ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"06" квітня 2015 р. Справа № 922/5155/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.

при секретарі Катренко І.С.

за участю

прокурора - не з'явився;

представників:

заявника скарги - не з'явився;

ліквідатора - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (вх. №808Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.01.15 у справі №922/5155/14

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод", м. Харків

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.01.2015 р. у справі №922/5155/14 (суддя Усатий В.О.) затверджено ліквідаційний звіт та ліквідаційний баланс. Ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю Харківський м'ясопереробний завод" (код 34630704), зареєстровану за адресою: 61002, м. Харків, вул. Сумська, 36/38. Провадження у справі припинено.

Державна податкова інспекція у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області не погодилась з зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм чинного законодавства та можливе порушення інтересів держави, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 22.01.2015 р. у справі №922/5155/14 і направити справу до суду першої інстанції на стадію ліквідаційної процедури.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що на момент ліквідації боржника ДПІ була позбавлена можливості в частині виконання функцій, визначених чинним законодавством, зокрема, ст. 78 Податкового кодексу України, провести документальну позапланову перевірку та, як наслідок, виявити можливі грошові вимоги до боржника.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод", надіслав відзив на апеляційну скаргу (вх. №2725 від 18.02.2015 р.), в якому вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обґрунтованою, тому просить припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ Міністерства доходів у Харківській області на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.01.2015 р. у справі №922/5155/14 про затвердження ліквідаційного балансу, а ухвалу господарського суду Харківської області від 22.01.2015 р. залишити без змін.

В судове засідання 06.04.2015 р. прокурор, учасники процесу своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових рекомендованих відправлень, долучені до матеріалів справи.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод" надіслав клопотання (вх. №5430 від 06.04.2015 р.) про розгляд справи за його відсутності.

Приймаючи до уваги вищевказане клопотання скаржника, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою господарським судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області за відсутності представників учасників у справі про банкрутство за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та доказів на їх підтвердження, доводи апеляційної скарги, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах вимог, передбачених статтею 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2014 р. зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод" на підставі пункту 1 ст. 104 Цивільного кодексу України прийнято рішення про припинення товариства шляхом ліквідації, призначення ліквідатором Щербова Дмитра Валерійовича, у зв'язку з чим у Бюлетені державної реєстрації №292 (22) від 18.08.2014 р. було розміщено оголошення про прийняття учасниками зазначеного товариства рішення про його ліквідацію, встановлено строк пред'явлення кредиторських вимог до 18.10.2014 р.

Також, матеріали справи свідчать про те, що ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод" письмово повідомив ДПІ у Київському районі м. Харкова про припинення товариства шляхом ліквідації, та, зокрема, про прийняття претензій з кредиторськими вимогами, окрім того, в матеріалах справи міститься заява боржника (форма №8-ОПП) про ліквідацію платника податків за рішенням загальних зборів товариства, надана до ДПІ у Київському районі м. Харкова, що підтверджується штампом ДПІ у Київському районі м. Харкова з датою прийняття вказаних документів - 14.10.2014 р. (т. 1 а. с. 56, 62).

Листом від 22.10.2014 р. Державна податкова інспекція у Київському районі м. Харкова на виконання звернення ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод" від 22.10.2014 р. надала відомості про рахунки в установах банків із зазначенням дат їх закриття (т.1 а. с. 75-76).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.11.2014 р. прийнято заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод" про порушення справи про банкрутство товариства, призначено підготовче засідання.

Ухвалою місцевого господарського суду від 25.11.2015 р. у підготовчому засіданні порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод".

Дану ухвалу надіслано, у тому числі, і ДПІ у Київському районі м. Харкова, яку, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення, було отримано інспекцією 01.12.2014 р.

Постановою господарського суду Харківської області від 10.12.2015 р. у даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Щербова Дмитра Валерійовича.

Копію даної постанови направлено, в тому числі, і ДПІ у Київському районі м. Харкова, яку, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення, було отримано 15.12.2014 р.(т. 1 а. с. 119).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.01.2015 р. затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод" на загальну суму 87200,00 грн., який складається з вимог Адвокатського бюро "Ярічевський і компанія" в сумі 87200,00 грн. основного боргу та включити до реєстру вимог кредиторів до четвертої черги.

