КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2015 р. Справа№ 910/16358/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

при секретарі: Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Іващенко О.В., дов. від 01.12.2014 №91/2014/12/01-2,

від відповідача Шуман С.І., дов. від 14.01.2015 №01/21-45/27,

Присяжнюк Л.В., дов. від 07.04.2015 №01/21-44/682,

розглянувши апеляційну скаргу Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2015

(дата підписання - 22.01.2015)

у справі №910/16358/13 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 1428283,09 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - позивач) до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач) про стягнення 1428283,09 грн задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 1340762,74 грн заборгованості, 75349,62 грн 3% річних, 12170,73 грн інфляційних втрат, 28565,66 грн судового збору та 5994,00 грн витрат на проведення судової експертизи.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем при нарахування плати за теплову енергію було застосовано невірні тарифи, що призвело до підвищення вартості спожитої послуги. Відповідач стверджує, що заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді у нього відсутня.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 у зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному було змінено склад суду: головуючий-суддя Рябуха В.І., судді: Алданова С.О., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 прийнято апеляційну скаргу до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 01.04.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28. Доказами належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи є повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали від 12.02.2015) позивачу та відповідачу - 16.02.2015, долучені до матеріалів справи.

31.03.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач надав відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 у зв'язку з виходом судді Калатай Н.Ф. з лікарняного змінено склад суду: головуючий-суддя Рябуха В.І., судді: Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.

У судовому засіданні 01.04.2015 оголошено перерву до 08.04.2015 для надання можливості відповідачу оплатити виконану судову експертизу та забрати висновок.

06.04.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач надав додаткові пояснення по справі.

08.04.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач надав заперечення на відзив позивача на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 08.04.2015 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Доказів оплати експертизи не надав.

Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст.275 Господарського кодексу України).

Загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (ч.ч.1,6,7 ст.276 Господарського кодексу України).

У частині 1 ст.1, ч.1 ст.16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2004 між АЕК "Київенерго", правонаступником якого є ПАТ "Київенерго", та Управлінням освіти Дніпровського району у місті Києві, правонаступником якого є Управління освіти Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, укладено договір №620017 на постачання теплової енергії у гарячій воді (наділі - договір), відповідно до п.2.2.1 енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількостях та в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору.

Абонент зобов'язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку №1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії; виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку №4 до договору (п.п. 2.3.1, 2.3.2 договору).

Відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у Районному відділі теплозбуту №6 табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РВТ), та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду. Відповідач оплачує вартість використаної теплової енергії не пізніше 25 числа поточного місяця (п.2,3 додатку № 4 до договору).

Тарифи на комунальні послуги - тарифи на теплову енергію (крім тарифів на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, а також тарифи на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, а також тарифи на послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для суб'єктів, які є виконавцями цих послуг.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, виконує функції державного регулювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення до закінчення процесу формування національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. До встановлення національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, тарифів на теплову енергію, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії, а також тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення діють тарифи, що встановлені відповідно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку (Закон України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг»).

Національна комісія регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ) забезпечує проведення цінової і тарифної політики в електроенергетиці та нафтогазовому комплексі (Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затверджене Указом Президента України від 14.03.1995 №213/95 (чинне у період виникнення заборгованості).

Постанови НКРЕ про встановлення тарифів набирають чинності з моменту їх опублікування та є в загальному доступі.

Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, який затверджений постановою НКРЕ від 17.02.2011 №242, визначає механізм формування тарифів на теплову енергію.

Додатком №3 до договору від 01.12.2004 №620017 сторони погодили тарифи за опалення у період з 01.01.2011 по 01.10.2011 на підставі постанови НКРЕ від 14.12.2010 №1729.

Постановою НКРЕ від 30.09.2011 №116 змінено тарифи на опалення, в зв'язку з чим сторони 01.02.2012 підписали додаток №3 до договору, яким погодили дію нових тарифів за період з 01.10.2011 по 01.01.2012.

Відповідач був обізнаний про застосування тарифів згідно постанови НКРЕ від 30.09.2011 №116, про що свідчить лист позивача відповідачу від 05.10.2011 №048-21-13149/620017/6.

Нарахування за теплову енергію здійснювалось за звітами відповідача, що виключає розбіжність в обсягах спожитої теплової енергії.

Взяті на себе зобов'язання за договором позивач виконав, проте відповідач допустив прострочення сплати вартості отриманої теплової енергії, внаслідок чого у період з 01.08.2011 по 31.12.2011 у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 1370762,74 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Стосовно тверджень відповідача про відсутність боргу колегія суддів зазначає, що сплачені згідно платіжних доручень відповідача від 12.09.2011 №U1132970, від 28.09.2011 №U1243618, від 14.10.2011 №U1308548, від 24.10.2011 №U1350332, від 13.12.2011 №U1617577, від 30.01.2012 №U86812, №U86813, від 09.02.2012 №U125881, №U125883, грошові кошти в сумі 151220,05 грн, в повному обсязі кореспондується із довідкою позивача про надходження коштів та зараховані ним в погашення боргу в спірному періоді.

Таким чином, висновок відповідача про відсутність заборгованості за період з 01.08.2011 по 31.12.2011 не підтверджуються матеріалами справи.

12.04.2013 позивач направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за спожиту теплову енергію, яка була отримана відповідачем 22.04.2013, однак залишена без задоволення.

З огляду на викладене вище, у відповідача існує заборгованість перед позивачем в сумі 1340762,74 грн за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.08.2011 по 31.12.2011, тому місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дана стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та відсотки річних, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

У пункті 6.3.4 договору вказано, що абонент несе відповідальність за невиконання умов договору.

Позивач наводить розрахунок на просить стягнути з відповідача 12170,73 грн інфляційних втрат та 75349,62 грн 3% річних.

Судом першої інстанції задоволено позов в цій частині, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Також слід вказати, що ухвалами місцевого господарського суду від 27.11.2013 було призначено у справі судову економічну експертизу для з'ясування законності нарахування позивачем суми заборгованості відповідача та визначення розміру такої заборгованості, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі.

26.03.2014 до Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №910/16358/13 та повідомлення від 13.03.2014 №621/14-45 про готовність до надання висновку експертизи після оплати вартості проведення експертного дослідження Управлінням освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Враховуючи, що саме відповідач заперечував проти розміру та наявності заборгованості, однак належних доказів таких тверджень не надавав, то судова експертиза була призначена судом першої інстанції з метою встановлення суми боргу. Однак, відповідач вартість виконаної експертизи не сплатив, тому суд першої інстанції стягнув з нього 5994,00 грн за проведення судової експертизи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2015 у справі №910/16358/13 - без змін.

2. Матеріали справи №910/16358/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій