90 днів з дати повного погашення кредиту, визначеної з п. 6.4 цього Договору. Перший період нарахування комісії за управління починається з дати набуття чинності цим Договором і закінчується останнім календарним днем місяця набуття чинності цим Договором. Наступні періоди нарахування комісії за управління (крім останнього періоду) - кожний календарний місяць.

Останній період нарахування комісії за управління: починається з першого числа місяця, у якому відбулось повне погашення основного боргу (випадку невиконання Позичальником зобов'язань з погашення основного борзу - з першою числа місяця, у якому наступить 90-й день з дати повного погашення кредиту, визначеної згідно з пунктом 6.4 цього Договору). Закінчується датою повного виконання зобов'язань з погашення основного боргу (включно), (у випадку невиконання Позичальником зобов'язань з погашення основного боргу 90-м днем з дати повного погашення кредиту, визначеної згідно з пунктом 6.4 цього Договору (включно).

Погашення кредиту протягом дії Договору здійснюється Позичальником згідно з Графіком зміни ліміту заборгованості (п. 6.3) (а.с. 43).

Сплата процентів за кредитом, комісії або інших плат за цим Договором здійснюється Позичальником на рахунок, вказаний у п. 5.11 цього Договору (п. 6.5 Кредитного договору від 05.11.2013 р.).

Сплата комісії за управління (крім комісії за управління за останній період сплати такої комісії) має здійснюватись Позичальником з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - по 15 число). Протягом цього періоду сплачується комісія за управління за попередній місяць. Комісія за управління за останній період сплати такої комісії (останній місяць користування кредитом або, у разі невиконання Позичальником зобов'язань з погашення основного боргу, місяць, у який наступить 90 - й день з кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного Договором) має бути сплачена Позичальником не пізніше дати, яка наступить пізніше: у банківський день, наступний за датою повного погашення основного боргу, або 90- й день з дати повного погашення кредиту, визначеної відповідно до п. 6.4 цього Договору (п. 6.7).

Відповідно до п. 6.13 Кредитного договору від 05.11.2013 р, у разі порушення термінів/строків погашення кредиту, процентів за кредитом, комісії за управління, інших платежів за цим договором, такі зобов'язання вважаються простроченим. Банк відкриває відповідні рахунки з обліку простроченої заборгованості та переносить несплачену у встановлений термін/строк частину заборгованості за кредитом, процентів за кредитом, комісії за управління, інших платежів за цим Договором, на відповідні рахунки з обліку простроченої заборгованості.

Банк зобов'язання за Генеральною угодою від 09.09.2013 р. виконав у повному обсязі, тоді як взяті відповідачем зобов'язання за Кредитними договорами від 09.09.2013 р. та від 05.11.2013 р. належним чином не виконувались, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду із зазначеним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, укладеного в письмовій формі між кредитором та позичальником, в якому обов'язково повинно бути передбачено мета, сума і строк кредиту, умови та порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткова ставка, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав, порушив строк повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами. Докази повернення кредиту в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1ст. 611 Цивільного кодексу України ).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 4 статті 231 цього ж Кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 3.2.10 Кредитного договору від 09.09.2013 р. сторони визначили, що розмір пені за прострочення Позичальником платежів за цим договором становить подвійну облікову ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 7.2 Кредитного договору від 09.09.2013 р., у разі невиконання зобов'язань згідно з п. п. 3.4.1, 3.5.1, 4.1 цього Договору Позивальник сплачує Банку пеню у гривнях. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2 цього Договору, і підлягає сплаті на рахунок зазначений у цьому пункті.

За приписами п. 10.2 Кредитного договору від 05.11.2013 р., у випадку невиконання (несвоєчасного виконання) Позичальником будь - яких грошових зобов'язань, визначених цим Договором, Позичальник сплачує Банку пеню, що нараховується на суму невиконаних (неналежним чином виконаних) зобов'язань з розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення, включаючи день виконання відповідних грошових зобов'язань.

Згідно з п. 7.4 Кредитного Договору від 09.09.2013 р., у випадку невиконання Позичальником будь - якого зі своїх зобов'язань, визначених пунктами 5.1.3.6 - 5.1.3.7, 5.1.7, 5.1.9 та 5.3.1 цього Договору, Банк застосовує до Позичальника штрафні санкції у вигляді сплати останнім на користь Банку грошових коштів у розмірі 2550 грн. щомісячно за кожне окреме порушення протягом строку невиконання зазначених зобов'язань.