Зі змісту ухвали вбачається, що інших заяв з грошовими вимогами від кредиторів до суду не надходило.

Також іншою ухвалою господарського суду Харківської області від 22.01.2015 р. затверджено ліквідаційний звіт та ліквідаційний баланс; ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю Харківський м'ясопереробний завод"; провадження у справі припинено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, господарський суд першої інстанції в результаті дослідження акту інвентаризації від 17.10.2014 р., ліквідаційного балансу, встановив, що ліквідатор виконав всі заходи по ліквідації банкрута та надав документи, які свідчать про відсутність активів банкрута та неможливість його функціонування згідно з законодавством.

Дану ухвалу і було оскаржено Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлено серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення вищезазначеним Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Оскільки вказані правовідносини регулюються нормами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), то саме вказаний законодавчий акт повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У даній справі, згідно з приписами розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство), застосовуються норми Закону про банкрутство в редакції, що діє з 19.01.2013 р.

В силу особливостей процедури банкрутства (ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, чинним законодавством звужено до учасників такої справи з метою попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України № 4212-VI) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Цією статтею також визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори з вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Особливості та порядок заявлення кредиторами претензій до боржника, що ліквідується в порядку ст. 95 Закону про банкрутство, унормовані положеннями частини 3 даної статті та передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником (в порядку ст. 95 Закону про банкрутство), особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство лише у разі звернення з кредиторськими вимогами до боржника.

У зв'язку з наведеним, органи державної податкової служби та інші державні органи є кредиторами неплатоспроможних боржників, якщо вони мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, що узгоджується з нормою ч. 1 ст. 210 Господарського кодексу України. Однак, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод" здійснювалось у порядку ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка передбачає спрощену процедуру банкрутства.

Необхідно зазначити, що особа, яка має грошові вимоги до банкрута, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише після заявлення та визнання цих вимог, і тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження судових рішень.

У той же час, порушення права заявника апеляційної скарги - податкового органу, у тому числі позбавлення його можливості стати учасником справи про банкрутство, може мати місце лише у разі наявності у цієї особи відповідного суб'єктивного права.

Державна податкова інспекція у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області в апеляційній скарзі жодним чином не посилається на наявність у боржника заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), відповідно, будь-яких майнових (грошових) претензій до боржника, розмір таких претензій (суму вимог), характер вимог (майнові або грошові), а обґрунтовує вимоги апеляційної скарги лише неможливістю проведення позапланової виїзної перевірки платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з вимогами статей 75, 78 Податкового кодексу України проведення документальних позапланових перевірок дотримання вимог податкового законодавства знаходиться у виключній компетенції державної податкової служби.

Відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Призначається та розпочинається перевірка у такі строки: протягом десяти робочих днів з дати публікації повідомлення про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи, у разі ліквідації юридичної особи за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; протягом місяця після одержання того документа, що надійшов до органу державної податкової служби першим, в інших випадках.

Отже, ДПІ повинна була призначити та розпочати документальну позапланову виїзну перевірку боржника протягом десяти робочих днів, починаючи з 18.08 2014 р. (дати публікації оголошення про ліквідацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод").

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зауважити на тому, що орган податкової служби був вправі звернутися до ліквідатора боржника та провести позапланову перевірку його господарської діяльності, а у випадку відмови ліквідатора, надати можливість перевірки суб'єкта господарювання, орган податкової служби був вправі оскаржити дії ліквідатора до суду у справі про банкрутство.

ДПІ у своїй апеляційній скарзі зазначає про те, що вихід за місцезнаходженням боржника для проведення перевірки було здійснено лише 24.12.2014 р. та складено акт про відсутність підприємства.

