ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.04.15 Справа № 904/1646/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ Кривий Ріг", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Державного підприємства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 1289315, 29 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Баранова Я.В. - представник за дов. № 14-84-юр від 27.03.15

від відповідача: Клімовська О.В. - представник за дов. № 1468/01 від 01.04.15

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" про стягнення 1289315, 29 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 389Н від 21.05.2004 на постачання підживлюючої води в частині повної та своєчасної оплати за отриману воду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2015 порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 23.03.2015.

Представник відповідача в судове засідання 23.03.2015 не з'явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з необхідністю підписання акта взаєморозрахунків та підготовки витребуваних судом документів.

Ухвалою суду від 23.03.2015 розгляд справи було відкладено на 06.04.2015.

02.04.2015 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не заперечує проти часткового задоволення позову в частині стягнення боргу у сумі 992400, 96 грн. В частині стягнення основного боргу у розмірі 296914, 33 грн. відповідач просить суд застосувати сплив позовної давності та відмовити у задоволенні позову у цій частині, оскільки відповідно до п. 4.4 договору споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує постачальнику вартість підживлючої води. Таким чином, на думку відповідача, вимога позивача про стягнення заборгованості за січень та лютий 2012 року пред'явлена зі спливом позовної давності.

06.04.2015 представники сторін надали суду клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Згідно з ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відповідно до п. 3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 продовження передбачених частинами першою і другою статті 69 ГПК строків вирішення спору можливе лише у виняткових випадках за клопотанням сторони і не більше як на п'ятнадцять днів (частина третя цієї статті ГПК); якщо таке продовження здійснюється два і більше разів, сукупна його тривалість також не може перевищувати п'ятнадцяти днів.

Чи є той чи інший випадок винятковим, вирішує суд з урахуванням конкретних обставин даної справи, в тому числі її складності, кількості учасників судового процесу, значного обсягу доказів, які підлягають збиранню та оцінці, тощо.

Оцінивши складність спору та наявні у матеріалах справи докази, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання сторін про продовження строку розгляду спарви.

У судовому засіданні 06.04.2014 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.05.2004 між Відкритим акціонерним товариством "Криворізький гірничо-металургійний комбінат "Криворіжсталь" та Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (далі - відповідач, споживач) було укладено договір на постачання підживлюючої води № 389Н (далі - договір).

Додатковою угодою № 2 від 06.02.2006, на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 12 січня 2006 року внесені зміни в Статут підприємства, згідно з яким найменування Відкритого акціо нерного товариства "Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криво ріжсталь» змінено на Відкрите акціонерне товариство "Міттал Стіл Кривий Ріг", яке є по вним правонаступником ВАТ "Криворіжсталь», сторони дійшли згоди в преамбулі та тексті договору найменування "Відкрите акціонерне товариство "Криворізький гірничо-металургійний комбінат "Криворіжсталь" у всіх відмінках замінити на "Відкрите акціонерне товариство "Міттал Стіл Кривий Ріг2 (арк. с. 21).

Додатковою угодою № 4 від 11.07.2007, на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.06.2007 внесені зміни в Статут підприємства, згідно з яким найменування Відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг" змінено на Відкрите акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг", яке є повним юридичним правонаступником ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг", сторони погодили в преамбулі та тексті договору найменування "Відкрите акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" у всіх відмінках змінити на "Відкрите акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" (арк. с. 22).

Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів21.04.2011 найменування Відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" змінено на Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - позивач, постачальник). ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є повним юридичним правонаступником ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (п. 1.1 Статуту, арк. с. 181).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник протягом опалювального сезону здійснює послуги з постачання підживлюючої води (хім. очищеної, технічної) в теплові мережі південного опалювального району споживача, а споживач приймає мережну воду і оплачує вартість наданих послуг.

Згідно з п. 4.1 договору споживач оплачує постачальнику кількість підживлючої води (хім. очищеної, технічної) і кількість тепла, відпущеного споживачу з підживлючою водою. Розрахунок кількості тепла здійснюється на підставі температури хім. очищеної води по приладах споживача і температури холодної води у відкритому джерелі за даними водної лабораторії постачальника.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує постачальнику вартість підживлючої води (хім. очищеної. технічної) і тепла, відпущеного з підживлюючою водою, передбачену на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п. 4.4 договору з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей, арк. с. 20).