Згідно з п. 10.4 Кредитного договору від 05.11.2013 р., за невиконання Позичальником будь - яких зобов'язань, взятих на себе відповідно до умов цього Договору (зокрема визначених підпунктом 9.2.21, 9.2.26 та 9.2.31) цього Договору Позичальник сплачує Банку штрафну санкцію у розмірі 10000 грн. щомісячно до повного виконання цього зобов'язання.

Чинним законодавством України захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

Як убачається із розрахунку суми боргу, зроблений позивачем та який не спростований відповідачем (а.с. 68-69), заборгованість ТОВ "КОМПАНІЯ "Скіф - ХХХ" перед ПАТ "Державний експортно - імпортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі, з урахуванням збільшених позовних вимог складає:

За Кредитним договором №75613К13 від 09.09.2013 р.:

- прострочені проценти за період 01.09.2014р. - 31.12.2014р. в сумі 95 451,79 грн.;

- прострочена заборгованість за кредитом в сумі 1 497 056,68 грн.;

- штрафні санкції за невиконання пп. 5.1.3.6 Кредитного договору за період з жовтня 2013 року по вересень 2014 року в сумі ЗО 600,00 грн.;

- штрафні санкції за невиконання пп. 5.1.9 Кредитного договору за період з березня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 25 500,00 грн.;

- пеня за порушення строків сплати заборгованості за кредитом в сумі 177 636,07 грн. за період 09.07.2014-19.01.2015 р.;

- пеня за порушення строків сплати процентів за кредитом в сумі 4 154,11 грн. за період 08.09.2014-19.01.2015р.

За Кредитним договором №7561ЗК16 від 05.11.2013р.:

- прострочені проценти за період 01.09.2014-31.12.2014р. в сумі 13 216,67 грн.;

- прострочена заборгованість за кредитом в сумі 200 000,00 грн.;

- прострочена комісія за управління за період 01.09.2014-31.12.2014 в сумі 800,00 грн.;

- штрафні санкції за невиконання пп. 9.2.21. Кредитного договору №75613К16 від 05.11.2013р. в сумі 5 100,00 грн. за період з жовтня 2013 року по грудень 2014 року;

- пеня за порушення строків сплати кредиту в сумі 14 779,16 грн. за період 08.09.2014 - 19.01.2015 р.;

- пеня за порушення строків сплати процентів за кредитом за період 09.09.2014 - 19.01.2015р. в сумі 561,06 грн.;

- пеня за порушення строків сплати комісії за управління за період 09.09.2014 - 19.01.2015р. в сумі 34,14 грн.

Перевіривши розрахунок суми простроченої заборгованості відповідача за Генеральною угодою № 75613N4 від 09.09.2013 р., в межах якої діють кредитні договори № 75613К13 та 75613К16, складений станом на 19.01.2015 р. з нарахованих процентів, комісійної винагороди, арифметичний розрахунок пені за прострочену заборгованість та за прострочену заборгованість по процентам та комісії, враховуючи рекомендації Пленуму Вищого господарського суду України, викладені у постанові № 14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», колегія суддів дійшла висновку, що такий розрахунок відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

А тому, суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що наявність судового рішення про стягнення з боржника заборгованості не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє права кредитора права на отримання сум, передбачених умовами Договору та чинним законодавством за порушення, взятих на себе зобов'язань.

Заявник в апеляційній скарзі посилається на те, що п.п. 5.1.9 кредитного договору № 75613К13 від 09.09.2013 року щодо зобов'язання відповідача привести у відповідність цільове призначення земельної ділянки, у зв'язку із розташуванням на ній будівлі нежитлового призначення, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, смт. Куйбишеве, вул. Запорізька, 41, суперечить чинному законодавству.

Проте, доказів визнання цього кредитного договору або окремого його пункту недійсним, відповідачем не надано, а тому його посилання на незаконність відповідного пункту Договору є необґрунтованими.

До того ж, відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків господарського суду Запорізької області, викладених у рішенні від 04 лютого 2015 року у цій справі.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 04 лютого 2015 року у справі № 908/5672/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 10.04.2015 р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Тихий П.В.