Крім того, згідно з п.11.2. Порядку обліку платників податків і зборів (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 р. №1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.2014 р. за №503/25280, у зв'язку з припиненням платника податків органи державної податкової служби розпочинають та проводять процедури, передбачені цим розділом, у разі одержання хоча б одного з таких документів (відомостей): заяви за ф. N 8-ОПП від платника податків, поданої згідно з пунктом 11.1 цього розділу; відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи; відомостей з Єдиного державного реєстру чи ЄДРПОУ, повідомлення органу державної реєстрації про закриття відокремленого підрозділу; судових рішень або відомостей з Єдиного державного реєстру, іншої інформації щодо прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство чи визнання банкрутом платника податків, порушення справи або прийняття рішення судом про припинення юридичної особи, визнання недійсною державної реєстрації чи установчих документів платника податків, зміну мети установи, реорганізацію платника податків.

Відповідно до п. 11.3 Порядку у разі отримання документів згідно з пунктом 11.2 цього розділу та/або якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків, органом державної податкової служби приймається рішення про проведення (не проведення за підставами, встановленими підпунктами 11.3.2 та 11.3.3 цього пункту) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі.

Також, згідно з абз. 4 п. 3.1 Порядку, органи державної податкової служби здійснюють обмін відомостями (повідомленнями) про здійснення дій з державної реєстрації та взяття на облік (зняття з обліку) юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у порядку взаємодії із державними реєстраторами та Єдиним державним реєстром.

Як вже зазначалось вище, 10.12.2015 р. господарським суд першої інстанції було прийнято постанову про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський м'ясопереробний завод" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Вказана постанова направлялась, зокрема, на адресу Державної податкової інспекції Київському районі м. Харкова, а також державному реєстратору реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджує факт внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та можливість ознайомлення заявника скарги з розпочатою стосовно ТОВ "Харківський м'ясопереробний завод" ліквідаційною процедурою.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 11.12.2014 р.повідомлення про визнання ТОВ "Харківський м'ясопереробний завод" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України (номер публікації 12377).

Відповідно до абз. 2 п. 11.1 Порядку обліку платників податків і зборів, дані про прийняття рішення щодо припинення юридичної особи та припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, контролюючі органи отримують від державних реєстраторів у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів Державної реєстраційної служби України та Центрального контролюючого органу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що посилання заявника в апеляційній скарзі на факт унеможливлення діями боржника проведення відповідної перевірки спростовується матеріалами справи, оскільки скаржник був повідомлений належним чином про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також початок ліквідаційної процедури, що підтверджується направленням на адресу органу, в якому обліковувався платник податків (боржник) та який є структурним підрозділом Міністерства доходів і зборів України, судових рішень, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, колегія суддів зазначає про те, що в матеріалах справи не міститься доказів звернення податкового органу до місцевого господарського суду з заявою про визнання його кредиторських вимог у даній справі, а також відсутня наявність порушення прав заявника скарги на здійснення податкової перевірки боржника платника податків.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що скаржник - ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, не набув статусу ані кредитора у справі, ані учасника провадження.

Отже, в результаті аналізу викладених обставин та норм законодавства в їх сукупності, колегією суддів встановлено, що про порушення справи про банкрутство заявник був завчасно та в установленому порядку повідомлений, скарг на дії ліквідатора від учасників процесу та, безпосередньо від податкової інспекції, до суду не надходило.

Доказів того, що господарський суд першої інстанції при прийнятті оскарженого судового акту вирішив питання про права та обов'язки ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, останнім також не надано, отже, право на подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду у даному випадку у податкового органу було відсутнє.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 р. №7, з метою забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про перегляд судових рішень в апеляційному порядку господарським судам України, роз'яснено, що, у разі помилкового порушення апеляційного провадження, зокрема за апеляційною скаргою, поданою особою, яка не мала права її подавати, господарський суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі пункту першого частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що спір згідно з поданою апеляційної скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.01.2015 р. у справі №922/5155/14 не підлягає вирішенню в господарському суді в порядку апеляційного провадження.

На підставі виладеного, керуючись статтями 80, 86, 99, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на ухвалу господарського суду Харківської області від 22.01.2015 р. у справі №922/5155/14.

Головуючий суддя Гетьман Р.А.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Лакіза В.В.