Згідно з п. 4.5 договору платіжний документ (рахунок) виписується на підставі двостороннього акту, що складається сторонами 1-го числа місяця, наступного за звітним, із указівкою фактичної кількості підживлюючої води. Акт складається і підписується у Постачальника.

У разі необґрунтованої відмови або ухилення споживача від підписання вищевказаного акту, обсяг спожитої підживлюючої води підтверджується актом, складеним поста чальником.

Відповідно до п. 4.6 договору оплата платіжних документів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів споживача на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 банківських днів з дати отримання платіжного документа споживачем. Можливі інші форми розрахунків, які не суперечать законодавству України.

На виконання умов договору, позивач надав відповідачу послуги з постачання підживлюючої води та тепла відпущеного з підживлюючою водою за період січень 2012 - грудень 2014 на загальну суму 1289315, 29 грн., що підтверджується актами приймання-передачі, підписаними обома сторонами (арк. с. 23-118).

Також, позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату вищезазначеної суми (арк. с. 23-118), які були надіслані на адресу відповідача відповідно до реєстрів замовлених реєстраційних поштових відправлень ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", копії яких містяться в матеріалах справи (арк. с. 120-177).

Відповідач вартість вищезазначених послуг не сплатив, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1289315, 29 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не надано доказів повної оплати послуг з постачання підживлюючої води та тепла відпущеного з підживлюючою водою у сумі 1289315, 29 грн.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву, частково визнав заборгованість у розмірі 992400, 96 грн. та зазначив, що несплата боргу виникла через масову несплату споживачами послуг теплопостачання.

02.04.2015 відповідач звернувся до суду із заявою, викладеною у відзиві на позов від 02.04.2015 вих.№1496/01, про застосування спливу позовної давності до позовних вимог про стягнення основного боргу у 296914, 33 грн., яка утворилась у зв'язку з несплатою заборгованості за січень-лютий 2012 року, посилаючись на п. 4.4 договору, відповідно до якого позивачу стало відомо про порушення його права шляхом несплати відповідачем вартості наданих послуг у січні та лютому 2012 року до початку даних розрахункових періодів.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Предметом розгляду даної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги згідно № 389Н від 21.05.2004 на постачання підживлюючої води за період січень 2012 - грудень 2014.

Відповідно до п. 4.6 договору оплата платіжних документів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів споживача на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 банківських днів з дати отримання платіжного документа споживачем. Можливі інші форми розрахунків, які не суперечать законодавству України.

Судом встановлено, що рахунки на оплату вартості послуг наданих у січні 2012 року (арк. с. 92-93, 95) були надіслані на адресу відповідача 06.02.2012, про що свідчить реєстр замовлених реєстраційних поштових відправлень (арк. с. 121).

Відповідно до п. 1 Наказу Міністерства інфраструктури України "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень" від 28.11.2013 № 958 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Таким чином, з урахуванням поштового перебігу та умов п. 4.6 договору, строк прострочки оплати послуг наданих у січні 2012 почався з 16.02.2012.

Отже, строк позовної давності, згідно зі ст. 257 ЦК України, щодо стягнення заборгованості за січень 2012 у розмірі 144560, 06 грн. сплив - 16.02.2015.

Позивач звернувся із позовом до суду 26.02.2015, про що свідчить штамп поштового відділення на конверті, в якому на адресу Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява (арк. с. 191).

Враховуючи вищезазначене, заяву відповідача про застосування строків позовної давності (арк. с. 203-204), вимоги ст. 257 ЦК України та встановлення судом дати 16.02.2012 як дати виникнення обов'язку відповідача по сплати частини боргу, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 144560, 06 грн. боргу за надані згідно договору № 389Н від 21.05.2004 послуги не підлягає задоволенню як така, що пред'явлена за межами, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України, загального строку позовної давності в три роки.

Водночас, слід зазначити, що представником позивача не заявлялося про визнання судом поважними причин пропуску позовної давності в порядку ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2011р. у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду.

Таким чином, позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у січні 2012 року поза межами строку позовної давності, у зв'язку з чим господарський суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 144560, 06 грн.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 1144755, 23 грн. - заборгованості за послуг з постачання підживлюючої води та тепла відпущеного з підживлюючою водою.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 22895, 11 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Електрична, 1; ідентифікаційний код 00130850) на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (50095, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе, 1; ідентифікаційний код 24432974) основний борг у розмірі 1144755, 23 грн. та 22895, 11 грн. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 08.04.2015

Суддя В.І. Ярошенко